Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
De la vista pel procés dels suplicatoris, que ara resta pendent de resoldre’s a la primavera, Carles Puigdemont, Toni Comín i Clara Ponsatí n’han sortit amb un argument nou.
Ho han fet gràcies a la relliscada del president de la Comissió d’Afers Legals del Parlament Europeu, l’espanyol Adrián Vázquez, de Ciutadans, poc abans de l’inici de la vista.
Un nou argument que pot tenir un cert pes en el debat dins de la comissió sobre la conveniència de concedir el suplicatori del Tribunal Suprem espanyol contra el president i els consellers per a llevar-los la immunitat, però que pot tenir encara més força en una previsible demanda futura al Tribunal de Justícia de la Unió Europea.
Perquè Adrián Vázquez ha fet unes declaracions públiques criticant el principal argument dels tres eurodiputats contra el suplicatori: la recent sentència de la justícia belga (ferma) denegant l’extradició de Lluís Puig a l’estat espanyol pel “greu risc” de vulneració de la presumpció d’innocència i per la manca de competència del Suprem per a jutjar-lo.
Si amb una sentència ferma, la justícia d’un estat de la UE fa aquestes objeccions a l’extradició, és evident que hi ha un conflicte obert entre dos estats membres sobre aquesta qüestió.
I més encara quan un d’aquests estats és aquell en el qual resideixen els eurodiputats a qui es vol empresonar.
Per això és tan important com a argument la sentència sobre Lluís Puig, perquè projecta l’ombra de la persecució política, que és el principal motiu de denegació d’un suplicatori.
I Vázquez, en una conferència de premsa prèvia a l’inici de la compareixença de Puigdemont, ha dit que la sentènca no afectava pas el suplicatori, donant-ho per fet.
“No hi té res a veure”, ha reblat.
En una entrevista prèvia a La Vanguardia, encara anava més enllà: “La sentència de Puig no hi està relacionada en absolut, i no afecta el procés dels suplicatoris.
Són coses totalment separades, i jo no em ficaré pas en la sentència belga”.
Però sí que ho fa, tot dient: “També dic que no seria la primera vegada que Bèlgica és condemnada per una denegació indeguda, infundada i arbitrària d’una ordre de detenció europea”.
El president de la comissió parlamentària, que de bon començament ha anat repetint que volia exercir el càrrec de manera neutral, tal i com és preceptiu, ho ha deixat de fer quan ha valorat uns arguments que formen part del secret del procediment, i que en cap cas correspon a ell de valorar.
Però la relliscada de Vázquez pot ser més important, perquè en la mateixa entrevista ha criticat obertament el treball de la defensa dels tres eurodiputats: “Amb la mena d’intoxicacions que han enviat a tot a tot el parlament és clar que ells han intentat des del primer moment de polititzar això, i això no és un procés polític.
És un procés parlamentari d’acord amb un reglament que defineix perfectament les nostres competències”.
Precisament al cap de pocs dies de la represa del procediment del suplicatori després del parèntesi imposat per les restriccions de la pandèmia, el novembre proppassat, la web OK Diario va publicar una filtració que provenia directament de la Comissió d’Afers Legals de l’Eurocambra, i concretament de la presidència.
“Boye utilitza el filibusterisme processal per a evitar que Brussel·les retiri la immunitat de Puigdemont” era el titular d’aquell article.
I deia que Boye “no ha deixat d’enviar correus electrònics amb documentació perquè siguin traduïts .
Centenars de document que s’acumulen en les safates d’entrada dels membre de la comissió a l’espera de ser traduïts”.
L’acusació de “filibusterisme processal” i la d’intoxicacions que feia Vázquez són semblants.
Aquesta pèrdua de l’aparença d’imparcialitat per part del president de la comissió pot ser un argument més en favor de Puigdemont, Comín i Ponsatí si acaben recorrent al Tribunal de Justícia de la UE.
Aquest recurs el presentarien si efectiament el Parlament Europeu concedeix el suplicatori que demana el Suprem espanyol.
La base del recurs seria que no s’haurà protegit la immunitat d’uns parlamentaris quan hi havia dubtes raonables sobre la motivació política per a fer-ho.
La manca de neutralitat de l’organ que ho ha d’analitzar reforçaria aquesta idea.
I no tan sols per aquestes declaracions d’Adrián Vázquez, sinó també pel perfil i ideologia de qui serà des d’avui mateix el responsable de proposar si a tots tres se’ls ha de mantenir o retirar la immunitat: l’eurodiputat búlgar d’ultradreta Angel Dzhambazki.
Sis qüestions per entendre el suplicatori contra Puigdemont, Comín i Ponsatí

Response: Adrián Vázquez, President de la Comissió d'Afers Legals del Parlament Europeu, ha criticat el tribunal belga que va desestimar l'extradició de Comín i la defensa dels eurodiputats Puigdemont, Comín i Ponsatí. Aquesta mostra de parcialitat podria beneficiar la defensa dels tres eurodiputats, ja que podria usar-se com a argument si han d'anar al TJUE.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
"Guanyarem!", va cridar a plens pulmons Oriol Junqueras des des de Lledoners el passat 2 de novembre, just quan es complien dos anys del seu empresonament.
Vuit dies després, la seva proclama s'ha fet realitat.
ERC ha tornat a guanyar les eleccions espanyoles a Catalunya.
Capitanejats per Gabriel Rufián, els republicans han revalidat el triomf, però amb 13 diputats (869.934 vots), dos menys que els obtinguts el 28-A, quan va superar el milió de vots.
Tot i això, poden tornar a ser aritmèticament determinants en la investidura si Pedro Sánchez mira cap a l'esquerra a l'hora de forjar aliances.
Els republicans han encaixat amb satisfacció un resultat que durant el recompte ha anat frec a frec amb el PSC.
En un context d'irrupció de la CUP amb dos diputats i amb un lleuger ascens de Junts per Catalunya, que ha passat de set a vuit, ERC ha perdut un representant per Barcelona i un per Girona, un descens que serà analitzat amb lupa de cara a les pròximes eleccions catalanes.
Especialment perquè els de Carles Puigdemont trenquen la tendència a la baixa.
Tot i això, a ERC donen per complerts els seus dos principals objectius: haver tornat a guanyar i poder tenir un paper clau en l'aritmètica de la governabilitat espanyola.
Els republicans s'embutxaquen també la satisfacció d'haver superat en escons a Ciutadans.
El rol d'interlocutors
Els d'Oriol Junqueras havien concebut el 10-N com una oportunitat per "sentenciar" l'Estat després de les condemnes imposades pel Suprem.
Guanyar, han insistit, era la manera de respondre que, malgrat les penes de presó, l'independentisme persisteix.
Aquesta ha estat l'única llicència en el terreny de l'èpica que s'han permès, perquè el missatge troncal s'ha acabat bastint en la necessitat d'aconseguir que el govern de Pedro Sánchez s'assegui en una taula de diàleg.
Amb l'independentisme de segell pragmàtic per bandera, han fet una crida al vot útil que ha estat efectiva.
Els republicans han centrat la campanya en demanar que el suport independentista es concentrés en la seva candidatura perquè era l'única amb possibilitats reals de guanyar, però per transcendir les seves pròpies fronteres, han interpel·lat al votant no estrictament independentista que desitja una sortida dialogada al conflicte entre Catalunya i Espanya.
Ja a les passades eleccions del 28 d'abril, segons el CEO, ERC va aplegar un 33% de votants que no tenien la independència com a model prioritari d'organització territorial.
La "triple victòria" d'ERC
Els republicans han aprofitat que el PSC s'ha vist arrossegat per un PSOE que ha endurit el seu discurs contra l'independentisme i que ha entrat en la subhasta de la mà dura per interpel·lar el votant socialista incòmode amb aquest gir.
Tot i això, amb la davallada de Ciutadans i malgrat el gir de Sánchez, els socialistes catalans han aguantat la posició.
La pèrdua de dos escons -un a Barcelona i un a Girona- l'atribueixen a la irrupció de la CUP per primera vegada en unes eleccions espanyoles.
— NacióDigital (@naciodigital) November 10, 2019
ERC, però, ha considerat que aquest 10-N, en una campanya que Rufián ha definit com la "més dura", ha obtingut una "triple victòria".
La decisió de Pedro Sánchez
Amb la victòria al sac, caldrà veure ara si ERC acabarà sent o no aritmèticament determinant per a la governabilitat.
Durant la campanya, Rufián ha insistit que un Sánchez "feble" serà més procliu a dialogar.
Amb les dades sobre la taula, els de Junqueras poden ser clau si el PSOE busca una suma d'esquerres per governar.
Per això caldrien els vots a favor de Podem, de Més País, del PNB i del Partit Regionalista de Cantàbria i almenys les abstencions d'ERC i de Bildu.
Durant la investidura fallida de Sánchez, els republicans van mantenir l'abstenció malgrat el desacord del PSOE amb Podem.
Més enllà del pes que acabin tenint o no al Congrés, els de Junqueras analitzaran amb lupa aquests resultats de cara a la pugna per a les futures eleccions catalanes, un front que es començarà a obrir a partir d'ara.
Van guanyar el 28-A, les municipals del 26 de maig i ara el 10-N, però ho han fet perdent dos diputats i amb un ascens de Junts per Catalunya, que el 28-A i a les municipals van encaixar importants davallades.
Catalunya 10-N 2019
Congrés dels diputats 10-N 2019

Response: Esquerra Republicana de Catalunya ha perdut dos escons, però, tot i això, ha guanyat les eleccions espanyoles a Catalunya. La seva campanya es va basar a demanar el vot útil i a anar fora dels seus límits a buscar votants: el vot de catalans no independentistes. Podrien ser primordials en el govern d'Espanya, si el PSOE busca una majoria d'esquerres.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
Les pluges d'aquest estiu i les temperatures suaus de la tardor han propiciat que aquesta sigui una bona temporada tofonaire.
Tot i que encara queda un mes i mig per finalitzar la campanya, el responsable de l'àrea de productes forestals del Centre Tecnològic Forestal de Catalunya, Daniel Oliach, estima que la producció de tòfona arribarà enguany a les cinc tones, una xifra que supera amb escreix la producció de l'any passat, quan no es van superar les dues tones.
Segons Oliach, la manca de pluges i el furtivisme posen en perill el futur de la tòfona silvestre.
Per això, des del CTFC proposen tancar els tofoners del bosc per protegir-los d'un dels seus principals furtius: el porc senglar.
Els pronòstics que els tofonaires van fer a principis de temporada s'estan complint i tot apunta que aquesta serà una bona campanya.
Oficialment, la recol·lecció d'aquest fong va començar el 15 de novembre i s'allargarà fins el 15 de març.
Les pluges constants de l'estiu i les temperatures suaus de la tardor han ajudat a fer-ho possible.
Des del Centre Tecnològic Forestal de Catalunya (CTFC), Daniel Oliach ha explicat que, com sol ser el més habitual, la majoria de la producció continua sent la de tòfona silvestre.
Amb tot, la tòfona que creix als boscos catalans cada cop és més escassa a causa de l'estat de degradació amb què es troben molts d'aquests boscos.
Per això, la tòfona de cultiu cada any va agafant més força i les plantacions més antigues ja comencen a donar els primers fruits (es calcula que triguen una dècada a aparèixer).
Tot i això, Oliach ha explicat que Catalunya encara té molt camí per recórrer per tal d'equiparar-se a d'altres zones de l'Estat, com Terol, on la producció de tòfona de cultiu és molt més gran.
El CTFC està estudiant mesures per protegir les tofoneres silvestres d'un dels seus principals furtius: el porc senglar.
El responsable de l'àrea de productes forestals considera que una bona solució seria tancar els tofoners del bosc.
Per això, demana a l'administració que no posi impediments a l'arrendatari o propietari de la finca on hi ha ubicades les tofoneres per posar-hi una tanca.
És més, proposa que se'ls ofereixi ajuda econòmica per a fer-ho, "ja que es tracta d'un patrimoni natural que tenim i que cal conservar".
De la seva banda, el tofonaire Pere Muxí creu que el problema del porc senglar "és relatiu, perquè amb diners s'acaba.
Es posen unes tanques als tofoners i els animals no hi entren".
Per això, Muxí ha afirmat que, per ell, el principal problema són els furtius, "tant les persones que cullen tòfones sense llicència com aquells que sí que tenen llicència però que duen a terme males pràctiques".
El tofonaire berguedà ha demanat que la justícia actuï amb "més celeritat" amb aquests casos.
L'elevada producció de tòfona que hi ha enguany fa que el preu d'aquest fong se situï entre els 250 i els 500 euros el quilo, en funció de la seva mida i forma.
Als tofonaires, però, no els agrada quantificar-ho en quilos, sinó en grams perquè "el públic general no necessita comprar gaire quantitat de tòfona i la gent queda parada quan veu que amb 10 euros pot tenir una tòfona", ha relatat Muxí.
Muxí ha explicat que la dinàmica de preus és la mateixa en la tòfona silvestre que en la de cultiu, fet que "desmitifica que la tòfona silvestre sigui més bona".
De fet, segons Muxí, la qualitat depèn de molts factors com "el terreny on viu, la orientació de la parcel·la o si el terreny està ben estructurat i sanejat".
Tot i que a Catalunya hi ha la Llotja de Vic, que és qui fixa setmanalment el preu de la tòfona, Muxí ha explicat que els preus "es marquen a França".
"Els preus van en funció de la demanda que hi ha a França i, segons això, es fixen als diversos mercats de l'estat espanyol com Terol, Graus o Vic", ha explicat el tofonaire.
En aquest sentit, Muxí ha relatat que la tòfona està molt ben valorada al mercat francès, ja que allà "no has d'explicar a ningú què és la tòfona, tothom la coneix i la valora".
De fet, un 90% de les tòfones que cull Muxí al llarg de la temporada les ven a França.
Incentivar el consum intern
Oliach lamenta que el 90% de la tòfona catalana s'acabi exportant a països com França o Itàlia -que en són els principals consumidors- i creu que cal donar a conèixer més i millor la tòfona per incrementar-ne el consum intern.
En aquest sentit, considera que és primordial formar joves cuiners i continuar promocionant el producte en fires com les de Centelles (Osona), Cal Rosal (Olvan, Berguedà) i Solsona.

Response: La pluja de l'estiu i la dolcesa de la tardor s'han conjurat per a portar-nos una bona temporada de tòfones. Existeixen tòfones de cultiu, però encara el 90% de la producció és tòfona silvestre. El problema que té aquesta última són els senglars i els tofonaires furtius. Els preus els fixa l'alta demanda de França.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
Junts per Catalunya (JxCat) tornarà a presentar la moció sobre l'autodeterminació retirada a instàncies d'ERC a canvi de disposar de grup propi al Senat.
Així ho ha explicat la seva cap de files al Congrés, Laura Borràs, en una roda de premsa posterior a la reunió que ha mantingut amb el rei Felip VI, immers en la ronda de contactes prèvia a la investidura.
Borràs ha apuntat que JxCat vol que la moció es voti en el proper ple disponible perquè no havia estat retirada, sinó "aparcada".
La qüestió és especialment delicada, i va generar debat intern en la reunió que la formació va mantenir dilluns a Brussel·les amb Quim Torra i Carles Puigdemont.
Els republicans van reclamar a JxCat que retirés la moció sobre l'autodeterminació que s'havia de votar demà a la tarda pel context negociador amb el PSOE, i la contrapartida era que els republicans cedirien cinc senadors per tal els senadors que comanda Josep Lluís Cleries poguessin tenir els beneficis econòmics que suposa el grup propi.
"ERC ha considerat que per fer la cessió temporal de senadors era necessari aquest gest", ha relatat Borràs, que en cap cas ha considerat que JxCat estigui renunciant a la defensa de l'autodeterminació a canvi de beneficis a la cambra baixa.
L'exconsellera de Cultura, de fet, ha indicat que la retirada temporal de la moció obeeix a la "lleialtat" que els nacionalistes tenen, segons la seva visió, amb els socis de Govern.
Entrega de l'informe d'Amnistia
La dirigent independentista ha entregat al rei Felip VI l'informe d'Amnistia Internacional sobre la sentència del Tribunal Suprem, en el qual l'organisme reclama l'alliberament immediat de Jordi Sànchez i Jordi Cuixart.
Així ho ha explicat en la roda de premsa posterior a la reunió que ha mantingut amb el monarca a La Zarzuela durant més d'una hora, la cita més llarga fins ara de totes les que Felip VI ha protagonitzat aquests dos últims dies amb els líders dels partits.
La ronda es tancarà aquesta tarda.
Nova legislatura
Borràs entrega al rei l'informe d'Amnistia Internacional que reclama alliberar els Jordis
La cap de files de JxCat també ha portat al monarca l'enquesta del CEO en la qual es constata el suport estatal al diàleg amb Catalunya
Borràs ha apuntat que durant la trobada s'ha parlat de la sentència, i ha recalcat que ha defensat la "sobirania" del Parlament per mantenir debats.
La cap de files de JxCat també li ha portat l'enquesta del Centre d'Estudis d'Opinió (CEO) que constata el suport al diàleg a nivell estatal i el suport a un eventual referèndum.
Amb el rei, ha indicat l'exconsellera de Cultura, s'hi han "discutit molt" durant la trobada.
La crítica d'Asens
Jaume Asens, cap de files dels comuns a Madrid, ha comparegut davant dels mitjans després de reunis-se amb el rei per reclamar que la investidura de Pedro Sánchez sigui ràpida.
Un missatge dirigit especialment cap a ERC i també JxCat, als quals ha acusat d'acostar Espanya "al precipici de Vox i d'unes terceres eleccions" si no es tanca aviat un pacte al Congrés.
"La descarnada lluita partidista entre JxCat i ERC acosta al precipici de Vox i d'unes terceres eleccions", ha recalcat Asens, que ha indicat que un govern espanyol amb Pablo Iglesias dins del consell de ministres estarà en disposició "d'escoltar Catalunya".
Els republicans tenen oberta uina negociació amb el PSOE per la investidura, però encara estan encallats en qüestions nuclears per resoldre el conflicte polític.
Nova legislatura
Asens acusa JxCat i ERC d'acostar Espanya al «precipici de Vox»
El cap de files dels comuns a Madrid veu "secundari" el format de la mesa de diàleg que negocien els republicans amb el PSOE per la investidura de Sánchez
Una de les qüestions que s'estan tractant en la negociació és una mesa de diàleg institucional, que de moment no està resolta.
"Perquè hi hagi una mesa de diàleg hi ha d'haver un govern disposat a dialogar.
Cada dia que passa sense govern és un dia més en què els enemics del govern s'organitzen.
El temps juga a la nostra contra.
El temps que passa és el temps que guanya l'extrema dreta", ha destacat el cap de files dels comuns, que ha tret importància a la "fórmula concreta" de la mesa de negociació.
En tot cas, Asens ha volgut demanar "sentit de la responsabilitat" per facilitar la tria de Sánchez.
"La investidura és el primer pas, i després es pot discutir sobre el format", ha ressaltat el dirigent dels comuns, que ha reclamat "acabar l'any sense incerteses".
"No direm que el format de la mesa és irrellevant, però sí secundari", ha apuntat.

Response: JxCat ha acordat amb ERC la retirada de la moció sobre l'autodeterminació a canvi de cinc senadors. D'altra banda, la dirigent de JxCat, Laura Borràs, ha lliurat al rei l'informe que va elaborar Amnistia Internacional referent a la sentència del Tribunal Suprem referent als Jordis en el qual en reclama l'alliberament.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
Les sales d’escapament, més conegudes com a Escape Room, han tingut dificultats per a sobreviure aquest darrer any i mig a causa de la pandèmia.
Habitualment, el joc es fa en un entorn petit, tancat i on la normativa compta amb un mínim de participants, fet que fa difícil de mantenir la distància de seguretat.
“Una setmana ens deien que el límit de cabuda era de vint i l’altra setmana ens deien que deu com a molt.
Això desconcerta molt, la gent no sap si reservar”, explica Sebastià Marín, un dels responsables de l’Escape Morella.
“Els jocs d’escapament ha anat cada vegada a més, però durant la pandèmia és evident que hem perdut clients.
Hem estat tancats durant els mesos de confinament.”
La pandèmia ha causat que molts sectors s’hagin reinventat per a complir els protocols de seguretat contra el coronavirus, i ells no han estat una excepció.
Per això, alguns han decidit d’optar pel format a l’aire lliure, que els permet de garantir els protocols anticovid.
En lloc de fer-ho en espais tancats i sense ventilació, ho fan al carrer o als entorns naturals del país.
Així, es pot aprofitar l’avinentesa per a conèixer les places, monuments o castells, mentre s’aprèn sobre la història o curiositats del país.
És el cas del Lock Clock, que ha creat una iniciativa en col·laboració amb els guies turístics de Barcelona.
L’empresa, que té diverses sales de jocs d’escapament, ha decidit de traslladar una de les seves propostes als carrers del barri Gòtic de Barcelona i oferir la possibilitat de passar-s’ho bé mentre es descobreixen indrets no tan coneguts de la ciutat.
Ha estat tot un èxit.
Diuen que, durant la pandèmia, els participants han agraït de poder fer activitats els espais exteriors: “És molt més fàcil fer-ho a l’aire lliure i la gent no té tanta por al contagi.”
Una proposta molt semblant és la de l’Escape Room Peníscola.
En el seu cas, abans de la pandèmia no existien, però van veure clar que era un bon moment per a invertir en aquest sector.
Ara, sabien que era important d’innovar.
Per això, la seva proposta és exclusivament a l’aire lliure.
D’aquesta manera, garanteixen els protocols de seguretat i, alhora, reivindiquen el patrimoni històric de la ciutat.
Però això de l’escapament a l’aire lliure no és nou.
El 2017, en Sergi Sanz va començar-ne un a Barcelona per a diferenciar-se de la resta.
Cosa que ara l’ha beneficiat, atès que les restriccions l’han afectat molt menys.
Tot i que també ha notat la crisi perquè abans moltes empreses li demanaven aquesta mena d’activitats i ara no poden perquè no complirien els protocols.
Malgrat tot, a RoomboEscape no han parat quiets i s’han tornat a reinventar tot oferint jocs d’escapament en línia, que també han tingut molt d’èxit.
“Rebem més trucades ara que no abans de la pandèmia.
Es nota que la gent té més interès en aquesta mena d’activitats.
Dissabtes i diumenges tenim les reserves plenes”, explica Marina López Sancho, una de les cofundadores de 123 Action Barcelona, un joc d’escapament que es fa pels carrers de Barcelona i que té la particularitat que també hi participen actors.
Expliquen que les reserves s’han de fer amb tres setmanes d’antelació.
Hi ha qui ha portat la innovació més enllà.
És el cas d’Escape City Box, que pot exportar la seva proposta a diversos indrets del país perquè és a l’aire lliure.
Van néixer abans de la pandèmia, però destaquen que aquests darrers mesos el negoci ha crescut exponencialment.
“El fet que es jugui al carrer ha implicat un gran avantatge per a continuar endavant, era allò que la gent necessitava”, diu en Roberto Barroso, un dels responsables del format, que admet que la iniciativa ha tingut més bona rebuda a les ciutats més petites, atès que són les que han patit més les restriccions contra la pandèmia.

Response: Les sales d'escapament, que abans de la pandèmia requerien un aforament mínim, han hagut de buscar altres maneres per a sobreviure. Algunes empreses proposen jocs d'escapament a l'aire lliure pels carrers de Barcelona, per exemple, de vegades inclús amb la participació d'actors. També hi ha qui ofereix jocs d'escapament en línia.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
Tot apunta que les relacions entre ERC i els "comuns" seran aquesta legislatura ben diferents del que ho van ser l'anterior.
Hi contribueix el fet que els republicans tinguin ara grup propi i les mans més lliures -malgrat que previsiblement compartiran Govern amb JxCat- i que els lideratges de Lluís Rabell i Joan Coscubiela a Catalunya Sí que es Pot hagin passat a mans de Xavier Domènech i Elisenda Alamany a Catalunya en Comú-Podem, cosa que es tradueix en una millor sintonia i alguna floreta cap al nou president del Parlament, Roger Torrent.
Encara, però, hi ha sobre la taula alguns elements que podrien certificar millor aquesta relació positiva.
El to conciliador de Torrent en el seu primer discurs va agradar a Catalunya en Comú-Podem, que va facilitar-li la presidència negant qualsevol suport al candidat alternatiu de Cs, malgrat les pressions d'Inés Arrimadas i del PP.
Els "comuns", que tenien clar el veto a la proposta unionista, van decidir que la fórmula seria el vot en blanc mitja hora abans de la sessió constitutiva.
L'independentisme va correspondre cedint un espai a l'hemicicle que els "comuns" ja havien reclamat la legislatura passada, la històrica ubicació d'ICV-EUiA -els escons a la zona inferior esquerra de la cambra-.
Veus dels "comuns" recorden que no hi ha "cap acord tancat".
De fet, no s'ha produït cap reunió formal des de dimarts, però sí que hi ha hagut contactes informals.
"Ho hem posat sobre la taula", apunten al grup parlamentari de Catalunya en Comú-Podem.
Pel que fa al senador per designació autonòmica, Catalunya Sí que es Pot ja en tenia un, però, amb la pèrdua de vots i escons, el successor del seu espai polític el podria perdre.
En tot cas, aquest gest dels republicans no implicaria que ERC cedís un senador als "comuns", sinó que la mesa del Parlament -amb majoria independentista-, d'acord amb la junta de portaveus, triés una fórmula adient perquè els en pertoqués.
Els dos mètodes usats per fer-ho poden ser la llei D'Hondt o el de restes majors.
Pel primer, a Ciutadans li pertocarien tres senadors, a JxCat i ERC dos a cadascun, i al PSC un altre.
Pel segon, el repartiment seria el mateix, però els "comuns" n'aconseguirien un a costa de la formació d'Arrimadas.
Un intercanvi que als independentistes, de fet, no els ha de costar massa de forçar, ja que són més propers als de Domènech que als d'Arrimadas.
Fonts dels "comuns" recorden que el mètode de restes majors ja és el que s'ha utilitzat en les últimes ocasions.
"Seria estrany [que ara s'usés un altre mètode]", apunten a les files de Catalunya en Comú-Podem.
Les comissions parlamentàries
Pel que fa a la presidència de les comissions, és també responsabilitat de la mesa del Parlament, que és qui, d'acord amb la junta de portaveus, proposa la quantitat de comissions a crear i la fórmula per tal de repartir-ne proporcionalment les presidències.
En condicions normals, als "comuns" els pertocaria una presidència, però si la mesa opta per conformar-ne un nombre superior a l'habitual i/o distribuir-ne les presidències per una via que els beneficia, en podrien arribar a presidir dues.
De nou, està en mans de Torrent i de la majoria independentista de la mesa.
Sigui com sigui, encara no hi ha res tancat i les converses segueixen vives, així com també cal recordar que la petició d'un lloc a la mesa no va ser atesa per ERC, que finalment va prioritzar garantir-ne la majoria independentista.
Pel que fa als senadors, el termini és encara més obert, ja que depèn completament de la mesa i el president de la cambra.
Mentre determinades veus dels "comuns" veuen amb bons ulls els primers gestos del sobiranisme, d'altres es mostren més "escèptiques".
"Si s'obre una nova etapa ho veurem a la investidura", afirmen.
"Caldran gestos que nosaltres puguem explicar a la nostra gent", detallen altres fonts de la formació de Xavier Domènech.
Buscar aliats per a la República
Què en treu ERC -i l'independentisme- de fer aquestes concessions als "comuns"?
Els republicans, des de la nit del 21-D, s'ha fixat com un dels objectius sumar-los a alguns dels consensos de la legislatura.
Donen per fet que no investiran Puigdemont o algun candidat de JxCat -Domènech ja ha avisat que tampoc a cap d'ERC que governi amb aquesta formació-, però sí que aspiren a pactes pel que fa a determinades accions de govern vinculades amb el programa social que volen desplegar -fins i tot en confrontació amb el Tribunal Constitucional- o amb el procés constituent.
És una de les vies, segons els dirigents d'ERC, per sumar complicitats en el camí cap a la República i per fer augmentar el seu suport per l'esquerra.
En el darrer consell nacional, la secretària general dels republicans, Marta Rovira, ja va cridar a "cercar aliances i explorar les fronteres de l'independentisme per seguir creixent i ser cada cop més forts", en relació a possibles col·laboracions amb Catalunya en Comú-Podem.

Response: El fet que ERC tingui grup propi i els canvis en líders a Catalunya Sí que es Pot resulta en una millor relació entre aquests partits. Els "comuns" van facilitar la presidència a Torrent, ERC va cedir un espai històric en l'hemicicle als comuns i afavoriria que aquests no perdin el seu únic senador per designació autonòmica.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
La Patum d’enguany anirà envoltada d’una fumera.
No serà de la pólvora cremada, sinó d’una tensió latent que plana des de fa mesos en l’organització d’aquesta festivitat que el 2005 fou declarada Patrimoni Oral i Immaterial de la Humanitat per la UNESCO.
Al gener tres membres de la colla dels Plens i Maces van ser expulsats pel cap de colla, Isaac Gonfaus.
D’aleshores ençà, els fets s’han precipitat i l’ajuntament ha hagut d’intervenir-hi.
De resultes d’això, 149 ciutadans elegits per sorteig participaran en els plens, en una decisió inèdita.
Segons fonts consultades, tots els mals tenen l’origen el 2001, quan es crea el Patronat Municipal de la Patum.
Aleshores Berga ja maldava per ser considerada Patrimoni de la Humanitat i es va considerar que la creació d’aquest organisme donaria prestigi a la festa.
A partir d’aquell moment el consistori va deixar de tenir el control de la Patum, que va passar a les mans dels caps de colla, els ‘amos de la Patuma’, com diuen a Berga.
‘Ells mateixos s’autogestionen i es passen el relleu: entre germans, sogres i gendres, pares i fills… És un món molt endogàmic’, diu una font coneixedora de l’univers patumaire.
Fins aleshores era l’ajuntament que designava els caps de colla i aquests conformaven la comparsa, un sistema que havia funcionat amb una aparent normalitat.
A final de gener d’enguany, tres membres de la colla dels Plens i Maces, una de les més populars de la Patum, van demanar a la direcció que els salts se sortegessin, que s’incloguessin dones com a membres de ple dret i que s’elegís el cap de colla amb mètodes democràtics, i no pas per successió.
Tots tres van ser expulsats.
El govern municipal hi entra en joc
Segons que va explicar Regió7, va ser el cap de la colla, Isaac Gonfaus, qui va fer plegar els tres integrants, acusant-los de ‘traïció i sedició’.
S’havia obert la capsa de Pandora.
Arran d’aquesta mesura, el govern municipal de la CUP va decidir d’entrar-hi per controlar una situació que semblava desbocar-se.
Va aprovar una moció en el ple –amb el suport de tots els grups tret d’un vot en contra del Patronat–, perquè es renovessin els estatuts interns de les comparses.
Tot plegat amb l’objectiu de garantir un accés democràtic a les colles i que la festa fos tan ‘transparent i democràtica’ com pogués ser, segons que defensava la regidora de Patum, Mònica Garcia.
El Patronat de la Patum va prendre mesures i va començar una remodelació de les comparses.
Demanava que elaboressin un nou règim intern que inclogués una votació o ratificació dels nous caps de colla.
Totes les comparses s’hi van avenir, tret de la colla de la comparsa dels Plens.
El patronat també els havia demanat que tornessin a admetre els membres expulsats, però s’hi van negar.
La situació semblava encallada fins que el govern de la CUP va decidir d’agafar la paella pel mànec.
La batllessa va explicar que, havent exhaurit la via del diàleg i després d’assessorar-se legalment, el consistori havia decidit d’assumir la gestió directa de la comparsa dels Plens, de manera excepcional; només enguany, fins que la colla hagi redactat uns nous estatuts.
La resta de salts, un total de 220, s’han gestionat directament dins la comparsa, que ha repartit deu salts per a cada un dels 22 membres de la colla.
El conflicte no s’ha pas acabat
La Patum ja ha començat, però la ferida resta oberta.
‘Em considero el quart expulsat perquè subscric totalment els valors pels quals els meus tres companys han estat expulsats’, va dir.
En la passada –o cercavila– d’ahir, en la qual participen les maces, la tensió es va fer evident i fins i tot es van sentir xiulets.
Avui hi haurà la primera Patum completa, amb els corresponents salts de plens, els més polèmics d’ençà que es van documentar per primera vegada, el 1628.
Si més no, que n’hi hagi notícia.

Response: Tres membres de la colla dels Plens de la Patum de Berga han estat expulsats per la direcció per haver demanat que se sortegin els salts, que les dones hi siguin incloses i poder escollir els caps de colla de manera democràtica. Finalment, la batllessa ha assumit la gestió d'aquesta colla, fins que hagi redactat uns nous estatuts.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
La columna Durruti es desplaça pel front d’Aragó durant els primers mesos de la guerra dels tres anys.
Joan Sales hi és assignat a contracor com a ‘tècnic’ (una manera d’anomenar els soldats professionals per a diferenciar-los dels milicians).
Després d’un període de combat a prop de les files enemigues, la columna es retira a Xàtiva a descansar i recuperar forces.
A Xàtiva, Sales fa el seu ‘primer retorn a la pàtria’, i ja s’hi voldria quedar a viure per sempre (‘la resta dels meus 98 anys’).
«Xàtiva és tot el que queda del paradís perdut.
Voldria quedar-m’hi a viure, si bé ho faria amb la por d’ensopegar a qualsevol moment amb l’àngel de l’espasa de foc que me n’expulsaria.
Imagina’t una plana ampla delimitada per un cercle de muntanyes; la ciutat es troba arrambada al peu de les muntanyes i de cara a migdia.
És una ciutat petita, potser com Valls però molt més ciutadana.
Les cases són polides i silencioses; les noies cada dissabte freguen les aceres corresponents a la seva.
No es limiten a escombrar-les com als pobles i ciutats petites del Principat; les freguen.
És un refinament que ell sol acreditaria Xàtiva com la ciutat més polida del món.
Tot hi té aquell aire entre senyorial i pagès que és tan agradable de respirar; pertot s’exhala un perfum de fruita i de flors, de vi i d’alls; sí, d’alls, però a mi l’olor dels alls tendres m’agrada.
El terme té un extens regadiu amb unes grans plantades d’alls i d’hortalisses i fruiters de tota mena.
De tant en tant vora un rec hi ha un desmai o bé, cosa potser encara més bonica, una palmera datilera prima i tan alta que sembla tocar el cel amb el seu ventall de palmes.
Ni cal que et digui que entre tants perfums predomina el de les taronges.
Pels caminets de l’horta van els ‘llauraors’ en els seus cavallets lleugers i tot és ric, ufanós, paradisíac.
Les xiques són altes i ben fetes, amb uns ulls que semblen versos de Baudelaire.
S’hi parla un català diví, amb unes consonants sonores més sonores que enlloc; tu, fill de Lleida, t’hi trobaries com a casa teva.
Llàstima que una absurda qüestió de noms ens separi; aquí no es volen dir catalans i nosaltres no ens volem dir valencians.
Admeten que el que nosaltres parlem també és valencià; però, afegeixen, ‘mal parlat’.
Nosaltres, els catalans, enarborem una bandera vermella i negra que de tan ‘universal’ que vol ser resulta que és la mateixa de la Falange.
Aquesta mania de l’universalisme ens deu venir de la nostra decadència, que ens ha convertit en uns papanates; però m’estimo més no parlar de coses tristes.
A Madrid ja em cridava l’atenció el fet que molta gent relacionés la guerra actual amb la del francès (‘la guerra de la Independencia’ com en diuen els madrilenys); el poble madrileny no ha aterrat cap de les estàtues –ben mediocres per cert– dels seus reis que s’alcen tan monòtones a la Plaza de Oriente ¿per què a Barcelona ho han hagut de fer amb la de Prim i tants altres?
Precisament Prim havia estat el capitost d’una revolució; però ¿què saben els nostres revolucionaris de la història del país, ni tan sols de la més recent?
A Madrid els oradors de tots colors feien en els seus discursos contínues referències a gestes de la seva història tingudes com a glorioses i jo escoltant-los pensava que a Catalunya encara no se li ha acudit a cap dels nostres revolucionaris invocar les victòries de Panissars, de Montjuïc o del Bruc o els noms de Roger de Flor o de Roger de Llúria; un arriba a sospitar si no han sortit tots ells d’una misteriosa inclusa.
Potser no han sentit a parlar mai de pares ni d’avis, pobrets.
Un arriba a sospitar que a tot arreu del món s’és patriota fora de Catalunya; això sol explicaria per què anem de recules des de fa quatre segles.
Amb les nostres idees universalistes ens anem arraconant cada vegada més en un trist cul de món; viltinguts per tots els altres, que ens deuen prendre per una gent borda ja que no guardem memòria dels nostres passats.»
VEGEU TOTA LA SÈRIE DE CARTES PUBLICADA.

Response: Joan Sales fer la guerra a la columna Durruti. Durant una parada per a descansar a Xàtiva, Sales escriu una carta on lloa aquest poble i reflexiona sobre Catalunya i València i pensa que l'universalisme fa oblidar la pàtria xica i que és molt primordial recordar els fets i les persones del nostre passat.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
Són molts els fans que té escampats arreu del món Jo Nesbø, l'escriptor que ha dotat de vida, ànima i acció un detectiu tan icònic i irresistible com Harry Hole.
Aquest dijous, tota la munió de seguidors de les intrigues ideades per l'autor noruec estan d'enhorabona, ja que arriba a la cartellera la primera pel·lícula que adapta els casos de la popular saga.
Concretament, és el torn del llibre El ninot de neu, protagonitzat per Michael Fassbender.
A banda d'aquest film, la cartellera també ofereix dosis de terror amb la nina Annabelle –que arriba als cinemes després del seu pas pel Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges–, la nova proposta de Michel Hazanavicius, director de The Artist’, la cinta d'animació infantil Operació cacauet 2.
Missió: salvar el parc, doblada en català, així com les propostes amb grans repartiments com El Castillo de cristal, La suerte de los Logan, o Fe de etarras, que s'estrena a Netflix.
El muñeco de nieve
Thriller dramàtic dirigit pel suec Tomas Alfredson, director d'El topo i Déjame entrar, que adapta la novel·la El ninot de neu de Jo Nesbø, que recentment presentava Policia, la desena entrega de la sèrie.
Harry Hole (Michael Fassbender) és un detectiu de la brigada d'investigació d'elit amb mètodes poc ortodoxos.
L'estranya desaparició d'una dona durant la primera nevada d'hivern fa que sospiti que un assassí en sèrie torna a l'acció, conegut com l'assassí del ninot de neu que té per objectiu dones amb una conducta que desaprova.
Annabelle Creation
Un fabricant de nines i la seva dona acullen a casa seva una monja i sis nenes procedents d'un orfenat destruït.
Poc després, els seus hostes es converteixen en l’objectiu d’una creació del fabricant posseïda pel mal.
Amb aquesta esfereïdora preqüela, es dona a conèixer l'origen de la nina Annabelle.
El director David F. Sandberg es va formar realitzant peces audiovisuals per a diversos clients i curtmetratges que obtenien un gran èxit viral.
Operació cacauet 2.
Missió: salvar el parc
Film d'animació en què els esquirols més populars de la gran pantalla hauran d’evitar que es construeixi un parc d’atraccions al lloc on fins ara hi havia la seva llar.
Des d'Oakton, el malvat alcalde ha decidit demolir Liberty Park per construir un perillós parc d'atraccions i Surly i els seus pintorescos amics s'uneixen per defensar la seva llar, derrotar l'alcalde i salvar el parc.
El castillo de cristal
Dirigida per Destin Daniel Cretton, narra la història de Jeannette Walls, una exitosa periodista que amaga un gran secret: la història de la seva família, formada per un pare alcohòlic i una mare pintora, incapaços d'assumir la responsabilitat de cuidar els seus quatre fills.
En el repartiment, destaca Brie Larson, Naomi Watts i Woody Harrelson.
La suerte de los Logan
Comèdia amb Katie Holmes, Hilary Swank i Daniel Craig en el repartiment, que narra la història dels germans Logan (Channing Tatum i Adam Driver) que intentaran perpetrar un atac a plena carrera del Nascar en Carolina del Norte.
Canción de Nueva York
Marc Webb dirigeix Canción de Nueva York, que se centra en la vida d'un jove graduat que dona un tomb quan descobreix que el seu pare té una amant.
Indignat, es proposa destruir la relació sense comptar que hi acabarà involucrat.
Kate Beckinsale, Jeff Bridges, Callum Turner, Kiersey Clemons i Pierce Brosnan encapçalen el repartiment.
Una mujer fantástica
La vida de Marina canvia per sempre quan la seva parella, Orlando, mor als seus braços.
La condició de dona transsexual és una aberració per la família i raó suficient perquè les autoritats investiguin la seva mort.
Juntament amb Legión salvaje, és una de les pel·lícules que encapçala les nominacions als guardons Fènix del cinema iberoamericà.
Mal genio
Michel Hazanavicius, director de The Artist, retrata a Mal genio el moment en el qual Jean Luc-Godard, encarnat per Louis Garrel, va decidir baixar del carro de la fama per abraçar la revolució maorista.
El director, divorciat d'Anna Karina, s'enamora durant el rodatge de la pel·lícula La Chinoise de la jove actriu Anne Wiazemsk, interpretada per Stacy Martin.
Fe de etarras
Estiu de 2010 a una capital de província espanyola.
Film d'humor negre que se centra en un comandament –format per un veterà que vol demostrar que no és un covard, una parella el compromís del qual depèn de la continuïtat de la banda, i un manxec que creu que si entra al comandament serà un heroi– que s'atrinxera en un pis franc a l'espera de rebre una trucada i passar a l'acció.
Mentrestant, la selecció espanyola guanya el Mundial de Sud-Àfrica i tothom està de celebració.

Response: Aquesta setmana s'estrena als cinemes "El muñeco de nieve", thriller basat la popular novel·la de Jo Nesbø. Entre d'altres, també s'estrena "El castillo de cristal", la història d'una periodista que amaga un secret i "Canción de Nueva York", la vida d'un jove graduat que descobreix que el seu pare té una amant.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
El Centre de Restauració de Béns Mobles de Catalunya del Departament de Cultura ha instal·lat a l'església parroquial de Sant Sadurní de Malanyeu (Berguedà) el retaule barroc de Sant Serni, després d'una restauració que ha durat set mesos.
La idea dels restauradors ha estat donar a la peça una visió de com devia ser en origen i per això s'ha optat per una tècnica que permet identificar les parts originals de les parts no originals que s'han reproduït.
El retaule, que data de l'any 1714, és atribuït per alguns estudiosos a Segimon Pujol, i tot i que no s'ha trobat cap referència escrita, podria provenir de l'antiga parròquia de Sant Sadurní del castell de Montmajor.
L'obra d'art s'ha muntat a l'absis de l'església, que és el seu emplaçament original, però separat de la paret del fons de la capella, cosa que afavoreix l'estat de conservació.
Durant la Guerra Civil espanyola, el retaule es va desmuntar de l'església de Malanyeu.
Segons testimonis del poble, es va fer de mala manera i es va llançar a un terreny del costat de l'església.
Durant aquest procés, algunes parts del retaule es van trossejar, moltes es van perdre, i d'altres van quedar greument afectades.
Posteriorment, es van recuperar les peces, i el retaule es va reconstruir i recol·locar a l'altar major de l'església de Sant Sadurní de Malanyeu.
Durant el procés, però, es van barrejar peces d'un altre retaule més modern, i moltes de les peces originals es van col·locar en llocs que no corresponien.
El suport és de fusta de pi i d'un tipus de frondosa per determinar.
Abans de la intervenció, presentava una degradació estructural significativa, ja que havia estat sotmès a unes condicions ambientals desfavorables per a la seva conservació.
Això va afavorir l'atac dels xilòfags de manera molt intensa.
En algunes zones la fusta estava pulverulenta i extremadament fràgil, cosa que va provocar que adquirís una textura tova, esponjosa i trencadissa.
A més, tenia profundes esquerdes causades pels moviments de les fustes i havia perdut elements de suport.
Per tal de posar ordre en el moble, es va fer un estudi per col·locar les peces en el lloc adequat, retirar les que corresponien a l'altre retaule d'època més moderna i també separar les peces que no s'havien pogut situar enlloc.
Pel que fa a aquests darreres, s'han pogut identificar i documentar, i s'han guardat per a estudis posteriors.
Intervenció al suport de fusta
El retaule es va desmuntar de l'església el mes de juliol de 2015 i es va traslladar a les instal·lacions del CRBMC.
El primer pas del procés de conservació va consistir a introduir a la cambra d'anòxia, durant un mes, els diferents elements de què es compon el retaule, per tal d'eliminar tèrmits i altres insectes.
Aquest tractament es va reforçar de forma preventiva amb la impregnació d'un desinsectant.
A continuació, es va sanejar la fusta del suport i es van eliminar les parts ruïnoses i que no estaven cohesionades, per seguir amb un tractament de consolidació i de reintegració volumètrica amb fusta nova de cedre.
La prioritat de la intervenció era consolidar el suport per tal de retornar a la fusta la seva resistència mecànica.
L'actuació va servir també per restablir l'estructura original, amb l'encaix correcte dels elements constitutius del retaule i amb la intenció de tornar a col·locar tots els elements possibles al seu lloc original i eliminar els que no pertanyen al retaule.
Actuació a la policromia
L'actuació principal en la policromia ha estat la fixació dels nombrosos aixecaments, la neteja de la dauradura i l'eliminació de la repintada del fons dels plafons.
La presentació final de les posts noves de fusta que s'han incorporat s'ha fet amb una transferència d'imatge digital.
La tècnica consisteix a enganxar un vinil imprès amb una reproducció fotogràfica presa d'una zona del mateix retaule.
Per obtenir la imatge, s'ha fotografiat la part simètrica i en bon estat de la zona a reproduir.
S'ha optat per aquesta tècnica com a presentació final, en aquelles zones amb pèrdues de grans dimensions, en què hi ha relleus i motllures daurades, i de les quals existeix informació necessària de l'element simètric a reproduir.
Amb aquest sistema, s'aconsegueix una lectura unitària de tot el conjunt, amb una visió més precisa de com devia ser en origen, i al mateix temps es poden identificar les parts no originals reproduïdes.

Response: L'església parroquial de Sant Sadurní de Malayeu (Berguedà) torna a lluir el seu retaule barroc, després de la restauració que se li ha fet. Molt malmès, es va fer un estudi on es va constatar que hi havia parts que no eren originals i d'altres mal col·locades. Es va afermar el suport i fixar la pintura aixecada, entre d'altres actuacions.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
El secretari general de CiU, Josep Antoni Duran i Lleida, creu que la petició d'ERC de fixar una data per al referèndum seria com posar l'arada davant dels bous.
Des del seu punt de vista, primer s'ha de fixar quin marc legal haurà de donar-li validesa, i després establir-ne la data.
"CiU no s'ha de sotmetre a la condició que posa ERC de fixar una data per a la consulta", ha assegurat avui en una entrevista amb Antena 3, en què ha prosseguit: "El que s'ha de fer és buscar el marc legal que empari la consulta, i quan tinguem el marc legal fer la consulta."
Duran ha assegurat que ell no és cap "destorb" per signar un pacte entre CiU i ERC, bàsicament perquè no hi ha cap altre possibilitat d'acord.
"Com que només queda ERC, s'ha d'intentar amb ERC", ha indicat.
Ara bé, tot i remarcar que ell no és "obstacle", ha opinat que aquest pacte ha de complir unes determinades condicions, i considera que tampoc no s'hauria de tancar ja la pregunta, sinó que s'hauria d'acordar un cop hi hagi possibilitat legal de convocar-la.
En tot cas, ha remarcat que no serveix parlar amb ERC només de la consulta, sinó que s'ha d'abordar també la crisi i el dèficit, que en part creu conseqüència de l'herència del tripartit, i per tant també dels republicans, ha remarcat.
"ERC ha de garantir l'estabilitat pressupostària i no simplement la convocatòria d'una consulta", ha insistit.
Tot i opinar que les converses "van pel bon camí", ha afegit que no entén què vol dir el vicesecretari de Comunicació d'ERC, Oriol Amorós, quan avisa que no hi ha d'haver cap repercussió social dels ajustos.
"Ja m'explicarà de quina manera pot fer això", ha ironitzat.
CiU no acceptarà res que sigui "delirant"
Quant a les propostes d'increment d'ingressos d'ERC, ha explicat que hi ha algunes que CiU no comparteix, però d'altres sí que s'hauran d'acceptar, i fins i tot potser la federació les hagués hagut d'aplicar si hagués guanyat les eleccions amb més majoria.
En qualsevol cas, s'ha mostrat segur que CiU no acceptarà res "que sigui delirant", tot i que sí que hi haurà d'haver algun ingrés més.
Pel que fa a l'anàlisi del resultat electoral, s'ha queixat que alguns, també CDC, el facin responsable de la davallada de la federació.
Al seu parer, això no se sosté i hi ha altres raons que justifiquen el resultat.
"Em dol que no hi hagi la més mínima autocrítica i es despatxi el resultat electoral dient que el responsable és Duran", ha dit.
Duran ha opinat que CiU ha deixat orfes molts catalanistes que no són independentistes i que no va interpretar bé la manifestació, perquè tots els que van sortir al carrer no ho feien perquè volguessin un estat propi.
A això li ha sumat el fet que CiU ja tingués molt vot prestat l'any 2010.
Pel que fa a la anticipació electoral, ha dit que no sap si va ser un error, però en tot cas l'ha compartit.
Això sí, també ha concedit que "alguna cosa haurà fet ell en precampanya i campanya que ha tingut alguna incidència negativa".
S'ha referit així a unes declaracions seves en què deia que a Catalunya no hi ha una majoria independentista i avisava que seria pràcticament impossible continuar a la UE.
Sobre les informacions que vinculen Artur Mas i Jordi Pujol amb comptes corrents a paradisos fiscals, el líder d'UDC ha remarcat que si el primer esborrany que va publicar el diari El Mundo no existeix, tampoc ara té perquè creure's que hi hagi més informació.
En tot cas, ha dit que es creu Mas i Pujol i ha demanat presumpció d'innocència.
I el mateix per a Oriol Pujol i la seva relació amb el cas de les ITV.

Response: Josep Antoni Duran i Lleida, secretari general de CiU, no creu que hi hagi una majoria independentista a Catalunya i ha manifestat que no s'ha de posar data i triar la pregunta del referèndum sense haver-lo pactat abans. També opina que, a més de convocar un referèndum, ERC també ha de garantir que els pressupostos són estables.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
Se l'investiga pels delictes de blanqueig de capitals i organització criminal
La jutge que instrueix el cas Rimet respon així a la petició formulada per Rosell i el seu presumpte testaferro a Andorra Juan Besolí, a qui també li denega la llibertat, i els diu que, encara que té en compte que tots dos porten més de 300 dies a la presó, és "rellevant" l'avançat estat de la investigació per garantir que no existeixi risc de fugida ni destrucció de proves de cara a un enjudiciament proper.
Per a la titular del Jutjat Central d'Instrucció 3 es tracta d'una causa de "certa complexitat" a la qual cal afegir dificultats sorgides durant la investigació com la necessitat de practicar diligències a l'estranger i d'examinar "la complexa i abundant" documentació que hi ha al sumari.
Es refereix la instructora a la investigació que va començar fa onze mesos sobre les activitats de Rosell, acusat del cobrament de comissions il·lícites dels drets de la selecció brasilera de futbol i d'integrar una organització criminal internacional amb la qual hauria blanquejat gairebé 15 milions d'euros.
Sobre aquest tema, insisteix que aquest va actuar "de forma meditada i perfectament preparada mitjançant la creació d'un entramat de societats a fi de fer desaparèixer el rastre de les quantioses sumes de diners il·lícitament obtingudes", per la qual cosa es tracta d'una dinàmica que no va sorgir de manera "circumstancial" sinó que es va desenvolupar d'una manera organitzada durant un dilatat període de temps.
Informe del Senat brasiler
La jutge respon un a un els arguments esgrimits per la defensa de l'expresident del club blaugrana en el recurs i li precisa que, de les actuacions practicades fins al moment, no es pot determinar que no hagi existit comissió de blanqueig de capitals ni que sigui fals l'informe elaborat per la Comissió del Senat al Brasil sobre el funcionament de la FIFA i de la Confederació Brasilera de Fútbol (CBF) aportat a la causa per l'exjugador del Barça i senador brasiler, Romário de Souza Faria.
En el seu recurs, la defensa de Rosell desacredita el contingut d'aquest informe assegurant que la CBF té naturalesa privada i que aquesta no va patir cap perjudici com a conseqüència de la intermediació de Rosell en el contracte signat entre aquesta i la mercantil àrab amb seu a les Illes Caiman, Internacional Sports Events (ISE), a la qual els acusats haurien desviat presumptament els fons derivats del blanqueig de capitals.
Sobre aquest punt, la jutge matisa que "de cap manera" s'ha afirmat amb rotunditat que la CBF tingui caràcter públic sinó que, en tot cas, té un "evident interès públic" com a conseqüència de la destinació dels seus fons a incentivar i promocionar el futbol al Brasil.
A més, això tampoc vol dir que la Confederació no va patir perjudici ja que el seu benefici es va veure minvat com a conseqüència de l'activitat desplegada per Rosell i el seu presumpte testaferro, ja que va deixar de percebre determinades quantitats en detriment del patrimoni dels acusats.
L'extradició
En relació a la conversa telefònica mantinguda a l'abril del passat any entre Rosell i el president de la federació brasilera de futbol Ricardo Teixeira sobre quins països del món serien més segurs per evadir la justícia espanyola, Lamela insisteix que el que posa de manifest és la seva facilitat per obtenir favors en països fora de la Unió Europea i dels Estats Units que permeti la seva entrada o d'altres amb la garantia que no van a ser detinguts i lliurats davant una sol·licitud d'extradició.
Insisteix la jutge que encara que Rosell té nacionalitat espanyola, dues filles i propietats al país, la investigació ha posat de manifest la seva facilitat per viatjar i viure temporalment en diferents llocs del món posseint a més una gran fortuna "i el que és més important: comptes, béns i negocis fora d'Espanya".
Tampoc descarta el risc de reiteració delictiva ja que els acusats han operat dins d'un grup organitzat de persones que estan sent investigades en altres països.

Response: La jutge manté Sandro Rossell a la presó. Sosté que té amistats i empreses a països amb qui Espanya no té acord d'extradició, cosa que li facilitaria la seva fugida i establiment lluny de la justícia espanyola. Està acusat de blanqueig de capitals i organització criminal per haver, presumptament, creat un grup d'empreses per a ocultar el blanqueig de capital.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
Pedro Sánchez, 22 de juliol de 2019, a la tribuna d’oradors del congrés espanyol: “La nostra societat és democràtica i madura i es rebel·la quan l’autoritat s’exerceix de manera injusta i arbitrària.
Aquesta consciència és un motiu totalment justificat per a derogar la llei mordassa, un compromís que vull assumir expressament amb la cambra.”
Era l’enèsim compromís de Sánchez de derogar una de les lleis més emblemàtiques i polèmiques del govern del PP, que avui fa exactament sis anys que es va aprovar.
A final d’aquell any, el PSOE i Unides Podem signaven l’acord de govern de coalició, amb el compromís ferm de substituir la llei mordassa per una nova llei que garantís “l’exercici del dret de la llibertat d’expressió i la reunió pacífica”.
Però quan ha passat més d’un any, no hi ha hagut cap moviment del govern del PSOE i Unides Podem per a derogar-la.
Més encara: durant aquest any de pandèmia, el govern espanyol ha utilitzat la normativa que va aprovar el PP per a sancionar els qui desobeïssin o incomplissin les disposicions de l’estat d’alarma.
Qui finalment va moure fitxa, aquest febrer passat, fou el PNB, que va presentar una proposta de reforma (no de derogació) de la polèmica llei, que és actualment en fase de tramitació al congrés espanyol.
Un dels aspectes destacats d’aquesta proposta de reforma és la supressió de la infracció greu per l’ús no autoritzat d’imatges d’agents de la policia, i la qualificació de faltes per manca de respecte a l’autoritat.
En canvi, no preveu la prohibició, sinó la revisió, d’un altre dels aspectes més criticats, el de les devolucions en calent.
Però el compromís de la derogació d’aquesta llei s’ha encavalcat aquests darrers mesos amb un altre compromís, verbalitzat pel ministre de Justícia espanyol, Juan Carlos Campo, de reformar el delicte de sedició del codi penal.
Una promesa amplificada políticament per Unides Podem, i pel diputat Jaume Asens, en el sentit de permetre el retorn a la vida política dels presos polítics, i a obrir la porta a un possible retorn dels exiliats.
Però aquesta promesa, feta a les acaballes del 2020, avui no té cap previsió de fer-se realitat.
I aquesta setmana, tant una cosa com una altra han rebut un cop de porta dur, contundent, per part del PSOE, alineat amb els partits de la dreta i de l’extrema dreta, al congrés espanyol.
Perquè la CUP volia anar més enllà d’allò que s’ha començat a tramitar de la mà del PNB, que és la derogació.
I hi afegia, en la proposta, la derogació també del delicte de sedició del codi penal.
“Presentem la proposta per pura supervivència, ja que hi ha més de 3.000 persones represaliades a Catalunya per delictes d’ordre públic”, deia la diputada Mireia Vehí.
El text de la CUP, en referència a la llei mordassa i al delicte de sedició, deia: “Aquests instruments han estat els utilitzats per a la persecució del dret a la protesta en tota mena de situacions i per dificultar la contestació ciutadana davant les decisions dels poders públics”, des d’aturar desnonaments, a ocupar places i protestar en defensa de l’autodeterminació de Catalunya.
La resposta de la diputada del PSOE Ana María Botella fou qualificar la iniciativa de la CUP d’ocurrència, i fer aquestes declaracions: “Si de debò voleu canviar les coses, condemneu la violència”.
I també va defensar la feina de la policia tot dient que estava “sotmesa a la constitució, a la supervisió jeràrquica i al control judicial”.
El cas és que just aquesta setmana la Comissió de Venècia va demanar a l’estat espanyol una reforma de la llei mordassa pel seu “potencial repressiu”.
L’organització vinculada al Consell d’Europa va demanar que es revisin les altes penes que estableix la llei de seguretat ciutadana del 2015, a més de les multes que preveuen.
“Les multes poden tenir un efecte dissuasiu en la llibertat d’expressió”, afirmava.

Response: L'acord entre PSOE-Unides Podem de final del 2019 que deia que aprovarien una llei que substitueixi la llei mordassa tan aviat com fos possible, continua sense complir-se. Pedro Sánchez, un any més, segueix sense complir aquest gran compromís. La Unió Europea ja va avisar que era necessària una reforma de la llei mordassa pel seu “potencial repressiu”.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
La pandèmia ha empitjorat les expectatives del jovent.
Així ho assenyala l'enquesta "Infància i joventut davant la pandèmia de Covid", publicada aquest dijous pel Centre d'Investigacions Sociològiques (CIS), segons la qual el 68,2% dels espanyols d'entre 18 i 24 anys i el 66,9% dels d'entre 25 i 34 anys considera que els joves són ciutadans de segona categoria, amb pitjors posicions i oportunitats.
Una opinió compartida per bona part dels enquestats, els quals en global ho consideren en un 54,2% dels casos, mentre que només un 32% veu els joves com a ciutadans de primera.
Només els majors de 64 anys tenen certs dubtes i un 43,5% els veu de segona i el 36,5%, de primera.
Les opcions vitals, a més, han empitjorat durant la pandèmia, ja que aquells que creuen que les noves generacions viuran pitjor que la dels pares ha crescut del 48,9% al 73,2%.
Aquells que creien que els joves tindrien una millor vida han caigut del 28,9% de les respostes al 8,5%, mentre que un 14,1% encara pronostica que viuran millor.
En el cas dels joves, són relativament menys pessimistes els menors de 25 anys, els quals creuen en un 71,7% de les respostes que tenen pitjors expectatives vitals, mentre que, en la franja dels 25 als 34 anys, aquest percentatge s'enfila fins al 80,2%.
Pel que fa a la principal conseqüència de la pandèmia en el jovent, tant el conjunt de la mostra com els joves enquestats coincideixen en citar en primer lloc les menors oportunitats laborals i la precarietat.
És l'opció més citada, amb un 37,8% de les respostes, per davant dels efectes psicològics (14,6%), l'augment de la desigualtat generacional (12,3%) i l'increment de l'edat d'emancipació (11,3%).
Els efectes psicològics, però, preocupen molt als menors de 25 anys, els quals ho citen en un 23% dels casos com a principal conseqüència.
Els joves, més irresponsables
La valoració del rol dels joves durant la pandèmia, però, és ambivalent.
Un 50,2% de la mostra està molt o bastant d'acord en què aquests han actuat "de manera més irresponsable que les persones d'altres edats", opinió compartida fins i tot per un 38,7% dels menors de 25 anys i per un contundent 55,3% dels enquestats d'entre 25 i 34 anys.
Un 66,7% reconeix també, però, que els joves han col·laborat com a voluntariat, un 73,4% admet que han renunciat a activitats d'oci i esports per preservar la salut de familiars i només un 31% opina que "només han pensat en fer botellots".
pobresa
Quasi 2 milions de catalans es troben en risc de pobresa o exclusió social
El 2020 suma 223.000 persones amb dificultats econòmiques i augmenta les desigualtats: el 20% més ric ingressa sis cops més que el 20% més pobre
L'enquesta també aborda les desigualtats socials en general, les quals haurien augmentat durant la pandèmia, segons un 85,1% dels enquestats.
A l'hora de fer-hi front, un 70,5% defensa que els més rics haurien de pagar més impostos per tenir més eines per actuar contra la pobresa, el 75,6% creu que el govern ha de garantir que la riquesa es distribueixi de forma justa, el 90,2% lamenta que les diferències d'ingressos són massa grans i tan sols un 8,9% afirma que els pobres ho són perquè no s'esforcen prou i menys de la meitat opina que, si l'economia millora, la pobresa desapareixerà automàticament.
Altres notícies que et poden interessar
coronavirus
Oriol Mitjà explica per què un test d'antígens dona positiu dues setmanes després del contagi
La variant òmicron és un dels elements que provoquen aquest fenomen
coronavirus
Quins són els símptomes de l'òmicron sigil·losa
El subllinatge, sorgit a l'Índia, ja s'ha detectat a Dinamarca i al Regne Unit
coronavirus
Per què algunes persones no es contagien de Covid?
Els experts apunten a una immunitat natural derivada de la genètica
coronavirus
La UE canvia les normes per viatjar: dependrà de la vacunació
La incidència per països ja no condicionarà els requisits d'entrada
coronavirus
És hora de tractar la Covid com una grip?
La situació epidemiològica apunta a emprendre el camí cap a l'endèmia, però els experts demanen prudència i no confiar-se: "La incertesa és massa alta per fer aquest pas tan gran"

Response: Hi ha un percentatge ben alt de ciutadans (un 73%) que creu que les noves generacions viuran pitjor que les dels seus pares. Així ho indica l'enquesta "Infància i joventut davant la pandèmia de la Covid". Els joves també hi estan d'acord, i això queda palès en que dos de cada tres joves se senten ciutadans de segona.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
Els caçadors de les comarques gironines maten prop d'un 30% menys de senglars que fa tres anys.
El motiu, expliquen, és la caiguda de la població d'aquests animals, arran de l'increment del nombre de batudes, pels problemes que causen als conreus.
Això ha fet que cada vegada hi hagi menys senglars, tot i que el sector reconeix que "encara queda feina per fer".
Els caçadors, però, reclamen que es valori més la seva tasca i que deixin de ser "mal vistos" per la societat.
De fet, des de la Federació Catalana de Caça de Girona (FCCG) alerten que cada vegada són menys, i que l'edat mitjana s'ha elevat, en concret entre els 55 i 65 anys.
"No hi ha ganes entre els joves i la imatge que tenim no és la millor per practicar una cosa que s'ha fet tota la vida", ha assenyalat el president de la FCCG, Josep Blanquerna, que també ha reclamat als pagesos que posin tanques electrificades.
"La població de senglars ha baixat.
D'això n'estem segurs".
Així de contundent es mostra el president e la Federació de Caça de les comarques gironines, Josep Blanquerna.
En els tres últims anys, l'entitat veu una baixada del nombre d'exemplars que cacen i que al final d'aquesta temporada es calcula que serà prop d'un 30% menys.
"Continua havent-hi molts senglars, i és veritat que en alguns casos fan mal als conreus, però cada vegada va a menys", assegura Blanquerna.
Des de la Federació, però, no creuen que la solució sigui fer més batudes, com demanen alguns pagesos, i recorden que no tot ha de ser feina dels caçadors.
De fet, demanen que sigui "una responsabilitat compartida" i que els pagesos prenguin mesures com posar tanques electrificades per evitar que els senglars vagin als camps.
En aquest sentit, Blanquerna celebra l'acord a què van arribar els caçadors i pagesos de Monells i Sant Sadurní de l'Heura (Baix Empordà), per intentar lluitar contra els mals que causen els porcs quan baixen als sembrats.
A més, Blanquerna recorda que cada vegada hi ha menys caçadors per la falta de seguiment entre els joves.
Un aspecte que "preocupa" els responsables de la Federació, ja que la mitjana d'edat és d'entre 55 i 65 anys.
Un bon exemple de la rebaixa de senglars morts es veu en una de les zones on més se'n capturen, la Garrotxa.
És el cas d'una de les associacions federades amb seu a Santa Pau, que fa tres anys va matar 1.004 senglars, i aquesta temporada amb prou feines arribaran als 500.
Segons dades del Departament d'Agricultura l'any passat es van matar uns 22.000 exemplars a les comarques de Girona.
Menys caçadors
Una de les preocupacions de la Federació de Caça és que cada vegada hi ha menys caçadors.
El problema és que no hi ha relleu generacional, malgrat que és una afició que, des del gremi, asseguren que ha passat de pares a fills històricament.
"Ara als joves no els atrau com abans", explica Blanquerna.
Un altre dels motius que han provocat el descens de caçadors té a veure amb la imatge que té el gremi entre la societat, segons explica el president de la FCCG.
"Per desgràcia som molt mal vistos perquè matem, però la realitat és que fem una feina que si no la fem nosaltres no sé pas qui la farà", ha assenyalat Blanquerna, que no ha vaticinat un "bon futur" si no es recupera el nombre de caçadors.
No aposten per batudes indiscriminades
Josep Blanquerna també ha alertat del creixent nombre de cabirols que hi ha a les comarques gironines i que suposa també un problema per als conreus en algunes demarcacions.
Malgrat que aquests animals no són tan abundants com els senglars, els caçadors asseguren que fan un mal igual o més gran que el que puguin fer els porcs.
Tot i això, Blanquerna considera que no es poden fer batudes "de manera indiscriminada" com han plantejat alguns pagesos.
De fet, les èpoques de caça estan "molt ben delimitades" i el control, assegura el caçador, és total.
"Evidentment no es pot eliminar tota la població de senglars i de cabirols.
Si fan mal s'ha d'actuar, però ha de ser de manera controlada", assenyala el caçador.
En aquest sentit, el Departament d'Agricultura exigeix que cada vegada que es mata un exemplar quedi registrat.

Response: La caiguda de població de porcs senglars ha fet que els caçadors de Girona en matin prop d'un 30% menys que fa tres anys. El gremi de caçadors es lamenta de la imatge errònia que la població té de la seva feina i, també, demanen "més accions" per part dels pagesos.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
La Sardana per la Llibertat que es farà aquest dissabte 30 de juny a les vuit del vespre a Banyoles ja ha arribat als 6.000 inscrits necessaris per envoltar tot l'estany.
Una vegada assolida aquesta fita, des del CDR i l'ANC del Pla de l'Estany i el Foment de la Sardana de Banyoles –que són els organitzadors de l'acte– han decidit mantenir les inscripcions obertes a la pàgina web per si algú més es vol afegir a la ballada massiva.
Un dels membres de la organització Marc Grabuleda ha assegurat que estan "molt contents de com han anat avançant les inscripcions".
En paral·lel, des de l'organització també demanen voluntaris per donar suport tècnic a l'esdeveniment i poder coordinar el gran nombre de persones que hi haurà.
La Sardana per la Llibertat es dividirà en 25 trams repartits al voltant de l'estany de Banyoles i des de l'organització recorden que "per assolir el repte" és "molt important que cada persona estigui al tram on s'ha inscrit".
Amb això es vol evitar que es produeixin grans aglomeracions en determinats punts de la rotllana o que no es pugui arribar a tancar perquè n'hi ha d'altres amb poca gent.
Per tal de poder estar a punt a les vuit del vespre, demanen que la gent es dirigeixi cap al seu tram a partir de les set i que es desplaci a peu o en bicicleta, en la mesura del possible.
A nivell de trànsit, es tallarà la circulació de la carretera de circumval·lació de l'estany entre les set i les nou.
A la C-150a també hi haurà un carril tallat i només es podrà circular en direcció a Serinyà, ja que l'altre carril es destinarà a aparcament per a tota aquella gent que vingui de fora de Banyoles.
També s'ha habilitat un aparcament d'autobusos per a les colles que venen juntes i s'han instal·lat tres baixadors en diferents punts per tal que els balladors no hagin de fer tota la volta per arribar al seu tram, tot i que hauran de fer-ho abans no es talli el trànsit a partir de les set.
Durant l'acte, es ballaran dos temes.
El primer es diu Vent d'octubre i l'ha composat per Paco Viciana amb la lletra de J.N. Santaeulàlia.
Aquesta sardana ha estat creada expressament per a la ballada massiva que es farà aquest dissabte.
Després es ballarà Somni, de Manel Sederra i Puigferrer i al final es llegirà un manifest a favor de la llibertat.
Per tal de poder seguir de forma coordinada les sardanes, Ràdio Banyoles (107.3 FM) emetrà en directe els dos temes en directe.
Per això demanen que tots els balladors portin un transistor i puguin seguir el ritme a través de la seva ràdio.
En aquest sentit, alerten que no es faci servir el mòbil, ja que el retard en rebre la senyal és més gran que no pas la freqüència d'ones i comportaria la descoordinació en el pas.
Inscripcions de voluntaris
La organització també manté obertes les inscripcions per a tota aquella gent que vulgui ajudar tècnicament i logísticament a fer possible la Sardana per la Llibertat.
Els interessats podran fer-ho a l'Oficina de Turisme i al bar La Patagònia de Banyoles.
L'únic requisit és que les persones siguin majors d'edat.
El color groc encerclarà l'estany
Des de l'organització també demanen als assistents que vesteixin de groc per tal que es pugui veure des d'una vista aèria com l'estany de Banyoles queda encerclat per aquest color.
Els organitzadors ha posat a la venda una gorra groga que es pot comprar a diferents punts de la comarca i també a Barcelona, Girona Olot i Figueres.
També es podrà adquirir dissabte durant l'acte.
A banda, alguns dels bars i restaurants de la comarca han decidit sumar-se en el projecte i durant tot el cap de setmana oferiran menús grocs que serviran en plats del mateix color.
També s'ha organitzat un concurs per engalanar els balcons del Pla de l'Estany.
Un jurat seleccionarà les millors fotografies que dividirà en tres categories: millor finestra, millor balcó i millor jardí.
De tots els seleccionats visitaran les instal·lacions i finalment el dissabte 7 de juliol es publicarà el nom dels guanyadors que, entre d'altres, seran àpats als restaurants Can Xabanet, La Fonda i Les Estunes.

Response: El dissabte 30 de juny a les vuit del vespre a Banyoles se celebrarà la Sardana per la Llibertat, que ja compta amb 6.000 inscrits. Degut a la gran quantitat d'inscrits, l'organització encara manté obertes les inscripcions per a participar-hi obertes, ja que encara necessiten voluntaris per a donar-hi suport tècnic.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
El mes de juliol al Principat ha estat marcat pels brots de la covid-19 al Segrià, Barcelona i l’Hospitalet de Llobregat, i l’aplicació de noves mesures per a evitar l’expansió del virus.
El primer gran brot a aparèixer a Catalunya va ser el del Segrià, on es van aplicar restriccions socials i un confinament perimetral a partir del 14 de juliol.
Ahir, el nou secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, va anunciar que la taxa reproductiva del coronavirus (Rt), és a dir, la mitjana de persones que encomana cada infectat, ja era inferior a 1 a la regió de Lleida, fet que implica que els nous casos de la covid-19 aniran disminuint a partir d’ara.
La taxa de reproducció es va arribar a situar vora els dos encomanats per infectat ara fa dues setmanes, un augment descontrolat i amb transmissió comunitària que ara s’ha pogut redreçar, fet que ha comportat que els casos actius hagin començat a baixar.
I per tant, que hi hagi menys persones que puguin encomanar.
En l’àmbit hospitalari, ahir també va haver-hi un canvi de tendència en la mateixa direcció a Lleida, amb una reducció de dotze ingressats als hospitals.
En el cas de Barcelona ciutat, l’evolució positiva és clara.
El dia 12 de juliol, fa poc més de dues setmanes, la taxa de reproducció del virus se situava entre 2,5 i 3, el dia 19 havia disminuït fins al voltant de 2 i en aquests deu dies s’ha reduït fins a 1, cosa que ha fet que s’hagi aturat l’augment de casos.
Si s’aconsegueix de mantenir la tendència, s’haurà arribat al pic del rebrot i en qüestió de dies el virus pot començar a recular.
El cas de Barcelona és dels que més preocupen els epidemiòlegs, pel volum de població i per la possibilitat que es perdi la traçabilitat del virus, és a dir, que hi pugui haver transmissió comunitària.
A l’àrea sanitària Metropolitana Sud s’ha arribat a una situació similar a la de Barcelona, amb la Rt vora el valor 1, però amb diferències importants dins del mateix territori.
El secretari de Salut Pública ha explicat que s’ha detectat un augment de casos a localitats com Castelldefels o Cornellà, però que a l’Hospitalet de Llobregat, origen d’un dels principals brots, la taxa de reproducció s’ha reduït de manera important.
Els gràfics de Collblanc i la Florida, i en menor mesura la Torrassa, mostren una reducció evident de la propagació del virus, amb una taxa de reproducció que ha passat de tres nous encomanats per cada infectat a només un, fet que estabilitza la situació epidemiològica.
A la resta de regions sanitàries hi ha una situació generalment estable, sense cap zona fora de control.
A l’àrea sanitària Metropolitana Nord, Argimon ha dit que hi començava a haver una tendència d’estabilització pel que fa a la incidència acumulada: ‘Havia començat a créixer fa un parell de setmanes, i en aquesta última setmana s’ha estabilitzat i la R i el risc de rebrot ha anat baixant’.
La de Girona continua amb una incidència acumulada baixa i una R al voltant d’1, a la Catalunya Central i la regió del Pirineu i Aran la situació és molt estable, mentre que a les Terres de l’Ebre hi ha hagut un brot important en una empresa d’Amposta, però la incidència acumulada també va a la baixa.
En el conjunt del Principat, la taxa de reproducció és del voltant d’1.
Malgrat la tendència positiva, els casos d’aquestes darreres setmanes han començat a afectar les unitats de crítics dels hospitals d’arreu de Catalunya.
L’evolució és clara.
El dia 8 de juliol hi havia 40 persones a les UCI i ara la xifra és de 88 ingressats greus.
Tanmateix, la situació no és comparable a la de març i abril, quan va arribar a haver-hi simultàniament 1.529 persones a les unitats de crítics.
Passa igual amb les morts.
La setmana passada, del 20 al 26 de juliol, n’hi va haver 49 morts a causa de la covid-19, més del doble que la setmana anterior, quan n’hi va haver 20.
Tot i l’augment evident, les dades són lluny dels 415 en un dia que hi va haver el 30 de març.
Malgrat no poder comparar-ho amb els pitjors moments de l’epidèmia, són un indicador de la necessitat de prendre precaucions i una mostra que un relaxament en el compliment de les mesures de seguretat pot tornar a fer aparèixer el virus, per més controlada que sembli la situació.

Response: Les restriccions han aconseguit que el creixement dels brots de la covid-19 a Barcelona i el Segrià s'aturi. A Catalunya la taxa reproductiva està estable i se situa al voltant de l'1, i això vol dir que de cada malalt encomana una persona de mitjana, segons el nou secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
En aquesta setmana decisiva el govern té dues vies programades per a aprovar la llei del referèndum i la llei de transitorietat.
La primera és la més peremptòria: ha de ser aprovada i publicada al Butlletí Oficial del Parlament de Catalunya (BOPC) perquè el president de la Generalitat de Catalunya, Carles Puigdemont, pugui signar el decret de convocatòria del referèndum de l’1 d’octubre.
La idea inicial del govern era aprovar les lleis amb la fórmula de la lectura única, inclosa en la reforma del reglament impulsada per Junts pel Sí i la CUP.
Però el Tribunal Constitucional (TC), a petició del govern espanyol, no va trigar a suspendre la reforma automàticament i ha obligat el govern a cercar vies diferents.
Les més probables són l’aplicació de l’article 81.3 i l’ús del decret llei.
L’article 81 regula el funcionament de l’ordre del dia dels plens i el tercer punt diu que es pot alterar l’ordre del dia si ho demanen dos grups parlamentaris o una cinquena part dels membres del parlament.
Però cal que aquella proposició de llei en qüestió hagi complert els tràmits reglamentaris que li permeten de ser-hi inclosa.
Ara mateix aquest requisit no es compleix perquè tant la llei del referèndum com la de transitorietat encara no han estat admeses a tràmit per la mesa.
Junts pel Sí i la CUP no ho van fer en la reunió de la junta de portaveus de dilluns perquè volien evitar la intervenció del TC.
El govern espanyol ja va avisar que tenia els recursos preparats per a recórrer contra les lleis al TC tan bon punt es tramitessin i abans no fossin aprovades al ple.
El govern podria optar per la desobediència, però aquesta via es reserva com a últim recurs.
Per això vol continuar el procés sense xocar amb el govern espanyol fins que no sigui estricament necessari.
L’estratègia, doncs, depèn de la tramitació de la llei del referèndum i la llei de transitorietat, si Junts pel Sí vol aprovar-les en el mateix ple, en la mesa ordinària de demà.
També es podria convocar una mesa extraordinària dimecres abans del ple per a deixar menys temps de reacció al govern de Rajoy, que ha de convocar el consell de ministres per aprovar el recurs.
Una vegada aprovada la llei, es registrarà al Butlletí Oficial del Parlament de Catalunya i el president Puigdemont ja podrà signar el decret de convocatòria.
El precedent del 81.3
El 81.3 és un article que ja ha estat motiu de discussió dels grups parlamentaris, almenys en una ocasió recent.
El 17 de maig passat, els grups de Catalunya Sí que es Pot i la CUP van demanar d’alterar l’ordre del dia, fent servir aquest article, per sotmetre a votació unes resolucions que exigien al govern que canviés la posició dins el consorci del Palau de la Música de manera que s’acusés CDC pel cas de les comissions per obra pública.
A més, aquell dia, a banda d’incloure aquest punt a l’ordre del dia, el parlament va aprovar per unanimitat –amb majoria absoluta n’hi ha prou– l’escurçament del període per a la presentació d’esmenes de set dies a setanta-cinc minuts i l’omissió de la publicació al diari oficial de la cambra.
CSQP s’hi va sumar, però va demanar que aquesta via no fos un precedent per a més situacions.
Ho va exposar Joan Coscubiela en aquesta intervenció, sabent que aquesta situació es podria repetir en l’aprovació de les lleis de referèndum i de transitorietat:
El decret llei, una via amb més dubtes
El decret llei es pot activar a proposta del govern i és d’aplicació immediata.
Té una vigència de trenta dies hàbils i durant aquest temps ha de ser ratificat o derogat pel parlament.
Tanmateix, no és l’opció que genera més consens.
I és que, com que és una mesura que implica una certa provisionalitat, no acaba d’agradar al govern.

Response: Dimecres d'aquesta setmana, molt decisiva per al govern, es debatrà i votarà al Parlament la llei que ha de donar cobertura legal a l'1-O. Té dues vies programades: aprovar la llei del referèndum i la llei de transitorietat. El govern volia aprovar-les amb forma de lectura única juntament amb la reforma del reglament impulsada per Junts pel Sí i la CUP.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
Carles Fontserè (1916-2007) és conegut per ser el cartellista més important de la República però també fou un gran fotoperiodista, una de les facetes menys conegudes d'aquest artista polièdric, que ara es vol projectar coincidint amb el centenari del seu naixement.
El fons fotogràfic de l'artista amb 50.000 fotografies de la seva vida però també dels seus viatges seran digitalitzats perquè els ciutadans puguin consultar-lo per Internet.
Fa dos anys que l'Arxiu Comarcal del Pla de l'Estany treballa en la catalogació i inventari del fons, propietat de la Generalitat per un acord vitalici amb l'artista, i aquest febrer començarà la digitalització.
L'eix central del centenari serà una exposició a Banyoles que després podria veure's al MNAC i a altres punts de Catalunya i a l'estranger.
El conseller de Cultura, Santi Vila, ha reivindicat la vàlua d'un artista "universal" que mereix estar entre els grans fotoperiodistes del segle XX.
Aquest 2016 se celebrarà el centenari del naixement de Carles Fontserè (1916-2007), conegut sobretot per la seva faceta de cartellista tot i ser també escenògraf, dibuixant i fotògraf.
Precisament aquesta última és una de les més desconegudes pel públic.
Ara es vol aprofitar l'efemèride per donar-ho a conèixer i reivindicar aquesta "nova dimensió" equiparable als "grans fotoperiodistes del segle XX", segons paraules del conseller de Cultura, Santi Vila, que ha reivindicat la seva "universalitat".
I la millor manera de donar a conèixer un artista és facilitant l'accés a la seva obra.
És per això que aquest febrer començaran els treballs de digilitalització del fons personal i professional de Fontserè format per 50.000 fotografies en blanc i negre.
Es farà a l'Arxiu Comarcal del Pla de l'Estany, a Banyoles, on porten dos anys catalogant i fent l'inventari d'aquest fons on està dipositat.
Fins llavors tot aquest material estava a la casa –taller de l'artista a Porqueres (Pla de l'Estany).
A mesura que es vagin digitalitzant, es podran consultar per Internet.
El fons inclou 30 metres lineals de documentació produïda entre els anys 1916 i 2008.
Concretament, 42.500 negatius, 6.450 positius ampliats de fotografia i 3.540 fulls de contacte, tots en blanc i negre i realitzats entre els anys 1959-1991.
Corresponen a fotografies de Nova York (més de la meitat del material), San Francisco, Ciutat de Mèxic, Roma, París, Londres i Catalunya.
El fons també inclou pintures i dibuixos en paper, i la documentació escrita entre l'artista i la seva vídua, Terry Broch.
El patrimoni de l'artista és propietat de la Generalitat després de l'acord vitalici amb el que es va arribar amb el mateix Fontserè.
La directora de l'arxiu, Nuria Batllem, ha destacat el bon estat i la cura amb què Fontserè i la seva dona van preservar aquest material, fet que els ha facilitat molt la seva feina.
Quan se li pregunta per la temàtica de les fotografies respon així.
"És fotoperiodisme; retrats de costums, de barris i ètnies que per un europeu eren exòtiques els anys 50 i 60, com ara els negres de Harlem, hispans o xinesos".
El conseller Vila també ha agraït a Terry Broch, present a l'acte que s'ha fet a Banyoles, per la seva "generositat" que permetrà que tot aquets material sigui accessible a tots aquells interessats a través d'un click.
Una exposició com a eix central del centenari
L'encarregat de donar a conèixer els actes del centenari de Fontserè ha estat el director general d'Arxius, Jusèp Boya, que ha recordat haver quedat impressionat per la descoberta de l'arxiu fotogràfic en una visita institucional a la casa de l'artista el 2013.
El "pal de paller" del centenari serà una exposició que s'estrenarà a Banyoles aquest estiu.
La Generalitat està en converses amb el MNAC per portar-la a Barcelona i a altres ciutats catalanes i es treballa perquè pugui anar a l'estranger.
També està previst que es faci un documental sobre la vida i obra de l'artista, un catàleg i també visites guiades a la casa-taller de Porqueres amb un acompanyament musical i gastronòmic.
La vídua de l'artista ha assenyalat que aquesta digitalització "és importantíssima" perquè la seva obra pugui arribar a tothom.
I ha admès que d'entre totes les fotografies, les que més li agraden són les que Fontserè va fer a Nova York, lloc de naixement de Broch i ciutat on van viure durant uns anys.

Response: Amb motiu l'any 2016 de la celebració del centenari del naixement de Carles Fontserè, es digitalitzarà el seu fons de 50.000 fotografies per a difondre la seva faceta de fotoperiodista. A més, també s'organitzarà una exposició a Banyoles que després serà itinerant per a altres indrets de Catalunya i possiblement de l'estranger.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
Els municipis de les Terres de l'Ebre i el Camp de Tarragona que s'abasteixen de la interconnexió d'aigua de l'Ebre que gestiona el Consorci d'Aigües de Tarragona (CAT) han augmentat els consums gairebé un 5%, durant el 2016.
L'augment de més de 7'5 punts en el consum de les indústries i la recuperació, en els últims cinc anys, de xifres globals similars a les de l'any 2007, ha estat valorat pels gerents del CAT com a clars indicadors de "creixement econòmic".
Durant el 2017 es posarà en marxa la nova planta d'ozó, es col·locaran els primers sensors a la xarxa que permetran coneixen online la qualitat de l'aigua en diferent punts i s'implantarà un model de gestió de dades al laboratori basat en el 'BigData'.
El Consorci d'Aigües de Tarragona ha fet balanç de l'any 2016, aquets dimecres, des de la Cambra de Comerç de Tortosa.
Pel que fa als consums, s'ha consolidat una lleugera tendència a l'alça, tant en ajuntaments com en indústries, i ha crescut un global del 4,93% respecte 2015 amb un consum de 71,07 hectòmetres cúbics.
El consum dels ajuntament ha augmentat un 3,34%, tot i que s'ha reduït el consum d'aigua per càpita en els últims anys.
"La gent és més molt curosa en el consum d'aigua però creix el consum en el seu global i és una bona dada econòmica", ha dit el president del CAT, Albert Abelló.
El creixement del consum a les indústries de les Terres de l'Ebre i el Camp de Tarragona que s'abasteixen de la xarxa ha estat del 7,65%.
"Deixem enrere una vall de deu anys de xifres inferiors i recuperem xifres de 2007, d'abans de la crisi, i ens fa pensar que pot ser un repunt econòmic i que es pot consolidar", ha remarcat el gerent Josep Xavier Pujol.
Durant el 2016, el CAT, amb un pressupost anual de 40,7MEUR, ha construït la nova planta d'ozó – amb una inversió de prop de 5 milions d'euros-, ha actuat contra la corrosió a les galeries –un pla que s'ha executat en 5 anys i una inversió final de 8,2 milions d'euros- , i ha iniciat un sistema de congelació criogènica per reparar avaries a la xarxa principal sense haver d'interrompre el subministrament.
Retornar els fangs al Delta per aturar la subsidència
El consorci també ha participant en projectes d'investigació i recerca entre els quals destaca l'Ebro-Admiclim, destinat a la mitigació dels efectes del canvi climàtic al delta de l'Ebre, que va començar el 2015 i acaba el juny del 2018.
El projecte, liderat per l'IRTA, suposa una possibilitat per al CAT per trobar una gestió alternativa als fangs que es produeixen a la planta de l'Ampolla, entre 1.200 i 1.500 tones cada anys de residus.
"Ens ajudaria a donar sortida a un procés intern de la planta però podria ser un pilot per solucionar la subsidència i regressió del Delta.
La nostra intenció és retornar al Delta el residus que agafem en la captació de l'aigua dels canals", ha explicat Pujol.
Projectes per 2017
De cara aquest 2017, quan es començarà a redactar un nou Pla Estratègic per als propers 4 anys, s'ha previst l'inici de la implantació del nou sistema Sensòrica online que preveu instal·lar 15 sensors, els 6 primers enguany, que ajudaran a monitoritzar la qualitat de l'aigua conèixer al moment quin és el seu estat en diferents punts d la xarxa.
A més, el laboratori de qualitat comptarà amb un nou paquet informàtic de gestió de dades i es millorarà la seguretat física i lògica de les instal·lacions de l'ETAP de l'Ampolla (Baix Ebre).
Tot llest per endegar la nova planta d'ozó
La planta d'ozó que es va construir l'any passat començarà en breu les primeres proves i està previst que entri en servei coincidint amb el Dia Mundial de l'Aigua, el 22 de març, quan està prevista la seva inauguració.
El CAT serà pioner en la implantació d'aquest sistema de potabilització en el qual se substitueix la desinfecció de l'aigua en planta amb clor per ozó.
Segons el director del consorci, l'ozó és un millor reactiu per preparar l'aigua i és un component per fer els processos de la planta "més efectius".
Pujol ha assenyalat que, a més a més, s'evitaran els perills del transport, l'emmagatzematge i la manipulació del clor.
Tot plegat suposa un estalvi de la despesa del 5%, entre 150.000 euros i 200.000 euros que es poden destinar a altres actuacions.
El procés amb ozó ajuda a detectar més quantitat d'elements que poden alterar la qualitat de l'aigua, com són els derivats dels fàrmacs, de les drogues, o de metalls, entre altres.
El sistema permetrà detectar-los amb més precisió però no significa que es posi en risc la salut de les persones per ser presents a l'aigua.

Response: Les Terres de l'Ebre i el Camp de Tarragona recuperen els nivells de consum d'aigua com els d'abans de la crisi econòmica, segons el Consorci d'Aigües de Tarragona. A més, enguany el consorci posarà en marxa la nova planta d'ozó, sensors en línia i un programa informàtic de gestió de dades del laboratori.


Instruction: Llegeix aquest text i després resumeix-lo en poques frases.

Context:
Catalunya avança en el dret d'accés a la informació pública, però encara li queda un llarg camí per recórrer.
El síndic de Greuges, Rafael Ribó, ha criticat aquest dijous que no hi ha "una atenció preferencial i prioritària per part de les administracions" a l'hora de garantir que la ciutadania pugui accedir a la informació pública.
No obstant això, durant el 2016 les administracions han rebut 9.127 peticions, gairebé el triple que l'any anterior, cosa que situa Catalunya en una ràdio de 121,96 sol·licituds per cada 100.000 habitants més grans de 16 anys, similar a països on el dret està reconegut des de fa més anys.
Ribó ha comparegut en roda de premsa després de lliurar a la presidenta del Parlament, Carme Forcadell, el segon Informe anual sobre transparència, accés a la informació pública i bon govern, amb el qual avalua el compliment de la llei 19/2014 sobre aquests aspectes.
A parer del síndic, les assignatures pendents són difondre el dret dels ciutadans de fer consultes, que els òrgans dependents tinguin portals de transparència, que la informació es faciliti en format reutilitzable i que es faci el desplegament reglamentari de les obligacions legals de transparència, si bé la Generalitat ja ha iniciat els treballs preparatoris.
"Encara molts ciutadans de Catalunya desconeixen que existeix el dret d'accés, el que significa i com aplicar-lo", ha ressaltat Ribó, que demana a les administracions una campanya informativa conjunta per difondre'l.
En la seva opinió, és "un dret democràtic essencial que s'hauria d'atendre de forma prioritària", però la mateixa Sindicatura ha comprovat que no sempre és així.
Un total de 251 ajuntaments (més d'una quarta part) i tres consells comarcals no han respost el qüestionari del síndic per elaborar l'informe.
La majoria són petits, però també hi ha algun gran com Sabadell, Ripollet i Figueres, i els consells comarcals són l'Alt Camp, la Cerdanya i la Ribera d'Ebre.
Municipis reincidents que no responen
A més, 53 consistoris no han respost una sol·licitud d'informació del síndic feta d'incògnit, i representen més d'un terç de les 175 que ha realitzat.
A més, de les 53, en gairebé la meitat de casos (23) els municipis han estat reincidents, i no han facilitat les dades demandades ni en el 2015 ni l'any passat.
Aquí figuren també alguns ajuntaments grans, com Cornellà de Llobregat, Manresa i Sant Cugat del Vallès.
Es dona la circumstància que Figueres també apareix en aquest llistat com a reincident.
Entre els que no han respost només per elaborar el present informe hi ha Cerdanyola del Vallès, Lloret de Mar i Sant Vicenç dels Horts.
En l'informe, el síndic detalla que s'han analitzat més de 2.400 portals web entre administracions i altres ens obligats, i observa que les administracions més grans "tendeixen a mantenir i millorar els resultats" de l'any anterior pel que fa a la informació publicada.
Ressalta que és en els ajuntaments petits on la millora ha estat "més significativa".
En canvi, hi ha mancances importants en els organismes dependents, i ho exemplifica amb la Generalitat: mentre que a les conselleries hi ha "un bon compliment de la llei", el 37% d'ens dependents no tenen portal de transparència.
Les inscripcions en el Registre de grups d'interès també s'han disparat, i han passat de gairebé 100 del primer informe realitzat el juliol de l'any passat a prop de 2.000 d'aquest maig.
Hi ha tingut un paper primordial l'obligació dels alts càrrecs de fer públiques les reunions que mantenen amb aquests grups.
Tot i així, encara es falla a l'hora de concretar el motiu d'aquestes trobades.
També s'han detectat avenços en l'elaboració de codis de conducta, però molt més limitats pel que fa a cartes de serveis adaptades a la llei.
Malgrat que no li correspon a Ribó analitzar-ho, el Parlament continua desplegant la regulació.

Response: El síndic de Greuges, Rafael Ribó, vol que es faci una campanya conjunta per a difondre que la ciutadania pot fer sol·licituds de dades públiques i demana que els organismes que en depenen comptin amb portals de transparència. A més, retrau que hi ha 300 municipis que no li han respost a cap de les seves peticions.