Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
La negociació dels pressupostos, tant del 2016 com del 2017, han competit en tortuositat amb tot el procés que va comportar la investidura d'Artur Mas just després de les eleccions del 27-S.
Amb el desenllaç a tocar -dissabte la CUP decideix en un consell polític a Vilafranca del Penedès si fa costat o no als comptes del Govern-, els pronòstics que es fan al Govern tendeixen a la reserva i a la prudència.
"Mai es pot donar res per tancat", insisteixen aquests dies al Palau de la Generalitat, però l'anunci de l'acord entre Ensenyament i els sindicats fa créixer l'optimisme a l'executiu.
"És molt important", destacaven aquesta tarda a Palau, on també insisteixen que l'acte pel referèndum a Brussel·les serveix per "refermar" que no hi ha "pla B" amb la consulta.
"La CUP havia plantejat batalla en aquest àmbit [l'Ensenyament], i aquest acord porta a què el conflicte entre el departament i els sindicats tendeixi a desaparèixer", mantenen les fonts consultades per NacióDigital.
La conselleria ha decidit augmentar en 140 milions d'euros el seu pressupost i, segons l'acord al qual han arribat amb els col·lectius de treballadors, part de les demandes dels anticapitalistes han estat satisfetes.
La vaga d'ensenyament estava prevista pel 9 de febrer, precisament el segon dia del debat de pressupostos.
La idea de l'entesa és que es recuperi l'horari anterior a les retallades que va efectuar l'executiu d'Artur Mas en arribar a la Generalitat el 2010.
Últims dies de negociació
La proposta que va entregar dilluns el Govern a la CUP, segons fonts de la Generalitat, havia estat treballada "conjuntament" amb ells durant les negociacions.
"Tot està molt parlat", indiquen des del Partit Demòcrata Europeu Català (PDECat), que ha tancat la porta a les pujades de l'IRPF que demanaven els anticapitalistes i que ERC estava, en principi, oberta a estudiar.
El president Carles Puigdemont va traslladar en persona al vicepresident Oriol Junqueras que la política fiscal era una "línia vermella" per als nacionalistes, i en aquest terreny de joc s'ha desenvolupat la part final de la negociació.
Des del PDECat s'ha volgut posar de manifest, al llarg dels últims dies, que una de les diferències entre aquesta negociació i la del juny -que va acabar amb una esmena a la totalitat de la CUP i amb la celebració d'una qüestió de confiança al setembre- és que el departament de Presidència s'hi ha implicat "des del primer moment".
L'entorn de Puigdemont, des de finals de l'estiu, sosté en privat que existeix un "acord verbal" amb els anticapitalistes per aprovar els comptes fruit de les converses que va mantenir abans del setembre amb destacats dirigents de la CUP.
Ara bé: la decisió final correspon als anticapitalistes.
"Ja sabem que són imprevisibles", destacava dimarts un dirigent d'ERC després de la conferència a Brussel·les.
Una altra veu consultada fins i tot especulava amb la possibilitat d'un resultat ajustat que obligués a convocar un altre òrgan decisori, fet que -sempre segons aquesta font- allargaria els terminis d'una negociació.
Especialment en el cas que els comptes siguin -com tot ho indica- recorreguts al Consell de Garanties Estatutàries (CGE) per part del PP i Ciutadans arran de la partida inclosa pel referèndum.
Calendari cap a les urnes
En cas que el consell polític tombi els comptes, poc marge hi haurà més enllà de fixar una data per a les eleccions, possiblement a l'abril.
Puidgemont i Junqueras han deixat clar que la legislatura s'esgotaria per "dignitat democràtica" després de veure com dos pressupostos no s'han aprovat al Parlament.
El secretari d'Economia, Pere Aragonès, va considerar dimarts al matí a TV3 que no seria oportú que la CUP "llencés a la paperera de la història" uns comptes que, segons destaquen al Govern, inclouen 1.170 milions més en despesa social i "cessions" de tots els grups implicats.
"Aquestes concessions s'han fet amb l'objectiu del referèndum", ressalten al Govern.
Una eina, per cert, que els anticapitalistes van posar públicament en circulació mesos abans que Puigdemont l'adoptés públicament com a solució per desencallar el plet polític obert entre Catalunya i Espanya.
Sí que hi ha consens, això sí, en assenyalar que unes eleccions, ara, posarien "en risc" la culminació del procés perquè tallarien d'arrel els treballs per les lleis de desconnexió i l'arquitectura de la consulta vinculant.
Malgrat això, al llarg de les negociacions han proliferat una sèrie de teories -sempre en privat- per part de sectors del sobiranisme segons les quals el PDECat o ERC tenien interès en anar aviat a uns nous comicis.
Les versions més contràries als nacionalistes assenyalaven que l'antiga Convergència volia "desempallegar-se" de la CUP pel "cost ideològic" que els suposa, mentre que els rivals dels republicans insistien que ja tenien "a punt" un pacte amb els anticapitalistes i els comuns per reeditar un tripartit d'esquerres a la Generalitat.
Si la CUP aprova els comptes aquestes teories minvaran, però si els tomba tendiran a posar-se en pràctica camí de noves eleccions.

Response: Estan resultant molt complicades les negociacions dels pressupostos d'enguany, tal com va passar amb els anteriors. Tot depèn del suport de la CUP, que ja ha obtingut algunes concessions de finançament en Ensenyament i despesa social. Malgrat això, PDeCAT i ERC concorden que la decisió dels anticapitalistes és imprevisible, i que el fracàs de l’aprovació parlamentària esgotaria la legislatura.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
L’acte de Capgirem Barcelona d’aquest divendres al vespre, celebrat a la Vila de Gràcia, va omplir la Plaça del Sol.
Assistents de totes les edats van agrupar-se davant l’escenari des d’on la diputada de la CUP, Isabel Vallet, va presentar l’esdeveniment.
Les lluites als barris de Gràcia
L’espai públic, l’educació, la llengua i el turisme van ser alguns dels eixos que van vertebrar l’acte.
En aquest sentit hi van participar representants de diferents lluites que estan tenint lloc al districte, com la Cristina, que va cridar a la mobilització convocada pel proper 19 de maig.
La seva intervenció va anar seguida de les crítiques sobre el model urbanístic, per part de Joan Bernà i sobre la privatització de l’espai públic, a càrrec de Rodrigo Arroyo.
"La revolució està a la feina, a la casa i al llit"
Així ho va reivindicar l’Anna Abrain, membre de l’organització Arran, qui també va parlar de la tasca dels joves en la construcció d’espais de confluència per donar impuls a les lluites del barri i a un oci alternatiu.
"Apostem pel suport mutu i la solidaritat", va dir, "i així ho hem demostrat defensant el banc expropiat de Gràcia i les famílies desnonades".
Per la seva banda, com a integrant de la Plataforma Gràcia on vas, Hector Panizo va atacar l’arribada del turisme massiu, "que ha fet aflorar l’especulació, ha apujat el preu de l’habitatge i ha expulsat els veïns que no s’ho poden permetre".
"El català pateix una mala salut política i social"
L’activista Josep Maria Soler va reprovar les agressions al català.
"Li han tret la categoria de llengua", i malgrat "la potència inquisidora de l’estat espanyol i francès", va dir, ha sobreviscut gràcies a tot un entramat social "que lluita" per aturar aquests atacs.
A l’acte també va tenir-hi presència la reclamació d’un sistema de pensions "digne, públic i garantit de per vida", per part del membre de la Marea Pensionista, Pere Tobeña, així com la lluita feminista.
Ester Mora, de l’Assemblea de Dones Feministes de Gràcia, va parlar de "la repressió política i el control social" que pateix el col·lectiu a l’hora de difondre el seu missatge.
"Volem agrair a la CUP el seu suport públic i privat"
Un dels moments estrella del vespre va ser la intervenció d’un dels vaguistes de Movistar, que avui fa 40 dies que mantenen la vaga indefinida.
"No volem treballar 12 hores al dia 6 dies la setmana per 500 euros", va sentenciar.
A banda de denunciar la parcialitat dels mitjans en la cobertura d’aquesta lluita, va agrair a la CUP i a totes les persones que donen suport a la causa, la seva ajuda.
"Ens heu ensenyat que no estem sols i mai ho oblidarem".
Les reivindicacions sobre l’estat de l’educació també es van fer sentir.
Mireia Mingo, membre de l’Assemblea groga de Gràcia va carregar contra la Llei d’Educació de Catalunya, contra la privatització de les bressol i contra la Llei Orgànica per la Millora de la Qualitat Educativa, "que és un atac a la intel·ligència".
"La ruptura passa per carregar-te el gerro"
Les darreres intervencions van anar a càrrec dels candidats Quim Serra i Josep Garganté.
Serra va voler explicar què significa la paraula "ruptura", molt utilitzada durant la campanya.
"Quan tu tens un gerro a casa que s’ha fet espantós, pots provar de dibuixar-li un somriure, de pintar-lo de lila o de taronja, o d’enganxar-li un paper maixé en forma de gamba", va ironitzar, "però la ruptura passa per carregar-te el gerro i fer-ne un de nou amb les teves mans".
En aquest sentit, va afegir que la missió de la candidatura és entrar a l’Ajuntament "per ser un corcó petit però potent que mica en mica faci forat".
"Tenim la Barcelona, l’Ajuntament i la classe política SA"
Josep Garganté, per la seva banda, va criticar el model de ciutat barceloní, que funciona com una empresa i que converteix els ciutadans "en treballadors escombraria".
"Tenim la Barcelona, l’Ajuntament i la classe política SA".
En aquesta línia va denunciar les privatitzacions i l’obtenció de beneficis a costa de la precarització dels treballadors.
Combatre aquesta situació s’aconsegueix, segons el seu criteri, creant contrapoder, perquè "no volem ser governats, volem autogovernar-nos nosaltres com a poble i com a classe".
Isabel Vallet, diputada de la CUP, va tancar l’acte cridant al vot per la candidatura Capgirem Barcelona, alertant que "de nosaltres depèn repetir la història o capgirar-la".

Response: La candidatura municipal Capgirem Barcelona va celebrar un acte a la plaça del Sol a Gràcia. Hi van participar representants de diferents lluites: joves, activistes pel català, pensionistes, feministes, treballadors en vaga, activistes per l'educació pública, activistes contra el turisme massiu, etc. Isabel Vallet, diputada de la CUP, va concloure tot fent una crida al vot per la candidatura.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
Cs ha anunciat que presentarà una moció de censura contra el president de la Generalitat, Quim Torra.
Si finalment es registra a la cambra, serà la quarta vegada que el Parlament viu aquest procediment parlamentari des de la restauració de la democràcia.
I sempre s'ha rebutjat.
El setembre de 1982 el PSUC va presentar una moció de censura contra l'aleshores president del Govern, Jordi Pujol, i va proposar Josep Benet per a encapçalar l'executiu.
La segona moció de censura la va registrar Pasqual Maragall (PSC-CpC) contra el propi Pujol.
La darrera va tenir lloc el 2005, amb la moció de censura de Josep Piqué (PPC) contra Maragall.
La qui va ser líder de Cs a Catalunya Inés Arrimadas va anunciar una moció de censura el setembre de 2017 contra Carles Puigdemont, però mai la va arribar a registrar.
En la primera moció de censura contra Pujol, Benet reclamava una presidència més institucional.
El PSUC, però, es va quedar sol donant-hi suport (21 vots).
CiU, ERC i dos membres d'UCD van votar-hi en contra (56), per les 53 abstencions de PSC, UCD, CDS, PCC i els dos parlamentaris andalusistes.
Pujol també va superar la segona moció de censura contra ell.
En l'etapa final del pujolisme, Maragall va presentar-se com a alternativa al president.
L'aleshores cap de l'oposició va perdre la votació, en rebre només 55 vots a favor (PSC-CpC i ICV).
CiU i PPC hi van votar en contra (68), i ERC (12) es va abstenir.
Només dos anys després, el 2003, arribaria el primer tripartit d'esquerres -PSC, ERC i ICV-, amb el propi Maragall com a president de la Generalitat.
Finalment, el líder del PPC, Josep Piqué, va presentar una moció de censura el març de 2005 contra Maragall.
Era just després que el president del Govern es dirigís al ple a Artur Mas, líder de CiU: "Vostès tenen un problema, i es diu 3%".
Piqué va intentar aprofitar la tensió entre PSC i CiU, però no se'n va sortir.
Maragall i Mas van escenificar les paus, de manera que el debat sí que es va celebrar (10 de març de 2005), però Piqué va retirar la moció de censura abans de la seva votació (prevista per l'endemà).
Arrimadas, cap de l'oposició el 2017, va anunciar una moció de censura contra Puigdemont, després que el Parlament aprovés les lleis de la desconnexió, al setembre.
L'aleshores líder de Cs no va arribar a registrar el procediment en vista de no tenir prou suports dels altres grups.
Què diu el reglament?
L'article 43 del reglament del Parlament, sobre la moció de censura, concreta que l'ha de proposa, com a mínim, una cinquena part dels diputats o per dos grups parlamentaris, i que ha d'incloure un candidat o candidata a la presidència de la Generalitat, que ha d'haver acceptat la candidatura.
El debat d'una moció de censura s'ha de convocar per al cap de cinc dies d'haver estat presentada, comptats a partir de l'endemà de la presentació.
El debat i la votació es tenen d'acord amb el que estableix el Reglament del Parlament.
Durant el debat, el candidat o candidata proposat per a la presidència de la Generalitat ha d'exposar el seu programa de govern.
La moció de censura es considera aprovada si la voten afirmativament la majoria absoluta dels diputats.
Si s'aprova, el president o presidenta de la Generalitat i els membres del Govern cessen automàticament en el càrrec i s'entén que el candidat o candidata proposat pels signataris de la moció és investit com a nou president o presidenta de la Generalitat.
Només PPC dona suport a Roldán
La substituta d'Arrimadas al partit, Lorena Roldán, va anunciar la setmana passada una altra moció de censura, ara contra Quim Torra.
De moment Cs només té el suport del PPC.
El grup del PSC-Units espera que es registri per decidir la seva posició.
El bloc sobiranista -JxCat, ERC, CatECP i CUP-ja ha rebutjat la moció de censura.
Cs encara no ha registrat la petició de moció de censura al Parlament.

Response: La nova líder de Ciutadans, Lorena Roldán, va anunciar la presentació d'una moció de censura contra Quim Torra. Aquesta seria la quarta vegada en què es produeix aquest procediment al Parlament de Catalunya en època democràtica. Si prospera, el candidat proposat pels signataris de la moció esdevé president o presidenta. En totes les ocasions anteriors ha acabat fracassant.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
El candidat de C's a la presidència del govern espanyol, Albert Rivera, ha criticat aquest divendres el "nerviosisme" del PP -que les darreres hores ha carregat contra C's pel veto a Mariano Rajoy- i els ha recordat que la seva formació té "més del doble" de diputats al Parlament de Catalunya.
"Demano al PP que pensi en el bé del país en lloc de convertir un partit moderat i raonable com C's en l'enemic.
No s'hi val utilitzar-nos per tapar les vergonyes pròpies", ha expressat tot reprovant els "insults" de dirigents com Xavier Garcia Albiol, que l'ha comparat amb la cupaire Anna Gabriel per la seva "obsessió" amb Rajoy.
Rivera ha viatjat fins a Barcelona per seguir el partit de futbol de la selecció espanyola a l'Arc de Triomf, on C's ha reunit prop d'un miler de persones al voltant d'una pantalla gegant.
Rivera ha censurat l'actitud del PP vers la seva formació després que les últimes hores dirigents com Xavier Garcia Albiol o Rafael Hernando hagin aixecat el to contra els 'taronges' arran del seu 'no' taxatiu a investir Mariano Rajoy.
Per exemple, el president del grup parlamentari del PPC ha comparat el líder de C's amb la cupaire Anna Gabriel perquè creu que tots dos estan "obsessionats" amb els vetos.
El presidenciable de Ciutadans ha negat aquesta afirmació i ha dit que el seu partit és poc sospitós d'assemblar-se als anticapitalistes.
"L'últim acte que vam fer a Barcelona va estar rebentat per la CUP, tenim poc a veure-hi.
Nosaltres sempre hem defensat els votants del PP, que han patit molt a Catalunya, també quan el partit els abandonava pactant amb els Pujol, Mas i els nacionalistes", ha argumentat.
De fet, el candidat ha assegurat que els simpatitzants del PP se senten hores d'ara "més representats" per C's que pels populars.
"Potser per això tenim 25 escons al Parlament, i ells menys de la meitat", ha etzibat.
Davant de les crítiques i els "insults", Rivera ha demanat "moderació" a la bancada popular i que no s'equivoquin d'"enemic".
"El que no s'hi val és convertir C's en l'excusa per tapar les vergonyes pròpies.
Els seus votants tampoc entenen que converteixin un partit de centre i moderat en l'enemic.
Som part de la solució i els demanaria que moderessin les formes", ha afirmat.
El president de C's ha aprofitat l'ocasió per tornar a carregar contra Rajoy i el Partit Popular a propòsit de la seva presumpta vinculació amb casos de corrupció.
"Alguns es posen nerviosos perquè la veritat dol més que l'insult.
Nosaltres no insultem, els mostrem els papers que diuen que van cobrar de la caixa delitiva de Bárcenas", ha insistit a preguntes dels periodistes.
Rivera ha fet aquestes declaracions als mitjans des de l'Arc de Triomf de Barcelona, on C's ha instal·lat una pantalla gegant de televisió per seguir amb més de 1.200 persones el partit de futbol que ha enfrontat les seleccions espanyola i turca a Niça amb motiu de l'Eurocopa que se celebra fins al 10 de juliol al país veí.
El líder de C's i aspirant a la Moncloa ha posat en valor l'organització d'aquest acte de campanya malgrat les reticències de l'alcaldessa de la capital catalana, Ada Colau, perquè hi hagués pantalles gegants a la ciutat per veure els matxs del campionat futbolístic.
"A qualsevol ciutat i país normal donar suport a l'esport del país és normal, i nosaltres ho hem fet normal.
Colau i Iglesias no volien que estiguéssim aquí, però finalment ho hem aconseguit", ha destacat.
La plana major del partit ha assistit a aquest acte obert al carrer en què s'han repartit prop d'un miler de banderes espanyoles.
Des de la primera fila de cadires, Albert Rivera, Inés Arrimadas, Juan Carlos Girauta i Carina Mejías han seguit el matx amb expectació lluint samarretes de 'la Roja', i no han dubtat a celebrar entusiastament els gols al costat de l'exjugador de la selecció espanyola de futbol i l'Espanyol, Albert Luque, que els ha volgut acompanyar.

Response: Durant l'acte electoral de Ciutadans a l'Arc de Triomf, on s’ha vist el partit de la selecció espanyola de futbol en una pantalla gegant, Albert Rivera ha criticat les formes agressives del PP contra la seva formació. Tot això està relacionat amb els atacs rebuts per la negativa de Cs de suportar la investidura de Rajoy.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
Aena està estudiant diferents sortides per a l'edifici d'aparcaments que té tancat des de fa anys a l'entrada de l'Aeroport de Girona.
Aquesta construcció modular es va posar en servei el 2006 amb 600 places i, el 2008, es va ampliar amb 850 places més.
La seva construcció es va fer per donar resposta a les necessitats d'aparcament coincidint amb l'època de creixement de l'aeroport.
Ara, amb un trànsit de passatgers molt menor i amb un nou aparcament en funcionament just a davant de la terminal, Aena reconeix que ja no els cal.
Segons ha explicat el director de l'Aeroport de Girona, Lluís Sala, el fet que sigui una construcció per mòduls els permet estudiar diverses funcions per al bloc.
Sala ha recordat que en els darrers deu anys Aena ha invertit més de 140 MEUR en la millora de les instal·lacions.
Aquest darrer any, per exemple, ha estès la wifi gratuïta i ja es pot fer la facturació i l'embarcament a través del mòbil.
L'Aeroport de Girona va passar de 2,9 milions de passatgers el 2004 a superar els 5,5 milions de viatgers quatre anys més tard, el 2008.
L'arribada de Ryanair va ser tota una revolució per a l'aeroport gironí i Aena va haver de modernitzar les instal·lacions i adequar-les a les noves dimensions.
Un dels aspectes que va caldre abordar va ser el de l'aparcament.
Fins a llavors, hi havia un aparcament gratuït a davant de l'antiga terminal que va quedar petit i era insuficient.
Per això, a inicis del 2006 es va posar en servei un edifici modular amb capacitat per a 600 vehicles a l'entrada de l'aeroport.
A partir d'aquell moment, l'aparcament va començar a ser de pagament.
Com que el nombre de passatgers seguia creixent, Aena va ampliar aquest aparcament amb un nou mòdul que permetia incrementar l'oferta de places en 850 més i, per tant, ja hi havia més de 1.400 aparcaments disponibles.
Posteriorment, Aena va projectar un nou aparcament –també de pagament- just al davant de la terminal.
Aquest edifici és el que està actualment en servei i, en canvi, l'edifici inaugurat el 2006 fa anys que està tancat.
El director de l'Aeroport de Girona, Lluís Sala, ha explicat que aquella inversió es va fer en un moment que "per donar resposta" al creixement de l'aeroport però reconeix que, actualment, ja no els cal.
Per això, estan estudiant altres sortides per a l'edifici.
Segons remarca Sala, el fet que l'edifici sigui modular els fa més fàcil pensar en diversos usos que puguin ser compatibles entre ells.
De moment, però, no ha volgut desvetllar quins són els seus plans.
Més de 140 MEUR invertits en deu anys
El director de l'aeroport també ha remarcat que, en la darrera dècada, Aena ha invertit més de 140 MEUR a l'aeroport de Vilobí d'Onyar.
A banda de l'aparcament, una de les obres més importants va ser la instal·lació el 2009 d'un sistema que permetia aterrar amb boira o amb condicions de pèssima visibilitat.
El sistema d'aterratge instrumental ILS categoria II/III va tenir un cost de quasi 10 MEUR.
Segons assenyala el director, les inversions continuen i, actualment, es van en la línia de modernitzar l'aeroport i millorar el seu nivell tecnològic.
"L'objectiu és fer cada dia més eficients les instal·lacions i que l'aeroport sigui millor cada dia", remarca Sala.
En aquest sentit, el director assenyala que en el darrer anys han fet un "salt tecnològic" per posar al dia les instal·lacions i, entre d'altres, han estès la wifi gratuïta, ja és possible embarcar i facturar des del mòbil i també està en funcionament un nou mecanisme de control de fronteres: l'ABC System, que permet detectar automàticament sospitosos i viatgers que tenen algun assumpte pendent amb la justícia.
"Hem fet un salt i això demostra la clara voluntat de l'organització per apostar pel futur de l'aeroport i per donar millors condicions a les companyies i als passatgers", defensa el director, Lluís Sala.

Response: L'edifici d'aparcaments de l'Aeroport de Girona, tancat des de fa anys, es destinarà a nous usos que actualment estudia Aena. Segons el director de l'aeroport, tant aquests edificis com altres millores de la infraestructura són fruit d'una inversió de més de 140 milions d'euros en els últims deu anys. El nombre actual d’usuaris ja no fan necessàries tantes places d’aparcament.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
La causa contra el procés català no neix amb la denúncia de Vox a principis del 2017 per les polèmiques declaracions del jutge Santi Vidal, sinó el 2015.
Baena, que ha negat estar al darrere del perfil de Twitter que amb el pseudònim de "Tácito" carregava contra dirigents independentistes i s'avançava a les interlocutòries judicials, era un testimoni clau.
Tant per a l'acusació -que articula el seu relat a partir dels atestats de l'agent- com per a les defenses, que mantenen que la instrucció està plena d'irregularitats.
En una particular descripció de la seva tasca, el tinent coronel ha insistit que ell només investigava "persones que feien coses".
Sense fets concrets i amb el jutge a remolc
Tot plegat, però, sense concretar els fets que s'intentaven dirimir en cadascuna de les instàncies que investigaven i amb un modus operandi en què jutges com el del jutjat d'instrucció número 13 Juan Antonio Ramírez Sunyer -que va morir el novembre passat- semblava anar a remolc.
Si més no per les afirmacions fetes pel tinent coronel.
"Es plantejaven els objectius i es proposaven les línies d'actuació al jutge i ell acceptava", ha assegurat.
Segons el tinent coronel de la Guàrdia Civil, va ser la Fiscalia de l'Audiència Nacional la primera que els va encarregar que com a policia judicial investiguessin si, arran de la declaració de sobirania aprovada pel Parlament el 9 de novembre del 2015, es destinaven diners públics per crear estructures d'Estat.
És al gener del 2016 quan s'obren diligències per investigar el Centre de Seguretat de la Informació de Catalunya (Cesicat) i si el Govern s'excedia en les seves competències estatutàries.
Que els membres de l'executiu diguessin davant càmeres i micròfons que volien la independència era suficient per investigar.
"Precisament es deia públicament, es veia tot per televisió", ha dit Baena.
El març del 2017 va començar la investigació al jutjat 13 per comprovar si les declaracions del jutge Vidal tenien veracitat i a partir de la qual es van incorporar nous delictes, causa que durant mig any va conviure en paral·lel a la de la Fiscalia de l'Audiència Nacional.
Després es va obrir una causa contra el Govern al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) i, a partir de la manifestació del 20 de setembre, amb la querella del fiscal general de l'Estat José Manuel Maza, la causa va passar a l'Audiència Nacional i, finalment, al Tribunal Suprem.
Tot plegat, una tèrbola teranyina en la qual han intentat burxar les defenses.
Baena ha insistit que els jutges o magistrats de les investigacions compartimentades sempre es van "posar d'acord" per compartir la documentació aportada.
Entre la "insurrecció" sense violència i l'EnfoCATs incomplert
La bateria de contradiccions del tinent coronel és llarga, començant per la definició d'un "clima insurreccional" entre el 20 de setembre i el 27 d'octubre del 2017 que ha acabat reconeixent que no va desembocar ni en detinguts ni en incidents.
Les paradoxes s'han anat encadenant.
Ha dit que no s'investigava "ni el referèndum ni el procés", però ha relatat com no van trobar urnes i van intervenir a Unipost per evitar l'enviament de les notificacions de les meses.
Que no s'investigava l'ANC, però que van veure que no estava vinculada a malversació de diners públics -com s'arriba a aquesta conclusió si no s'investiga?-, però es va seguir indagant sobre "altres delictes" a l'entitat.
Baena ha donat validesa al document Enfocats perquè "ratificava" la investigació feta a partir de notícies i entrevistes de mitjans de comunicació, rodes de premsa o correus electrònic.
Tot això malgrat reconèixer que no sap qui el va fer i que només es va trobar a casa de Josep Maria Jové.
Cap altra còpia ni en paper ni digitalitzada.
Aragonès, Salvadó, Batlle i Laplana, al Suprem el dia de Sant Jordi
Era previsible que, pel ritme de testimonis i la llarga llista, el judici no se suspengués per la campanya electoral.
El jutge Marchena ho ha corroborat aquest dimarts, quan ha fet públic el reguitzell de citacions fins al 25 d'abril.
Les pròximes setmanes estaran farcides de més testimonis d'agents policials i serà el 23 d'abril quan estan previstes declaracions clau com la de la intendent dels Mossos Teresa Laplana; l'exdirector dels Mossos Albert Batlle; Lluís Salvadó; el vicepresident del Govern, Pere Aragonès; o l'exconseller d'Interior Jordi Jané.
L'endemà, el dia 24, està previst que declarin Joan Ignasi Elena -expresident del Pacte Nacional pel Referèndum-, l'exdiputat Lluís Llach i l'expresidenta de l'Associació de Municipis per la Independència Neus Lloveras.
Tot això sempre i quan es compleixi el calendari previst per Marchena, difícil tenint en compte el ritme portat fins ara i la transcendència d'alguns dels testimonis.

Response: La declaració del tinent coronel de la Guàrdia Civil Baena, tot i les nombroses contradiccions, aclareix que la causa contra el procés va iniciar-se ja el 2015. El novembre de 2015 la Fiscalia de l'Audiència Nacional va ordenar investigar si es destinaven diners públics a la creació d'un futur estat independent i, a continuació, van seguir diligències el 2016.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
Un ràpid cop d’ull a la cobertura informativa de les últimes setmanes del procés per part de molts mitjans catalans i espanyols, en especial, dels públics, revela el desequilibri en l’elaboració de notícies i reportatges i en el plantejament d’entrevistes i anàlisis, i també la ineptitud exasperant de tertulians i comentaristes, dels més variats signes i procedències, els quals segueixen sense encertar ni un sol pronòstic.
Però si estudiem aquesta activitat amb una major profunditat ens adonarem que, sovint, la seva manera de treballar persegueix comercialment l’eficiència de l’enfrontament i l’administració de l’odi.
L’estratègia és més que imprudent, és temerària.
Reprodueix el que fan pels seus respectius interessos les institucions i els partits polítics o entitats i individus que un dia van donar un primer pas en aquesta línia i que, en el present, estan lluny de la bona fe que els movia en el passat.
Per exemple, els atacs verbals als contraris, les burles sagnants contra el bàndol rival… es van intensificar a xarxes socials com Twitter després de la repressió policial de l’1-O.
Llavors, emissores, canals, rotatius i ciberdiaris els van anar reproduint i alimentant perquè, en última instància, els entenen com a mercaderia per a l’audiència.
Obediència a la consigna
La consigna política als mitjans públics coincideix en aquest context amb les instruccions que de vegades han d’acatar a contracor els integrants dels cossos de seguretat.
Tant els uns com els altres són instruments de l’administració, no pas eines útils per als administrats, un extrem que ha motivat queixes de col·lectius com el personal de TVE al territori, els Mossos d’Esquadra, la Guàrdia Civil, etc. Mentrestant, els més obedients o els que sintonitzen amb els valors de la seva organització (i el profit que aquesta en vol obtenir) guarden silenci.
Un reporter de Telemadrid demanant a un manifestant que posi la bandera espanyola durant la connexió
Convé tractar-ne a fons l’arrel, perquè és aquí on trobem la malaltia, la qual no reclama imposicions normatives, sinó compromís professional en tots els estrats, de la direcció general als alumnes universitaris en pràctiques.
La situació, que és greu, ja està triturant les classificacions i les taxonomies que semblaven més sòlides sobre el control de la premsa.
El pluralisme fictici
Estats Units és el màxim exponent de la liberalització i la desregulació en múltiples àmbits, com el sector de la comunicació.
En el seu concepte de funció democràtica del periodisme, es rebutja qualsevol intervenció estatal.
Per aquesta raó, la rellevància dels mitjans públics per garantir un servei mínim és més aviat escassa.
El seu mercat està dominat per grans grups privats.
L’enfocament més social ha influït com a guia per a l’activitat laboral i la redacció de codis deontològics.
Res més.
La distància amb Catalunya i Espanya és immensa.
Als Estats Units la rellevància dels mitjans públics és més aviat escassa
Gran Bretanya comparteix amb la potència nord-americana la tradició liberal en l’activitat política i econòmica.
No obstant això, compta amb una de les corporacions públiques més paradigmàtiques pel que fa a la seva independència, la BBC, i amb un organisme amb poders significatius per vigilar l’activitat en aquesta indústria, l’Ofcom.
Altres països de la Commonwealth, com Canadà (i la CBC) o Austràlia (ABC), responen a aquesta filosofia.
Quina enveja, oi?
Malgrat les diferències, aquestes nacions han estat reunides en un mateix bloc per teòrics d’allò més influents, com Daniel C. Hallin i Paolo Mancini, els quals contraposen aquest conjunt, el de l’Atlàntic nord o “liberal”, al “democràtic corporatiu” del nord d’Europa, i al nostre, el “pluralista polaritzat” del Mediterrani.
Aquestes famílies suposadament es constitueixen per afinitats en el grau de professionalització, les tirades i audiències, les legislacions…
El model, que data de 2008, ha estat qüestionat des de diverses perspectives.
Així, el degà de la Facultat de Comunicació i Relacions Internacionals Blanquerna, Josep Maria Carbonell, critica que Estats Units, Gran Bretanya i Canadà hagin estat inclosos en aquesta categoria perquè hi veu limitacions geogràfiques severes.
Liberals entre autoritaris
Potser les quatre teories establertes mig segle abans per Fred S. Siebert, Theodore Peterson i Wilbur Schramm resultin menys controvertides.
Aquestes són l’“autoritària”, amb la premsa inicialment sota el poder; la “liberal”, incipient en el segle XVII i vigent fins al XIX; la del “totalitarisme soviètic”, vinculada a la primera i que preconitzava la “veritat marxista-leninista-estalinista” establerta a l’antiga URSS; i la de la “responsabilitat social”, que, en canvi, estava connectada a la segona, amb la peculiaritat que li afegia un ens que supervisés els mitjans de forma efectiva.
És l'obligació que es deriva del dret del ciutadà a rebre notícies certes i interpretacions horandes
Com recorda el professor Santiago Justel en la seva tesi doctoral, l’adaptació de les distintes realitats mediàtiques a les quatre teories és plausible avui si els aspectes històrics s’actualitzen adequadament i si s’accepten les nombroses possibilitats intermèdies.
Més enllà del rigor o la flexibilitat en la regulació, es requereix l’aplicació del principi de veracitat en la informació.
Molt malament s’han hagut de posar les coses perquè el “diàleg” s’estigui convertint en tendència.

Response: Els mitjans de comunicació, en particular els públics, han manifestat en relació amb el procés la influència que hi exerceixen els diferents interessos institucionals i polítics. Sovint han d’acatar consignes més útils per a l'administració que per a la ciutadania. La situació a Catalunya i Espanya contrasta amb la d'altres realitats occidentals, teoritzades per diferents estudiosos de la comunicació.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
El president d’ERC, Oriol Junqueras, ha recordat al candidat de Catalunya Sí que es Pot, Lluís Rabell, que la prioritat d’Esquerra era la independència.
En una entrevista recent a l’ACN, Rabell havia apuntat la possibilitat d’un tripartit d’esquerres, amb la CUP i ERC el 27-S per fer polítiques d’esquerres i treballar per la convocatòria d’un referèndum.
Junqueras, en canvi, veu que les pròximes eleccions són el referèndum que el govern espanyol ha negat i convida Rabell a sumar-se al projecte independentista.
‘La nostra prioritat en aquests moments és de construir un estat nou.
Si això és compartit per qui sigui, a nosaltres ens agradarà molt de compartir-hi govern’, ha assenyalat a la Ser.
Junqueras ha subratllat que hi havia moltes qüestions que ERC compartia amb Catalunya Sí que es Pot i s’ha mostrat convençut que a partir del 27-S hi hauria vies de col·laboració entre les dues formacions.
‘Nosaltres volem una majoria independentista, però també per a fer coses socials’, ha explicat en una entrevista al programa ‘Hoy por hoy’ de la Cadena Ser.
En tot cas, la prioritat dels republicans a la pròxima legislatura serà la construcció d’un estat nou i, per això, han arribat a un pacte amb CDC i més partits i institucions d’ideologies diferents.
Segons Junqueras és ‘impossible’ que la Generalitat faci polítiques d’esquerres dins el marc actual.
‘Junts Pel Sí vol la construcció d’una Catalunya independent precisament perquè els ciutadans de Catalunya puguin decidir quines polítiques s’apliquen al país’, ha subratllat.
‘Encara que el cent per cent dels ciutadans de Catalunya estiguessin en contra de les polítiques del PP, el govern espanyol les continuaria aplicant.
I això ens sembla un sense sentit’, ha indicat Junqueras.
També ha lamentat la subordinació actual de la Generalitat als designis marcats per Madrid.
La candidatura en què ERC s’ha integrat per al 27-S té l’únic propòsit de construir un estat català independent, més enllà d’ideologies.
Junqueras ha opinat que era ‘poc important’ el càrrec que ell ocupés després de les eleccions i també ha minimitzat la importància de qui fos el president del govern tenint en compte que es tractava d’un projecte col·lectiu.
En tot cas, tot i la insistència de l’entrevistador, no ha confirmat que Esquerra volgués la presidència d’Artur Mas ni que fos l’única possible després del 27-S.
Junqueras veu ‘normal’ que Romeva no defensi la gestió de Mas
L’entrevista al líder d’ERC i número 5 de la candidatura Junts pel Sí ha començat amb una valoració a les paraules de la persona que encapçalava la llista conjunta independentista.
Raül Romeva ha explicat al diari El País que ell no defensaria la gestió d’Artur Mas al capdavant de la Generalitat, sinó que se centraria a treballar per aconseguir la independència de Catalunya.
‘És normal que el cap de llista d’un projecte que té el propòsit de fer la independència centri l’atenció en aquest aspecte’, ha opinat Junqueras, que ha remarcat la importància que a la candidatura conjunta s’haguessin agrupat persones, partits i institucions amb projectes socials i econòmics diferents.
‘Per això és meritori que ens posem d’acord’, ha dit.
Catalunya superarà les decisions del TC
El president d’ERC no té cap dubte que el govern espanyol farà servir el Tribunal Constitucional per a recórrer totes les decisions que la Generalitat prengui a l’àmbit de la independència.
Una situació que no el preocupa, perquè, si Junts Pel Sí encapçala el futur govern i té prou majoria parlamentària, crearà un marc legal i constitucional que superarà el poder de decisió del TC.
‘Determinarem un marc legal i constitucional precisament perquè no hi hagi un tribunal de nomenament polític que tingui més força que la voluntat popular’, ha assenyalat.
Junqueras ha criticat que la majoria de reclamacions que Catalunya havia fet els darrers anys haguessin restat anul·lades per la voluntat d’un tribunal format per membres ‘nomenats pel PP i el PSOE’.
Declarar la independència amb una majoria de diputats
La CUP és l’únic dels partits partidaris de l’estat propi que creu en la necessitat que els partits independentistes obtinguin més del 50% dels vots el 27-S.
Junqueras ha tornat a negar la necessitat d’arribar en aquest percentatge de vots perquè Catalunya declarés la independència, sempre que les forces independentistes superessin el 50% dels escons al parlament.
‘Què és una majoria al congrés dels Estats Units?
Una majoria de congressistes.
I una majoria al senat?
Una majoria de senadors.
I al Bundestag?
Una majoria de diputats’, ha recordat.

Response: Oriol Junqueras, líder d’ERC i número 5 de la candidatura de Junts pel Sí a les eleccions del 27-S, ha pres posició sobre diverses qüestions. Ha acollit l’oferta de Lluís Rabell, però també ha insistit que la seva prioritat és la independència. Tampoc comparteix la necessitat d’obtenir més del 50 % dels vots, com defensa la CUP, per encetar el procés.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
El debat sobre la continuïtat de les cares més carismàtiques de la CUP apareix periòdicament entre militants i simpatitzants.
Actualment, els representants supramunicipals d’elecció directa (és a dir, els diputats del parlament, atès que ara per ara el partit no participa ni en les eleccions espanyoles ni en les europees) només poden ocupar el càrrec durant una legislatura, sempre que duri més de dos anys.
Això ha fet que a les llistes hagin hagut de prescindir de noms com ara David Fernàndez, Quim Arrufat, Anna Gabriel o Eulàlia Reguant, fet que alguns espais consideren una pèrdua de capital polític i una llosa del punt de vista electoral.
Tanmateix, segons que ha pogut saber VilaWeb, aquesta cotilla podria relaxar-se si prospera alguna de les esmenes presentades a la nova ponència organitzativa que es votaran el 14 de juliol a l’Assemblea Nacional Ordinària que la CUP farà a Celrà (Gironès).
Al document base sobre el qual s’han presentat esmenes, la comissió redactora ha optat per mantenir limitació actual: «La durada màxima consecutiva d’una persona en càrrecs representatius d’elecció directa supramunicipal serà d’un mandat complet.
Comptarà com a mandat complet qualsevol legislatura superior a 2 anys.»
L’objectiu d’aquesta limitació és evitar la professionalització de la política i allunyar els representants públics de la vida quotidiana dels ciutadans.
Reconeixent com a necessària la limitació de mandats, les assemblees locals de Sant Esteve de Palautordera (Vallès Oriental) i de Palau-solità i Plegamans (Vallès Occidental) han presentat esmenes que proposen de flexibilitzar-la.
La primera proposa que la durada màxima consecutiva sigui de dos mandats, en compte d’un com ara.
Al·leguen que la limitació actual sembla ‘més fruit de la por i la desconfiança en nosaltres mateixes com a organització que no pas estar basada en les necessitats i capacitats dels nostres recursos humans’ i avisen que, de mantenir-la, corren el risc de ser ‘consumidors compulsius de persones’.
Raonen que, si hi ha persones disposades a assumir dos mandats seguits i l’organització hi està d’acord, és adequat que sigui possible.
‘Voldrà dir que el projecte té la capacitat de sostenir i retroalimentar-se del treball continuat i constant, de l’acumulació i de l’expertesa’, diu.
A més, també valora que és una mesura que els pot afavorir electoralment.
En canvi, l’esmena de Palau-solità i Plegamans introdueix com a canvi que el límit sigui de sis anys.
Més enllà de la prolongació del temps que podrien ser representants, aquesta proposta deslligaria els diputats de la durada de les legislatures.
Cal recordar que d’ençà del govern Montilla no hi ha hagut cap legislatura que hagi durat quatre anys, de manera que la limitació encara és més accentuada que no es podria pensar damunt el paper.
‘Aquesta esmena pretén de proposar una solució intermèdia, el límit de sis anys permet de fer substitucions a mitja legislatura i d’aquesta manera donar visibilitat a noves candidates temps abans d’unes noves eleccions’, argumenten.
Com que són dues propostes diferents per una mateixa qüestió, es farà una primera votació entre les dues esmenes per veure quina de les dues té més suport.
La que guanyi es tornarà a sotmetre a votació i haurà d’aconseguir més del 50% dels vots favorables perquè s’apliqui.
Més enllà d’aquestes dues altres esmenes, la ponència organitzativa obre una via que permetria que David Fernàndez, Quim Arrufat i Isabel Vallet es tornessin a presentar a les pròximes eleccions al parlament.
De fet, amb els estatus actuals aquesta possibilitat ja era esbossada, però la comissió redactora ho ha aclarit amb un article que diu: «Un càrrec electe d’elecció directa supramunicipal es podrà tornar a presentar al mateix càrrec quan hagin transcorregut dos mandats des del seu cessament.»
És a dir, amb vista a les pròximes eleccions, els diputats de la legislatura 2012-2015 ja podrien tornar-se a presentar.
Contra aquest article només hi ha una esmena presentada, també de Palau-solità i Plegamans, que, com l’altra, proposa que el temps que passi sigui de sis anys, no de dues legislatures.
Així, encara que s’aprovés, també podrien tornar a presentar-se, però haurien d’esperar fins al 2021.

Response: L'Assemblea Nacional Ordinària de la CUP votarà el pròxim juliol dues esmenes relatives a la durada dels càrrecs públics supramunicipals d’elecció directa. Fins ara, s'ha aplicat la limitació d'un únic mandat. La primera esmena proposa estendre la duració a dos mandats. La segona proposta consisteix a establir un límit de sis anys independentment de la durada dels mandats.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
La vintena edició dels Premis Ràdio Associació guardonaran aquesta edició com a millor professional els periodistes de tribunals Anna Punsí, de SER-Catalunya; Maria Núria Revetlle, de Catalunya Ràdio; i a Benet Íñigo de RAC1.
El periodista Esteve Giralt, corresponsal de RAC1 a Tarragona, rebrà el premi a l’excel·lència pel seu seguiment de les emergències a la zona.
El Guardó 1924 se l’emporta La Marató de TV3 i Catalunya Ràdio; el premi al millor programa de ràdio, Via Lliure de RAC1; el millor programa de ràdio local Un dia Més d’UA1 Lleida Ràdio; i el premi a la inclusió, La Casa Ofala de Ràdio Begues.
Manolo Oliveros rebrà una menció d’honor, així com El Balcó de SER-Catalunya.
La gala de lliurament dels premis serà el 25 de març al CCCB.
El jurat ha decidit atorgar ex-aequo el premi al millor professional als periodistes Anna Punsí de SER-Catalunya, Maria Núria Revetlle de Catalunya Ràdio, i Benet Iñigo de RAC1, per ‘haver fet un sobreesforç de síntesi i de comprensió cap els oients en l’àmbit de la informació de tribunals, especialment en un any en què la sentència del procés ha marcat bona part de l’actualitat durant molts mesos’.
Segons el jurat, ells tres representen els informadors de tribunals que han hagut de formar-se, consultar, contrastar i explicar temàtiques complicades per a gran part dels oients.
‘Volem destacar l’evidència de la validesa de la informació responsable, rigorosa, treballada i puntual, uns valors de la ràdio que contrasten absolutament amb les ‘fake news”, ha dit el president de Ràdio Associació de Catalunya, Jordi Margarit, en l’acte d’anunci dels guanyadors aquest dimarts.
En l’apartat a l’excel·lència, el reconeixement ha estat per al periodista Esteve Giralt, corresponsal de RAC1 a Tarragona i a les Terres de l’Ebre per ‘dignificar com es mereix la figura del corresponsal i haver fet una mostra excepcional de professionalitat’ durant els episodis del temporal ‘Glòria’ i l’accident de la petroquímica de Tarragona.
En la categoria de millor programa de ràdio, el premi és per al Via Lliure de RAC1, conduït per Xavi Bundó, un magazine de cap de setmana que ‘s’ha consolidat i és líder d’audiència amb la proposta d’un gran contenidor de set hores que ha sabut presentar noves fórmules, perspectives i to per a informar de l’actualitat’.
En la categoria d’innovació, s’atorga el premi a Podcast per Whatsapp, una proposta dels portals laselva360.cat/maresme360.cat, que opta per fer arribar els principals titulars de l’actualitat comarcal i del temps als usuaris a través d’arxius d’àudio que es distribueixen per Whatsapp.
En l’apartat del Premi Ràdio Associació a la inclusió, el premi ha estat per La Casa Ofala, de Ràdio Begues, un podcast que ‘dóna veu a un col·lectiu especialment desconegut, com són els refugiats, en aquest cas els que es troben al centre d’acollida de la població’.
El jurat ha atorgat mencions de qualitat a Notes de Llibertat, d’UJI Ràdio, Emissora de la Universitat Jaume I de Castelló, a Adolescents.cat, de Catalunya Ràdio, al programa El Gripau Blau, de Ràdio Estel, a Íntimes de Ràdio L’Om Picassent i la Xarxa d’Emissores Municipals Valencianes i El Club dels Bolats, de Ràdio Sant Cugat-Cugat Mèdia.
El jurat està presidit per Carles Solà i l’integren Joan Manuel Tresserras, Imma Tubella, Assumpció Maresma i Jordi Margarit.
Aquest any, la 20a edició dels premis coincideix amb els noranta anys de la posada en funcionament de Ràdio Associació, l’emissora que als anys 30 va posar en funcionament l’Associació Nacional de Radiodifusió (ANR).
‘Aquesta edició vol evidenciar la professionalitat dels mitjans solvents, els mitjans contrastats, els que no ens enganyen mai’, ha assegurat el president, Jordi Margarit.
La gala de lliurament dels guardons canvia aquest any d’ubicació i se celebrarà a la Sala Teatre del CCCB el 25 de març amb els Òscars (Andreu i Dalmau) com a presentadors.

Response: La vintena edició dels Premis Ràdio Associació guardonaran els periodistes de tribunals Anna Punsí, Maria Núria Revetlle i Benet Iñigo per la seva cobertura de la sentència del procés. Esteve Giralt ha rebut el premi a l'excel·lència pel seu treball sobre les emergències a Tarragona i "Via lliure" de RAC1 ha rebut el premi de millor programa de ràdio.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
Arriba el juliol i la quantitat de turistes al barri barceloní de la Barceloneta es multiplica.
Alguns només hi són de pas però n’hi ha que hi pernocten.
D’aquests, alguns escullen fer-ho en hotels, d’altres en hostals i hi ha qui opta per dormir en pisos turístics il·legals que no compten amb cap llicència per dur a terme aquesta activitat.
L’oferta abunda al barri, per exemple en una finca propietat de l’interventor general de l’Ajuntament de Barcelona, Antonio Muñoz Juncosa, el més alt responsable de la fiscalització i control de les finances del consistori.
✍ Ho avança @andreumerino https://t.co/q4ZrCKbi1r pic.twitter.com/1EnyYM8G27 — NacióDigital (@naciodigital) 14 de juliol de 2019
És al carrer Pescadors número 48 i està administrada per Finques Llor.
Bona part dels veïns ja fa temps que es queixen de la presència d’aquests allotjaments encoberts.
D’una banda, per les molèsties que causen els turistes.
De l’altra, perquè entenen que la proliferació de pisos turístics il·legals al barri és la causa de l’expulsió de molts veïns.
Malgrat tenir la seguretat de tenir-ne dos al seu bloc, els veïns no ho havien pogut demostrar fins ara, tot i haver decidit abordar directament les persones que s’allotjaven als pisos.
“Sempre defugen les preguntes i diuen que un amic els hi ha deixat el pis”, explica un veí consultat per NacióDigital.
Els dos pisos tenen el timbre desactivat i al picar a la porta, ningú respon.
Després d’una estona esperant al portal, però, una parella jove surt al carrer.
Ell amb un mapa de Barcelona a la mà.
Ella, amb una càmera penjant del coll.
Confirmen que són turistes i, com explicava el veí, asseguren que un amic seu els ha deixat dormir al pis.
Res més lluny de la realitat.
Fonts municipals han confirmat a aquest diari que l’Ajuntament ha obert dos expedients per activitat il·legal en dos immobles del número 48 del carrer Pescadors.
El primer pis fraudulent que els tècnics municipals van detectar va ser el 5è 1a, pel qual l'Ajuntament va obrir expedient al propietari el 12 de desembre del 2018 i al llogater el 14 de febrer del 2019.
Anunci a la xarxa
El segon pis amb usos turístics no autoritzats és l’àtic, pel qual tot just el consistori està iniciant el procediment d'obertura d'expedient.
Si l’interventor acredita que té els immobles llogats, s’arxivarà l’expedient contra ell i el procediment afectarà només el llogater
En tots dos casos, l’expedient és contra el propietari -l’interventor general- i els tercers a qui Muñoz Juncosa ha llogat el pis i han decidit desenvolupar-hi activitat turística.
Segons les fonts municipals consultades, si l’interventor acredita que té els immobles llogats, s’arxivarà l’expedient contra ell i afectarà només al llogater, a l’entendre que aquest és el responsable d’haver ofert el pis com a allotjament turístic sense el coneixement del propietari.
"Si els llogaters ho fan, és a esquenes meves.
Si en tinc constància, em defensaré", afirma.
A més, apunta que li "estranya" especialment el cas de l'àtic.
"Allà sempre hi ha l'inquilí", defensa.
Muñoz assegura que quan signa un contracte d'arrendament, aquest inclou l'obligació que el llogater faci servir el pis com a habitatge habitual.
Sobre l'obertura dels expedients, l'interventor també es manifesta en relació als processos que té en marxa el consistori en matèria de pisos turístics.
"Una cosa és que s'obrin expedients i l'altre que es tanquin pisos.
No se'n tanquen tants", diu.
La guerra municipal contra els pisos il·legals
La clausura d’allotjaments turístics irregulars ha estat un dels cavalls de batalla de l’Ajuntament de Barcelona des de l’arribada de Barcelona en Comú i Ada Colau.
El consistori defensa que aquesta activitat és perjudicial per a la ciutat, ja que genera especulació, economia submergida i la seva activitat provoca malestar a les comunitats de veïns que els acullen.
Des del 2016, l’Ajuntament ha tancat gairebé 5.000 pisos turístics il·legals i el govern municipal assegura que s’han eliminat el 95% d’anuncis d’apartaments fraudulents en plataformes digitals com Airbnb.
Tot i les xifres, el cas de l’interventor municipal evidencia que l’activitat turística il·legal persisteix a la capital catalana, fins i tot a casa dels més alts funcionaris de l’Ajuntament, responsables de fiscalitzar l'activitat del govern municipal.

Response: S'han obert dos expedients contra el propietari de dos immobles a la Barceloneta, que estarien funcionant com a pisos turístics il·legals. Aquest propietari ha resultat ser l'interventor general de l'Ajuntament de Barcelona. El govern municipal de Colau ha intensificat la clausura d’aquest tipus d’allotjaments irregulars i l’eliminació dels anuncis a internet, que els veïns van denunciant des de fa temps.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
La portaveu del PP al Congrés, Cayetana Álvarez de Toledo, tornarà a ser la cap de llista dels populars per Barcelona.
La periodista i aristòcrata -marquesa de Casa Fuerte- forma part del nucli dur que envolta el líder del PP, Pablo Casado, i la seva posició a les llistes està consolidada.
Però, paradoxalment, el seu discurs radical i un estil que no pot amagar certa prepotència, amb algunes polèmiques que ha protagonitzat darrerament, l'està convertint en una peça incòmoda en l'organigrama del PP.
En els cercles del PP al Congrés, segons ha pogut saber NacióDigital, destaquen que Álvarez de Toledo s'ha consolidat com a portaveu del grup i que ha "guanyat" el pols amb la portaveu del grup de Ciutadans, Inés Arrimadas, per fixar terreny en els escons de la dreta espanyola.
Una situació que es va fer evident durant el debat sobre la gestió de l'Open Arms del passat estiu i en què les dues parlamentàries es van batre amb la vicepresidenta del govern espanyol, Carmen Calvo.
"La" diputada catalana del PP
La figura d'Álvarez de Toledo brilla en la galàxia Casado.
El seu discurs i tarannà coincideixen amb el gir a la dreta imprimit pel nou dirigent.
Però el seu fitxatge com a cap de llista per Barcelona va sorprendre.
Era del tot aliena a la política catalana i la seva xarxa de relacions era molt madrilenya i estretament vinculada a l'univers de la FAES.
La candidata va haver d'encaixar com els 6 diputats que havia obtingut el PP a Catalunya a les eleccions de juny del 2016 quedaven reduïts a només un: el seu.
De totes maneres, Álvarez de Toledo no va ser enviada a Catalunya per "eixamplar la base", sinó per salvar el partit d'un aiguat que amenaçava la seva supervivència, amb un Ciutadans fort i un Vox en ascens que rosegava la seva base per la dreta extrema.
Així doncs, mai se sabrà si la candidata va ser perjudicial o encara va evitar més fuites de vots.
Els peus a totes les galledes
La dirigent conservadora va aterrar en la campanya amb un missatge exacerbat, en què la paraula "xenòfobs" va ser la més repetida i amb elogis al discurs de Felip VI del 3 d'octubre.
Entre els populars catalans, no va acabar de ser reconeguda com un actiu propi.
Després del 28-A, un dirigent com Xavier García Albiol la va criticar dient que no s'havia entès que fos cap de llista una persona "no catalana".
Un cop al Congrés, li va costar quasi tres mesos ser designada portaveu.
El breu pas d'Álvarez de Toledo pel càrrec de portaveu ha estat marcat per les polèmiques.
L'agost passat, va protagonitzar una greu relliscada quan va presentar una proposició no de llei demanant més presència policial a Barcelona davant de l'increment de la inseguretat, acompanyant-la d'una suposada notícia que va resultar falsa: que empreses de repartiment com Amazon, MRW i Seur havien renunciat a operar a Barcelona per la criminalitat.
Fa uns dies, en vigílies de la convenció del PP basc celebrada el cap de setmana passat, la portaveu va escometre durament contra la formació acusant-la de "ser tèbia" amb el nacionalisme.
Álvarez de Toledo es va enganxar amb els principals dirigents del PP d'Euskadi, amb Alfonso Alonso al capdavant.
La diputada és una enemiga de la foralitat basca, que defensen els populars del País Basc.
El futur de la portaveu, una incògnita
Casado, sense desautoritzar explícitament la seva portaveu, va avalar la posició foralista d'Alonso i els seus companys bascos.
Sembla, a més, que el líder del PP ha entès, després del penós resultat del 28-A, que el discurs més agressiu ja no dona més de si.
L'estratègia de campanya que prepara la direcció de Génova és molt diferent de la del 28-A i incidirà més en el discurs econòmic que en Catalunya.
Com es resituarà Álvarez de Toledo en aquest nou escenari és tot una incògnita.
Però mentre Casado busca la recomposició del seu equip i suavitza el to, anunciant que no vol "el vot de la ira", caldrà veure si la portaveu sap navegar en aquestes aigües.
Una campanya seva a Catalunya en les setmanes posteriors a la sentència del Suprem pot ser explosiva dins i fora del partit.

Response: Cayetana Álvarez de Toledo encapçalarà de nou la candidatura electoral del PP a Barcelona. Malgrat que no ha acabat d’encaixar bé al grup popular català pel seu discurs radical i nombrosos errors en la seva tasca parlamentària, la direcció de Génova torna a apostar per ella, tot i que amb una estratègia ben diferent de la del 28-A.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
La regidora d’Ocupació de Castelló, Patricia Puerta; la cap de projectes del Programa Ocupabilitat de Fundació Telefònica, Elena Ayuso; i la tècnic de comunicació del Programa Llançadores d’Ocupació en Fundació Santa María la Real, Marta Prieto, han visitat els participants de la II Llançadora d’Ocupació de Castelló, que compta amb el cofinançament del Fons Social Europeu.
La II Llançadora d’Ocupació de Castelló va començar a funcionar al març per a ajudar a una vintena de persones aturades a entrenar una nova cerca de treball, concorde al mercat actual.
La tècnic que gestiona la segona llançadora, Vanesa Padrón, ha explicat que l’equip, després d’aconseguir 9 insercions, està format en l’actualitat per 15 participants (9 dones i 6 homes) amb edats compreses entre els 21 i els 40 anys.
“La Llançadora de Castelló 2017 s’ha manifestat com un equip dinàmic i molt professional, amb moltes ganes de treballar i fer-ho bé, és per açò que s’esforcen a obtenir sempre els millors resultats, mantenint en tot moment una actitud oberta i tolerant que els permeta aprendre de la resta dels companys i implementar els seus propis coneixements i experiències prèvies”, ha detallat Padrón.
“En aquesta fase del projecte, hem superat el procés de cohesió de l’equip i en l’actualitat cadascun ha adquirit el rol en el qual se sent més còmode, constituint en cada cas una peça important del mateix.
Han concertat valors i objectius comuns que es concreten en processos de treball molt eficients.
Així mateix, a nivell individual tots han passat per almenys una sessió individual en la qual han establit objectius concrets i rumbs sobre els quals fixar el seu pla estratègic de cerca d’ocupació.
Sobre aqueixa base, tots han patit una certa evolució en el seu perfil professional, alguns millorant eines de cerca d’ocupació i uns altres passant el seu primer procés selectiu des de feia anys”, ha destacat.
La regidora Patricia Puerta s’ha mostrat confiada que “aquesta segona llançadora supere l’èxit de l’anterior, amb un 60% d’insercions laborals, i genere oportunitats laborals per als qui estan adquirint noves habilitats d’inserció gràcies a una formació transversal”.
A més, ha subratllat que aquesta llançadora d’ocupació “encaixa amb els objectius del Pla Estratègic d’Ocupació de Castelló de millorar la inserció laboral a través d’una formació nova, integral i transversal”.
Posteriorment, diversos participants han intervingut per a explicar com estan treballant de forma col·lectiva i coordinada.
“Ens hem distribuït en sis projectes: “Projecte de comunicació”: relacionat amb el blog, Facebook, Flickr, les entrevistes als voluntaris i el Videoblog; “Projecte prospecció laboral”, on un equip revisa setmanalment les ofertes de treball i elabora un butlletí personalitzat per a cada participant; “Projecte Dossier”: en el qual estem elaborant un document per a lliurar-ho en les visites a les empreses; “Projecte Esdeveniments”, que consisteix en un treball transversal que s’encarrega de gestionar totes les eixides o esdeveniments en els quals participem des de la Llançadora; “Projecte Cvs”, on estem revisant i/o ajudant a la resta de participants quant a l’elaboració del seu currículum vitae; i “Projecte intermediació” per a l’elaboració d’un guió de trucades, un email tipus corporatiu de la Llançadora i la realització de trucades per a establir contacte amb les empreses”, han detallat.
L’equip seguirà treballant amb dinàmiques d’orientació laboral, comunicació i marca personal, a més d’anar completant el seu mapa de *empleabildiad i anar reforçant el contacte amb el teixit empresarial a la recerca de noves oportunitat laborals.
“Esperem que la xifra d’insercions per compte d’altri puga anar incrementant fins al final de la llançadora.
A més, hem de tenir en compte també a aquelles persones que s’estan plantejant altres opcions com l’autoocupació o la formació reglada, acudint a cursos que els permeten redefinir el seu objectiu laboral”, ha especificat Marta Prieto, de Fundació Santa María la Real.
La cap de projectes del Programa Ocupabilitat de Fundació Telefònica, Elena Ayuso, ha destacat que les llançadores són una resposta eficaç al problema de la desocupació.
“Una persona que entra a una llançadora ix molt diferent a com ha entrat.
Els resultats tant quantitatius com a qualitatius ens motiven a seguir apostant per aquest projecte que brinda una oportunitat de millorar la seua ocupabilitat per a inserir-se en el mercat laboral”.

Response: La II Llançadora d'Ocupació de Castelló és el programa amb què l’Ajuntament ajuda des del passat març una vintena de persones aturades a trobar feina. Els tècnics i experts apliquen dinàmiques d'orientació laboral, de comunicació i de marca personal per millorar l’ocupabilitat dels participants. A més, es busquen noves oportunitats laborals, juntament amb el teixit empresarial local.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
Les Festes de Sant Isidori de Mollerussa es van iniciar dimarts amb el pregó de festes que va llegir el cirurgià Josep M. Greoles al Teatre L’Amistat.
En l’acte també hi van intervenir l’alcalde Marc Solsona i mossèn Jordi Orobitg mentre que alumnes de l’Escola Municipal de Música de Mollerussa Jordi Piqué.
Van fer una actuació musical
En la seva intervenció, Greoles va repassar la seva vida vinculada a Mollerussa amb un discurs ple de records, anècdotes i vivències.
El pregó es va moure en tres eixos bàsics: “d’on venim, on som i cap a on anem”, cadascun d’ells mirant cap al passat, cap al present i cap al futur.
Greoles va fonamentar aquesta visió en la seva pròpia experiència, en els records de la Mollerussa on va viure durant els anys cinquanta i seixanta i en la seva relació amb la ciutat actual, que testimonia els grans canvis que ha viscut Mollerussa, a la qual va desitjar un gran futur com a ciutat integradora, capaç de fer moltes coses, de ser viva i d’apostar per la qualitat.
Per la seva part, Marc Solsona va posar en valor les Festes de Sant Isidori com a element que serveix per “refermar l’esperit de pertinença a Mollerussa” a través de la seva gent.
En aquest sentit, va destacar el fet que el pregó vagi sempre a càrrec d’una persona de Mollerussa que, com en el cas de Josep Maria Greoles, per qüestions professionals ha hagut de marxar però que exerceix de mollerussenc, ja que ens “ajuda a agafar perspectiva”.
Els actes de les Festes de Sant Isidori continuaran avui dimecres a les sis de la tarda, amb una hora del conte a la Biblioteca Comarcal Jaume Vila en commemoració del Dia Internacional del Llibre Infantil.
Posteriorment, a les nou, el Centre Cultural acollirà una conferència de Joan Yeguas, del Museu Nacional d’Art de Catalunya, sobre el tema “Sant Isidor de Quios i la seva imatge a Mollerussa”.
El dijous 31, durant tot el matí el firal Pla d’Urgell acollirà la I Fira Universitària del Pla d’Urgell, una iniciativa pionera a la comarca organitzada per l’Oficina Jove del Pla d’Urgell.
També el dijous, a dos quarts d’una, es farà la Diada dels avis, que inclou la celebració d’una missa a l’església parroquial i un dinar amb ball i lliurament de guardons, al poliesportiu.
El divendres 1 d’abril, Mollerussa Capital de la Sardana 2016 ha organitzat una trobada amb els centres escolars a la plaça de l’Ajuntament, que també inclourà una cercavila i dos espectacles, a més d’una sardana de germanor per tancar la matinal.
Al vespre, a les nou, arribarà el torn per al lliurament del Premi Literari de Novel·la Breu Ciutat de Mollerussa.
Aquest acte es farà al Teatre L’Amistat i serà presentat per la periodista i escriptora Llucia Ramis.
El dissabte 2, a dos quarts de sis, es farà a la plaça de Manuel Bertran la VIII Trobada i Cercavila de Colles Bastoneres, i a dos quarts de set l’Ajuntament acollirà l’acte solemne de nomenament del cineasta Ramon Monfà com Fill Adoptiu de Mollerussa.
En acabar, a un quart de nou se celebrarà la Missa de vot del poble en honor a Sant Isidori, amb anada en manifestació a la seva capella i cant dels goigs.
Els actes acabaran el diumenge 3 d’abril.
A les deu del matí, es farà la XIX Trobada de Puntaires al Pavelló Pla d’Urgell, mentre que a dos quarts d’una es representarà a la plaça Major l’espectacle infantil de carrer “Rats”, a càrrec de la companyia Campi qui Pugui.
Ja a la tarda, a les set, el Teatre L’Amistat acollirà el Concert de Sant Isidori-40 aniversari de l’Orfeó, a càrrec de l’Orfeó Renaixença amb el Quartet Altimira.

Response: Les festes de Sant Isidori de Mollerussa es van encetar dimarts amb el pregó del cirurgià Josep Maria Greoles, en què va evocar els canvis viscuts per Mollerussa i els seus propis records. L'alcalde, per la seva banda, va destacar “l'esperit de pertinença” dels veïns de la ciutat. Tot un enfilall d'actes populars, culturals i religiosos se succeiran fins al diumenge.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
El conflicte entre els taxistes i els conductors de vehicles de lloguer amb conductor, els denominats VTC, ha rebrotat avui a Barcelona, on el taxi ha tornat a la vaga en protesta per la normativa que enllesteix el govern per regular el sector del transport de viatgers.
Ni uns ni altres veuen amb bons ulls el decret llei que promou la Generalitat i que estableix, entre d’altres mesures, l’obligació de contractar els serveis d’empreses com Uber o Cabify amb una antelació mínima de quinze minuts.
Mentre Unauto, la patronal dels VTC, ha amenaçat de portar la normativa als tribunals, els taxistes han decidit anar a la vaga indefinida i han ocupat amb els seus cotxes el centre de Barcelona, com ja van fer l’estiu passat.
Aquestes són les claus del conflicte.
L’associació més representativa del col·lectiu de taxistes a Barcelona, Élite Taxi, ha convocat una vaga indefinida en protesta pel decret llei del govern.
Fan de nou una concentració a la Gran Via per col·lapsar el centre de la ciutat.
L’última mobilització es va produir a finals de juliol, quan els taxistes van ocupar un tram de la Gran Via de Barcelona des del 25 de juliol a l’1 d’agost en protesta per la decisió del TSJC de mantenir en suspens un reglament de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) que restringia l’activitat de les aplicacions Uber i Cabify.
El govern ha comunicat als taxistes que en les pròximes setmanes aprovarà un decret el punt més destacat del qual és que hauran de passar almenys quinze minuts entre que es contracta un VTC i es presta aquest servei.
L’executiu català fa aquesta proposta de ‘precontractació’ perquè entén que pot tenir encaix legal, i argumenta que ampliar aquest interval mínim a diverses hores, com demanen els taxistes, podria fer que quedés invalidat.
El text que ha presentat el conseller de Territori, Damià Calvet, planteja que quan un usuari d’Uber o Cabify no estigui actiu, la geolocalització de l’aplicació tampoc estarà activada, de manera que només podrà veure si el vehicle està en camí una vegada l’hagi contractat.
A més, una vegada que els VTC hagin prestat el seu servei hauran de restar estacionats en algun aparcament o garatge, a excepció que ja tinguessin precontractat un altre servei.
Els taxistes exigeixen un temps de precontractació d’almenys sis hores i que els VTC tinguin l’obligació de tornar a una base abans de fer-se càrrec d’un nou servei.
Unauto, la patronal del negoci de vehicles de transport amb conductor, ja ha anunciat que recorrerà davant la justícia la decisió del govern i ha advertit que la seva aprovació ‘significaria el fi del sector’, que només a Catalunya dóna feina a més de 3.000 persones.
Abans de conèixer la proposta de la Generalitat, el sector del taxi va anunciar una demanda civil i una querella criminal per frenar a Uber i Cabify, així com una demanda per danys patrimonials contra l’administració central per no frenar els VTC que podria derivar, segons aquest sector, en indemnitzacions milionàries per als taxistes.
Per la seva banda, Unauto, ha advertit a la Generalitat que es pot enfrontar a indemnitzacions de més de 1.000 milions d’euros si aprovés definitivament aquesta mesura.
Encara que aquest ens no s’ha pronunciat de moment sobre l’última proposta de la Generalitat, ja va advertir que imposar un període de precontractació d’un VTC de sis hores seria discriminatori i restrictiu de la competència.
Aquest ens, que agrupa els ajuntaments de l’àrea metropolitana de Barcelona i que presideix la batllessa Ada Colau, veu insuficient la proposta del govern i considera que l’executiu català tracta de traspassar-li la responsabilitat del conflicte.
I és que el conseller Damià Calvet ha assegurat que el decret dóna marge perquè, en un reglament posterior, l’AMB pugui ampliar més enllà dels quinze minuts el període mínim per contractar un Uber o un Cabify.
Malgrat que el govern de Pedro Sánchez va aconseguir una treva amb el sector del taxi en aprovar al setembre un decret que cedia les competències sobre les llicències VTC a les comunitats autònomes, la ‘patata calenta’ està ara en les comunitats, que intenten estudiar com fer compatible la convivència entre taxis i VTC.
La via de solució al conflicte és, per tant, incerta, ja que ni VTC ni el sector del taxi avalen la proposta del govern.

Response: La nova proposta del govern per regular els serveis d'empreses de vehicles de lloguer amb conductor (VTC) no satisfà ni als taxistes ni als serveis com Uber o Cabify. Proposen, entre altres coses, l'obligació de precontractar amb una antelació mínima de 15 minuts els VTC. El sector del taxi està descontent i ha convocat una vaga indefinida en protesta.


Instruction: Sintetitza'm el text:

Context:
L'Audiència de Girona ha condemnat a 6 anys de presó l'home que va matar a ganivetades el fillol d'un capellà en un pis de Blanes (Selva).
La sentència recull el veredicte del jurat popular i condemna el processat, Eulogio Lumalang Sol, per un delicte d'homicidi amb l'agreujant d'abús de superioritat, una atenuant d'obcecació i una eximent incompleta de drogoaddicció.
En matèria de responsabilitat civil, el condemnat haurà d'indemnitzar amb 115.000 euros els familiars de la víctima.
Atenent la petició del jurat, però, un cop la sentència sigui ferma, l'Audiència proposarà a l'Estat que indulti parcialment Lumalang Sol i se li rebaixi la pena a la meitat.
Per últim, la sentència desestima la petició que va fer la fiscal d'obrir causa contra el mossèn i investigar-lo per tràfic de drogues.
El tribunal creu que "no hi ha indicis suficients" que permetin fer-ho i recorda que, tot i que el capellà va admetre haver comprat per a ell metamfetamines, i drogar-se amb l'acusat, això no és delicte.
El crim que va acabar amb la vida del fillol del capellà va tenir lloc el 5 de desembre del 2013.
Aquella tarda, el filipí va pujar al pis del mossèn, situat al carrer Pau Casals.
Duia una bossa de plàstic a les mans amb un ganivet que acabava de comprar.
Al domicili, Lumalang Sol s'hi va trobar la víctima, un jove brasiler, i tots dos van començar a discutir.
Ràpidament, de les paraules van passar als fets.
La víctima va aconseguir agafar el ganivet de cuina de la bossa, però el processat li va prendre i va acorralar el brasiler a la seva habitació.
Allà, el filipí es va abraonar damunt del jove i li va enfonsar el ganivet repetides vegades al cos.
La sentència, de la qual ha estat ponent el magistrat Ildefons Carol, recull el veredicte del jurat.
A l'hora d'emetre'l, els membres del tribunal popular van donar credibilitat al relat que Lumalang Sol va fer durant el judici.
El van declarar culpable d'homicidi amb abús de superioritat, però també li van estimar que, a l'hora de cometre el crim, el filipí estava afectat per la seva addicció al 'shabú' (una metamfetamina) i que va actuar obcecat (entre d'altres, perquè el capellà i la víctima se'n reien d'ell i de la seva família).
D'atenuant a eximent
A l'hora d'imposar la pena, la sentència converteix l'atenuant molt qualificada de drogoaddicció que va estimar el jurat en una eximent incomplerta.
El magistrat ho argumenta perquè el consum habitual de 'shabú' va provocar "un greu trastorn" al filipí (i entre d'altres, li va generar ansietat, comportaments violents, irritació i deliris).
L'Audiència de Girona imposa a Lumalang Sol una pena de 6 anys de presó per l'homicidi amb abús de superioritat, amb l'eximent incomplerta de drogoaddicció i l'atenuant d'obcecació.
En matèria de responsabilitat civil, la sentència obliga el condemnat a indemnitzar amb 115.000 euros la mare de la víctima.
A més, el tribunal també es fa ressò de la petició d'indult que va estimar el jurat popular.
Si bé no va acceptar que se li pogués suspendre la pena, el veredicte sí que demanava (per cinc vots a favor i quatre en contra) que es proposés l'indult.
La sentència ja indica que aquesta petició "no és freqüent" i, per això, ja diu que un cop la sentència sigui ferma, es proposarà d'ofici a l'Estat que rebaixi a la meitat la pena imposada a Eulogio Lumalang Sol.
Desestima obrir causa contra el capellà
Per últim, l'Audiència de Girona desestima la petició que va fer la fiscal Sandra Fagil d'obrir causa contra el capellà i que el jutjat l'investigués per tràfic de drogues.
L'acusació pública ho va demanar després que el mossèn, durant el judici, admetés haver comprat droga i consumir-la amb l'acusat.
La sentència, però, conclou que "no hi ha indicis suficients" per imputar el capellà.
Explica que de la declaració del mossèn només se'n desprèn un "consum compartit" de droga amb l'acusat.
I que tot i que Lumalang Sol també prengués el 'shabú' que havia comprat el rector, el capellà quan l'adquiria ho feia per a autoconsum.
A més, l'Audiència també recull que la declaració del filipí no es pot tenir en compte a l'hora d'obrir causa contra el mossèn.
Primer, perquè l'acusat podria haver mentit quan l'incriminava i, segon, perquè tampoc va aportar massa detalls (va dir que el mossèn li donava diners per comprar droga, però no va concretar on ho feia, per exemple).
Tot i desestimar la petició d'obrir causa contra el capellà, la sentència sí que deixa oberta la porta a la fiscal a "querellar-se contra el mossèn si ho entén oportú o a presentar una denúncia contra ell".

Response: L’Audiència de Girona ha condemnat a sis anys de presó l'autor d'un homicidi amb abús de superioritat, amb eximent incompleta de drogoaddicció i una atenuant d'obcecació. El jurat popular ha demanat que es rebaixi la pena a la meitat. Els fets, segons la sentència, es van produir quan l'acusat es trobava sota els efectes d'un tipus de metamfetamina.


Instruction: Sintetitza'm el text següent:

Context:
Els Mossos d'Esquadra han detingut, el passat 17 d'agost, set persones acusades de robar a l'interior de vehicles a Figueres.
Els detinguts són quatre homes i tres joves d'edat, tots enxampats robant a l'interior de cotxes i caravanes en un mateix dia.
Les detencions es van fer en el marc del dispositiu 'Cercle', que precisament vetlla per evitar aquest tipus de robatoris.
A Blanes (Selva), agents dels Mossos d'Esquadra van detenir el 20 d'agost un home acusat de robar a l'interior de set vehicles al barri de la Planera.
Les primeres detencions es van fer a Figueres, en el marc del dispositiu 'Cercle' que duen a terme els Mossos d'Esquadra i la Guàrdia Urbana de Figueres per tal de prevenir els furts i els robatoris a interior de vehicle.
D'entre els detinguts, tres són menors d'edat i la resta són Richard Xavier M. M., de 21 anys i veí de Figueres, Fabricio N. M., de 21 anys i veí de Figueres, Sergio M. A., de 19 anys i veí de Figueres, amb nombrosos antecedents., i Malek H. de 36 anys i veí de Figueres, amb nombrosos antecedents.
Cap a la una del migdia del dia 17 d'agost els mossos van saber que quatre nois havien trencat el vidre d'una autocaravana, a la pujada del castell de Figueres.
En arribar-hi els agents van localitzar els joves i els van identificar.
Mentrestant, dues persones es van apropar als agents manifestant que eren els propietaris del vehicle danyat i que els havien sostret tabac i una bossa de mà.
Part del material (el tabac) es va localitzar amagat entre la roba dels quatre joves que, per tant, van quedar detinguts acusats d'un robatori amb força a interior de vehicle.
Quan es produïa aquesta actuació, els mossos van tenir coneixement d'un altre robatori a interior de vehicle a la zona de les piscines de Figueres.
Gràcies a la col·laboració ciutadana, els agents van saber que el presumpte autor podria ser un home que acabava de sortir del parc proper al castell i que, en aquell moment, caminava per la pujada del castell en direcció al nucli de la població.
Una patrulla va anar al lloc d'on hauria sortit l'home i va localitzar, en un extrem del parc, dues maletes que haurien estat sostretes del vehicle.
Els agents van identificar l'home, Malek H., que va quedar detingut acusat d'un delicte de robatori amb força a interior de vehicle.
Aquest mateix dia a la tarda, un testimoni va observar com dos joves menors d'edat estaven forçant una autocaravana aparcada a la zona del Rec Arnau.
La ràpida trucada d'un veí va aconseguir que una dotació dels mossos localitzés els dos joves, els quals van quedar detinguts per un delicte de robatori amb força a interior de vehicle.
Els detinguts, van passar a disposició judicial, a Figueres, entre els dies 17 i 18 d'agost i va decretar l'ingrés a presó d'un d'ells, Malek H.
El segon dels casos va succeir el dia 20 d'agost quan els mossos de Blanes van detenir Miguel Àngel F. C., de 42 anys, veí de Blanes, com a presumpte autor de set robatoris a l'interior de vehicles.
Mentre els agents patrullaven pel barri de la Plantera de la població, van observar un home que caminava amb un sac i que s'acostava a un vehicle que estava estacionat davant de l'estació d’autobusos.
Els policies van continuar observant l'actitud de l’home i van veure que no entrava dins del vehicle sinó que només en manipulava alguna porta o finestra.
Quan la patrulla policial s'hi va atansar l'home va separar-se de vehicle amb la intenció de marxar.
Acte seguit, els mossos el van aturar i van comprovar que l'home tenia un tall recent a la cama i que a dins del sac hi portava diferents objectes com paraigües, CD's, clauers, plànols, jocs de bombetes, mantes i ulleres de sol, entre d'altres.
Immediatament, els agents també van comprovar el vehicle que l'individu havia estat manipulant i van observar que la finestra estava trencada i l'interior tot remenat.
Després de comprovar tot l'aparcament els agents van localitzar sis vehicles més que havien estat forçats.
Fet pel qual van detenir com a presumpte autor de set robatoris amb força a l'interior de vehicle.
El detingut, que té antecedents, va passar a disposició del Jutjat d'instrucció en funcions de guàrdia de Blanes.

Response: Els Mossos d'Esquadra han practicat diverses detencions entre el 17 i el 20 d'agost de persones acusades de robar a l'interior de vehicles a Figueres. El 17 d'agost es van detenir set persones en el marc del dispositiu “Cercle” de prevenció d’aquest tipus de delictes. També el 20 d'agost va ser detingut un altre presumpte lladre acusat de set delictes.


Instruction: Sintetitza'm el text següent:

Context:
La qualitat de l'aire a Barcelona torna a empitjorar a causa de l'augment de la presència de contaminants crítics per l'increment del trànsit, i els seus nivells s'allunyen cada cop més de les recomanacions de l'Organització Mundial de la Salut (OMS).
La mitjana anual de diòxid de nitrogen (NO2) ha augmentat un 11% i s'ha superat el límit legal; les partícules PM10 han augmentat un 13% i les més fines (PM2,5), un 16%, segons l'informe La salut a Barcelona 2015, que ha presentat aquest dimarts l'Ajuntament i que recull dades de l'any passat.
En roda de premsa, la tinent d'alcalde de Drets Socials, Laia Ortiz, ha reconegut que els indicadors són "clarament alarmants".
Per revertir-ho, el consistori ultima un pla d'acció de mandat que suposarà "la reducció de la circulació" per fer-la menys contaminant, ha anunciat la comissionada de Salut, Gemma Tarafa, la qual ha evitat detallar-lo fins que no es presenti.
Algunes mesures les aplicarà l'Ajuntament en solitari, i altres, en coordinació amb la Generalitat i l'Àrea Metropolitana.
Tarafa ha afirmat que l'exigència municipal és complir els llindars de l'OMS, però s'està molt per sobre.
Ha defensat que la contaminació "té impacte en la salut", i ha afirmat que "provoca mort, més hospitalització i deteriorament del desenvolupament cerebral".
En concret, se la relaciona amb mortalitat i malalties lligades a problemes cardiovasculars, cerebrovasculars i de l'aparell respiratori, i afecta el desenvolupament neurològic dels infants, ha relatat la gerent de l'Agència de Salut Pública de Barcelona (ASPB), Carme Borrell.
A l'informe s'inclou un monogràfic sobre els efectes de la contaminació sobre la salut, a partir de diversos estudis recents realitzats a l'Institut de Salut Global de Barcelona (ISGlobal, anteriorment CREAL.
El projecte MED-Particles, fet a diverses ciutats del sud d'Europa, entre elles Barcelona, va detectar augments del 0,5% de mortalitat diària per causes cardiovasculars i en el nombre d'hospitalitzacions per causes cardiorespiratòries quan la concentració de PM2.5 augmentava 10 mg/m3.
També s'ha analitzat l'afectació en nens, a través del projecte BREATHE, on van participar 2.987 infants de 7 a 10 anys de 49 escoles de Barcelona i Sant Cugat del Vallès amb nivells alts i baixos de contaminants, aparellades pel nivell socioeconòmic.
Es va detectar que a major nivell de carboni elemental, NO2 i partícules ultrafines, menor va ser el creixement anual de totes les funcions cognitives mesurades.
Per exemple, un increment en un interquartil de carboni elemental reduïa el guany anual en la memòria de treball un 13,8%.
Més atesos als centres de salut mental
De l'informe també sobresurt l'augment dels barcelonins que van passar pels centres de salut mental, del 5% en el cas dels adults, que van ser 44.953 atesos, i del 15% pel que fa als infants i joves, que van ser 12.066.
Tarafa ha subratllat que el 12% dels barcelonins tenen, han tingut o tindran algun trastorn de salut mental al llarg de la seva vida, i ha reconegut que als centres per a infants i joves estimen que hi ha entre 6 i 8 mesos d'espera.
A més, destaca l'increment dels inicis de tractament per alcoholisme, que va ser del 17,7% en dones (605 ateses) i del 8,7% en homes (1.541 atesos), cosa que l'Ajuntament defensa que no significa que se'n consumeixi més.
Els tractaments per alcohol van representar gairebé la meitat dels 4.430 inicis de tractament als Centres d'Atenció i Seguiment (CAS) a les drogodependències.
Els van seguir els de cocaïna, que van representar el 16% del total.
Aquests van caure un 13,1% en el cas de les dones (139 ateses) i l'1,8% en el dels homes (557 atesos).
L'any passat es van registrar 34 sobredosis mortals, un 38% menys.
Pel que fa a les desigualtats entre barris, Tarafa ha destacat que estan "estables", ja que al voltant del 60% d'indicadors van millorar, però una mica més en els 55 barris amb les condicions més favorables (van millorar-hi el 60,3% dels 216 indicadors) que en els 18 barris amb les més desfavorables (el 58,8% de 660 indicadors).
Per cada barri s'analitzen 12 indicadors, com ara l'envelliment, la Renda Familiar Disponible, l'esperança de vida en néixer i l'atur registrat.
Veïns amb mútua en funció d'on es viu
No obstant això, es mostren clares diferències pel que fa a l'accés als equipaments de salut.
El 37,7% dels barcelonins pagaven una mútua el 2015, i tenien doble cobertura sanitària, pública i privada.
Les diferències més grans es van registrar entre Sarrià-Sant Gervasi i Ciutat Vella: a Sarrià el 67,1% de veïns tenien mútua, i a Ciutat Vella només el 18,7%.
El consistori vol tenir presents aquestes dades a l'hora de planificar els equipaments públics.
En relació a l'esperança de vida en néixer, la del 2014 es va mantenir en els 83,8 anys: va baixar lleument en els homes, que es va situar en els 80,5 anys, i va pujar un pèl en les dones, fins als 86,7.

Response: L'informe “La salut a Barcelona 2015” inclou dades sobre diversos aspectes relacionats amb la salut: els efectes de la contaminació sobre la mortalitat, les patologies o el desenvolupament dels infants; la salut mental dels barcelonins; les desigualtats entre barris en matèria de salut, i altres dades com l’ús de la sanitat pública i privada, o l’esperança de vida.


Instruction: Sintetitza'm el text següent:

Context:
"Pot ser qüestió de setmanes... o de mesos".
Així pronostica Soumia Sebti el temps que l'Ajuntament de Barcelona pot tardar a atorgar-li un pis d'emergència habitacional.
Fa dos anys que espera i des de fa dos mesos va d'allotjament temporal en allotjament temporal.
L'últim, un alberg a Badalona, on dorm amb els seus tres fills menors d'edat en una habitació amb lliteres.
Sobre el paper, la mesa d'emergència hauria de facilitar habitatges permanents a les persones desnonades, però segons les últimes dades facilitades per l'Ajuntament aquest ens està desbordat.
Això ha fet créixer el nombre de persones que es veuen obligades a dormir en pensions i que el temps que hi passen sigui més llarg.
Durant el 2018 l'estada mitjana en aquests allotjaments per part de persones desnonades va ser de 173 dies, gairebé mig any.
Aquest escenari ha provocat que diversos grups en defensa del dret a l'habitatge reclamin a les administracions que garanteixin allotjaments dignes per a les persones que han estat desnonades de casa seva.
La darrera reunió entre els col·lectius, l'Ajuntament i el Govern, però, no va servir per posar sobre la taula cap solució a curt termini, tot i l'aposta del govern municipal per convertir els mòduls prefabricats del projecte APROP en allotjaments temporals.
"Les meves queixes no van contra Ada Colau sinó contra l'administració.
Un intent de desnonament i un incendi
El periple de Sebti va començar fa dos anys.
Aleshores vivia en un pis de lloguer, on pagava 400 euros de quota mensual, després d'haver estat víctima de violència masclista i haver-se divorciat.
La impossibilitat de pagar el lloguer va fer que el propietari demanés que la desnonessin però la família va aconseguir evitar l'intent de desallotjament, una setmana després que hagués donat a llum el seu fill petit.
El següent pas va ser sol·licitar la renda mínima garantida i que l'Ajuntament pagués al propietari els 800 euros de deute acumulat que havia contret Sebti amb el titular.
L'habitació on dormen Sebti i els seus tres fills.
Foto: Cedida
En aquell moment, després d'haver fet front a un intent de desnonament, Sebti va arribar a un acord amb el seu propietari per pagar 150 euros més de lloguer al mes i va entrar a la mesa d'emergència, que en el seu reglament estableix com a requisit per formar-ne part haver perdut l'habitatge o que aquesta pèrdua pugui ser imminent.
El següent capítol va arribar el passat agost.
Concretament el dia 12, quan un incendi va cremar el pis on vivia.
Actualment Sebti en continua pagant el lloguer, a l'espera que l'asseguradora estableixi les compensacions corresponents al propietari.
Mentrestant, els allotjaments temporals s'han convertit en casa seva.
"No és un lloc adequat per una família"
Des que va haver de marxar del pis incendiat, Sebti ha passat per cinc allotjaments temporals.
"Els serveis socials et diuen quin dia has d'entrar i quin has de marxar, són com robots", lamenta.
L'allotjament actual és un alberg a Badalona i assegura que "no és un lloc adequat per a una família".
Sebti es queixa de la brutícia i explica que l'alberg no reuneix les característiques suficients per poder atendre la intolerància alimentària severa que pateix un dels seus fills.
"Necessita que tot el que menja estigui molt calculat i aquí no podem cuinar", relata.
Des que ha començat a viure en allotjaments temporals el nen ha hagut d'anar tres cops a urgències per indisposicions relacionades amb la intolerància alimentària.
La família de Sebti és una de les 550 famílies que, segons l'Ajuntament, esperen un pis d'emergència a Barcelona.
Les poques solucions al bloqueig de la mesa d'emergència plantejades fins ara per les administracions han provocat les queixes dels grups d'habitatge, que reclamen mesures "urgents" per frenar l'emergència habitacional a la ciutat, amb la implicació de totes les administracions.

Response: La mesa d’emergències, que hauria de facilitar habitatges permanents a les persones desnonades, està desbordada, segons fonts de l'Ajuntament de Barcelona. Malgrat algunes propostes de les administracions, els grups d'habitatge denuncien que calen mesures urgents per frenar l’emergència de l'habitatge. Hi ha molts casos, com el de Soumia Sebti, en què les famílies passen anys en diferents allotjaments temporals.


Instruction: Sintetitza'm el text següent:

Context:
Un jurat popular ha declarat culpable per unanimitat l'acusat d'asfixiar la seva dona i llençar-la al mar, al Port de Barcelona, dins del seu cotxe el juny del 2015.
Vuit dels nou membres del tribunal popular han considerat demostrat que l'home va donar un fort cop a la cara de la víctima, cosa que li hauria fet disminuir els reflexos, i l'hauria ofegat amb l'avantbraç des de darrere.
Per això, i com que no hi havia signes de defensa, consideren que la va atacar per sorpresa.
Set dels nou membres del jurat han considerat que la va matar intencionada i voluntàriament i que hauria actuat amb traïdoria, aprofitant-se de la confiança de la víctima.
Vuit dels nou membres han votat que l'home va atacar la dona per sorpresa i per l'esquena.
Segons la fiscalia, l'acusat, Tomás A.G., de 51 anys, va conèixer la víctima la primavera del 2014, i al setembre es van casar.
A principis del 2015 van començar a sorgir problemes de convivència perquè els dos estaven aturats i tenien problemes econòmics.
De fet, devien almenys dos rebuts del lloguer del pis de La Garriga (Vallès Oriental) on vivien i on constava el marit com a titular.
Al febrer d'aquell any, la dona va trobar feina com a subdirectora d'una clínica dental de Mollet del Vallès, però els problemes van continuar perquè l'home seguia a l'atur i, segons la dona, no tenia ganes de trobar feina.
Van tenir moments de tensió i en un moment determinat la dona va marxar de la casa i va anar a viure més a prop de la feina, cosa que va comunicar al seu entorn, com al seu exmarit, els seus dos fills, una companya de feina o una veïna.
Segons set dels nou membres del jurat, entre les 3 de la matinada i les 6.30 del matí del 26 de juny del 2015, l'home hauria donat un cop al pòmul de la dona, que li hauria alentit els reflexos i després la va estrangular amb el seu avantbraç, prement-li fortament el coll.
Acte seguit, l'acusat va introduir el cadàver al seient del darrere del cotxe de la seva esposa, un Hyundai Getz blanc, el va embolicar i el va dur fins al Port.
Un cop allà, va desembolicar el cos, el va posar a la part davantera del cotxe i va encarar el vehicle cap al mar perquè caigués a la zona del Moll Contradic Est.
En un primer moment, el fang que hi ha al fons del Port de Barcelona va impedir als submarinistes veure el cos sense vida de la dona, que es va trobar un cop reflotat el cotxe amb una gran grua.
La zona on va precipitar-se el vehicle és d'accés restringit i necessita d'autorització.
El jurat ha basat el seu veredicte en les proves forenses, que indiquen una compressió mortal del coll amb l'avantbraç, l'evidència d'un cop al pòmul esquerre de la víctima, la presència d'ADN de l'acusat sota les ungles de la víctima i l'absència de cops defensius, talls, ossos trencats o hematomes al cadàver, cosa que suposaria que va ser atacada per sorpresa i no va poder defensar-se.
A més, els veïns tampoc van sentir crits ni cops aquella nit, cosa que suposaria que l'atac mortal es va produir sense baralla prèvia.
També s'han basat amb diversos testimonis, com un agent de la Policia Portuària que va reconèixer, en foto i en roda de reconeixement, l'acusat i va dir que l'havia vist a la zona del crim.
A més, diversos testimonis de l'entorn de la víctima van corroborar que el matrimoni discutia per les dificultats econòmiques.
El jurat s'ha oposat per unanimitat a la possibilitat d' un indult o una suspensió de la pena.
L'home va ser arrestat el mateix dia de la mort i roman a presó des d'aleshores.
La fiscalia demanava inicialment 14 anys de presó per homicidi, però a la vista del veredicte del jurat, que suposa un delicte d'assassinat amb traïdoria i l'agreujant de parentiu, ha augmentat la petició de pena fins als 21 anys.
Una acusació particular ha demanat 25 anys de presó, la popular, també, i una altra acusació particular ha demanat 20 anys de presó.
La defensa ha demanat la mínima pena.

Response: Un home acusat d'haver matat la seva dona i llençar-la al mar al port de Barcelona el 2015 ha estat declarat pel jurat popular culpable d'assassinat amb traïdoria i l’agreujant de parentiu. Sobre la base de les proves forenses, han conclòs que l'acusat va matar la víctima de forma intencionada i voluntària, aprofitant-se de la confiança de la víctima.


Instruction: Sintetitza'm el text següent:

Context:
“Ah!, si cada home estimes amb tot cor la seua terra, les seues tradicions, la seua llengua, cadascú al seu lloc, com en una orquestra.
La meua llengua no és ni millor ni pitjor que les altres, és simplement la meua.
Quina sensació més desagradable vaig tenir l’altre dia, en una conversa amb un grup de companys de faena aparentment tranquil·la, en un principi, però que, en un segon, la tranquil·litat es va esvair i els crits sense arguments van dominar la discussió.
El motiu?
Les polítiques lingüístiques del Consell en l’educació pública.
Els seus arguments: els xiquets i xiquetes no aprenen el castellà a l’escola.
De què serveix el valencià fora del nostre país.
O el més surrealista de tots: si ensenyen a dir turmell a la meua filla, quan vaja a la universitat no sabrà què és un “tobillo”.
Quant els expliques que, per llei, en totes les escoles del país hi ha un mínim del 25% de valencià, castellà i anglès obligatòriament, aleshores, a falta d’arguments per a debatre, comencen amb els crits i les males maneres: “Nos estan adoctrinando como en Catalunya, nos imponen el valenciano” i fins i tot el “prohibido prohibir”, que encara a hores d’ara no sé el que vol dir.
Abans que començaren els crits, vaig intentar dir-los que la meua és una llengua que es parla des de fa segles; per la qual cosa no es pot imposar una cosa que és pròpia, una cosa que és nostra.
O és que s’imposen les ciències, les matemàtiques o la musica en l’educació?
Contestant a la pregunta de l’enunciat, per a què serveix el valencià?
Doncs per a moltes coses, perquè una llengua és una manera d’estructurar el pensament, de cohesionar una societat, és una eina de comunicació.
La llengua és una eina bàsica per al coneixement i transmissió de la cultura, els costums i les tradicions d’un poble, el nostre poble.
En aquesta legislatura, el Consell ha aprovat la llei del plurilingüisme, la qual permetrà que els nostres xiquets i xiquetes isquen de l’escola dominant el valencià, el castellà i l’anglès, fet que les generacions més majors no hem tingut la sort que ens passara, que poguérem aprendre la nostra llengua a les escoles, llevat en alguns casos d’una sola assignatura, llengua valenciana.
L’augment dels atacs dels nacionalistes espanyols envers el valencià i la nostra cultura ve propiciat, entre altres coses, per les diferents polítiques de partits com el Partit Popular i Ciutadans al País Valencià.
Polítiques que, en el cas dels populars, estan fetes per aconseguir rèdit polític acusant el Consell de catalanistes i sembrant una llavor dient que seguim el camí de les tesis independentistes.
En el cas dels segons, simplement els costa acceptar que les llengües de les diferents nacionalitats històriques de l’Estat puguen fer-li ombra a la seua.
I és que aquells que odien les llengües que no són les seues el que volen matar és el pensament.
Perdre una llengua, qualsevol, és perdre la història de tot un poble.
Una autèntica bestiesa, un sacrilegi!
Aquestes persones representants del nacionalisme i colonialisme espanyol més ultra, que consideren que no hi ha més llengües que la seua ni més països que el seu.
Però, alerta, també hi ha molts valencianoparlants que al llarg dels anys els han adoctrinat dient-los que la seua llengua és de segona, que a la fi s’ho han cregut i actualment fins i tot abanderen els seus atacs.
La nostra llengua ha sigut maltractada sistemàticament al llarg dels anys, però també ha sigut una llengua tan forta, que, per més que ho han intentat, no han pogut acabar amb ella.
Des del decret de nova planta al Segle XVIII, imposat pel rei Borbó Felip V, i al llarg de la meitat del segle XX amb els règims de Primo de Rivera i Franco, van fer el possible perquè milions de valencianes i valencians perdérem la nostra llengua, eliminar-la de la societat i convertir-la en una llengua residual que solament es parlara a casa de cadascú.
I si no ens alcem i lluitem, a poc a poc i sense adonar-nos-en, estarem signant la sentència de mort d’una llengua usada en un territori per més de deu milions de persones.
Una llengua que ha de lluitar per sobreviure amb una altra majoritària al nostre entorn, com és el castellà.
Apoderem la societat i fem-la crítica, Decidim valencià.
David Casanova

Response: La llei del plurilingüisme aprovada pel Consell estableix que a l’escola s'estudiï en valencià, castellà i anglès, la qual cosa garanteix per primer cop una presència d'almenys el 25 % per a la llengua valenciana. Els sectors nacionalistes espanyols ataquen aquesta llei titllant-la d’adoctrinament. Malgrat això, cal defensar la supervivència del valencià i de la nostra identitat i tradicions.