Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
"Xavier Domènech és l'únic candidat que pot governar sense mentir ni robar".
Amb aquest missatge clar i directe, la número dos de Podem, Irene Montero, ha reclamat el vot pels "comuns" des del Prat de Llobregat, el gran feu d'ICV, on Lluís Tejedor fa 35 anys que n'és l'alcalde.
La dirigent de la formació lila ha dibuixat a la perfecció l'estratègia de la coalició de Domènech en aquestes eleccions: carregar contra els dos blocs en pugna en aquestes eleccions.
A uns, per la seva unilateralitat; als altres, per la seva incapacitat per reconèixer la plurinacionalitat; i a tots dos per la seva política social i els casos de corrupció que esquitxen a alguns dels partits que els conformen.
Tot mentre Domènech concentra els principals dards en Ciutadans, a qui algunes enquestes apunten com a vencedor de les eleccions.
Centrant-se en els independentistes, Montero ha subratllat que la declaració unilateral d'independència "no tenia legitimitat democràtica" perquè les formacions independentistes van tenir prou suport per governar a les passades eleccions del 2015, però no per emprendre un camí de desconnexió.
Com ja va fer Pablo Iglesias des de Tarragona el dilluns, ha acusat el govern de Junts pel Sí d'haver "estafat" els catalans.
Mirant cap al bloc constitucionalista, els ha retret que "a toc de corneta del cap de l'Estat no escollit democràticament" s'hagi fet president d'Espanya Mariano Rajoy i "ara també de Catalunya" amb l'aprovació del 155.
Assenyalar que hi ha coses en les quals els dos blocs no són tan diferents és també una de les estratègies de campanya.
L'argamassa, denuncien, és la corrupció que esquitxa a PP i a Convergència, als qui ha acusat d'haver agafat "la riquesa dels ciutadans i haver-se-la emportat a Suïssa i a Panamà".
També ha recordat que Ciutadans i el PDECat comparteixen la mateixa formació política a Europa, on estan "votant el mateix posant traves" perquè es persegueixin els paradisos fiscals.
La defensa buida de la plurinacionalitat del PSOE
Cap dels blocs, ha pronosticat Montero, podrà derrotar l'altre.
I precisament per això ha reivindicat que és el moment del "diàleg" i de buscar "solucions democràtiques".
Aquí és on entra el referèndum acordat que defensen tan els "comuns" com Podem.
El principal escull: l'alineació del PSOE amb PP i C's.
La dirigent de Podem ha acusat els de Pedro Sánchez i els de Miquel Iceta de defensar una plurinacionalitat buida de contingut.
"El PP i Ciutadans no volen assumir la realitat plurinacional i el PSOE i el PSC, malgrat que diguin que Espanya és plurinacional, quan es tracta de reconèixer que els catalans són sobirans per decidir, reconeixen que tenen una visió nacional", ha etzibat.
La candidata d'Aznar a Catalunya
Ho ha dit durant tot el dia i ho ha tornat a repetir al Prat: els "comuns" no faran presidenta Arrimadas ni per acció ni per omissió.
Domènech busca fer quallar que ella és, en realitat, la candidata de l'expresident espanyol José María Aznar, que en una entrevista abans de les eleccions va demanar el vot per a ella, pel PP i pel PSC, en aquest ordre.
"Ho sentim, la seva candidata no serà presidenta de Catalunya.
Tant Domènech com la número quatre de la llista, Marta Ribas, i l'economista Vicenç Navarro han retret al govern de Junts pel Sí que hagi mantingut les retallades imposades pels governs d'Artur Mas.
Això ha passat, ha dit el cap de llista dels "comuns", perquè hi ha esquerres que s'han "doblegat" a la voluntat de la dreta.
Ho ha dit adreçant-se a ERC i la CUP, a qui ha acusat d'haver oblidat les retallades i, per tant, "la gent del país".
Ara bé, Domènech ha advertit que van ser els "comuns" els que van apostar per fer pivotar aquesta campanya en l'agenda social mentre els seus rivals polítics deien que no se'n parlaria.
"Doncs ho hem aconseguit posar al centre", ha reivindicat Domènech, que ha psat de manifest que C's demanen una abstenció a la investidura d'Arrimadas canvi de pactar una "agenda social" i també la CUP ha assegurat que un eventual acord amb ERC i Junts per Catalunya es basarà en l'"agenda social".

Response: Irene Montero, la número dos de Podem, ha demanat el vot pels comuns i ha afirmat que Domènech és l'únic candidat que governaria sense mentir ni robar. Ha criticat els dos blocs polítics per la seva unilateralitat, incapacitat per reconèixer la plurinacionalitat, la política social i la corrupció. A més, ha destacat la importància de dialogar i trobar solucions democràtiques.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
ACTUALITZACIÓ: Valtonyc derrota definitivament Espanya: la justícia belga en denega l’extradició
Josep Miquel Arenas, àlies Valtònyc, és a punt de saber què decideix finalment Bèlgica sobre la petició d’extradició de l’estat espanyol contra ell, després de més de tres anys d’exili i de periple judicial.
El Tribunal d’Apel·lació de Gant l’ha citat avui al matí a primera hora per comunicar-li la sentència sobre l’execució de l’euroordre emesa per l’Audiència espanyola, que el reclama per una condemna de tres anys i mig de presó per les lletres de les seves cançons.
Les autoritats espanyoles volen extradir-lo per un delicte d’injúries a la corona, un altre d’enaltiment del terrorisme i un d’amenaces.
El tribunal flamenc ha tingut dubtes molt seriosos sobre la viabilitat de concedir l’extradició, sobretot amb els delictes d’enaltiment del terrorisme i d’injúries a la corona, fins al punt que aquest darrer delicte, arran del cas Valtònyc, ha arribat a desaparèixer del codi penal belga perquè el Tribunal Constitucional va dictaminar que atemptava contra drets fonamentals.
Però queda el dubte si hi haurà extradició per amenaces.
Victòria històrica de Valtònyc a Bèlgica: castigar les injúries a la corona viola la llibertat d’expressió
El tribunal de primera instància de Gant ja va rebutjar l’euroordre, per tots tres delictes, però la fiscalia, en representació de la posició espanyola, va recórrer contra la decisió al tribunal d’apel·lació.
I després dels tres anys llargs que han passat d’ençà del primer revés contra l’euroordre espanyola, Valtònyc és molt a prop d’aconseguir una victòria definitiva.
Perquè dos dels tres delictes pels quals el reclamen han estat desacreditats i pràcticament es descarta que siguin acceptats pels jutges belgues.
A l’octubre, el Constitucional de Bèlgica va tombar una llei històrica de l’estat que castigava les injúries contra el rei.
Va sentenciar que era inconstitucional i que vulnerava el dret fonamental de la llibertat d’expressió.
La sentència responia a una pregunta que li havia formulat el tribunal de Gant.
Volia veure si hi havia la doble tipificació en aquest delicte, és a dir, que el delicte pel qual era perseguit en l’estat emissor de l’euroordre (Espanya) en tenia un d’equivalent en el codi penal de l’estat receptor de l’euroordre (Bèlgica).
Ara el tribunal de Gant ha de prendre una decisió tenint en compte la resolució contundent del Tribunal Constitucional belga.
Però també una altra resolució important per als interessos del cantant: la del Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) sobre la petició d’extradició per enaltiment del terrorisme.
El tribunal de Gant va demanar al TJUE si podia acceptar l’euroordre per la via ràpida pel delicte d’enaltiment del terrorisme, tal com demanaven les autoritats espanyoles; pretenien d’aplicar-li el codi penal espanyol actual, que és més punitiu en relació amb aquest delicte.
Però el Tribunal de Luxemburg va dir que no, que li havien d’aplicar el codi penal vigent quan havia estat condemnat.
Les decisions respectives del Tribunal Constitucional de Bèlgica i del TJUE pràcticament tanquen la porta a l’extradició per aquests dos delictes.
Però resta pendent el d’amenaces.
La paraula la tindrà el tribunal d’apel·lació de Gant.
El delicte d’amenaces no condicionals –és a dir, que es profereixen sense que hi hagi un objectiu concret a canvi de cessar-les– té la doble tipificació en el codi penal belga i en l’espanyol.
Són delictes compartits, i això permetria de concedir l’extradició, si més no, per aquest delicte.
Ara, cal tenir en compte que el tribunal de primera instància ho va desestimar amb l’argument que Valtònyc era emparat per la llibertat d’expressió en el context d’un concert.
Si el tribunal d’apel·lació subscriu aquest punt de vista, l’extradició fracassarà.
Amb tots aquests precedents, la defensa de Valtònyc confia que no hi haurà pas extradició per cap dels tres delictes.
Si, tanmateix, el tribunal flamenc accedeix a executar l’euroordre per amenaces, el cantant ha demanat de complir la pena a Bèlgica, sense necessitat de ser extradit a l’estat espanyol.
Una opció que, segons la defensa, és possible i que s’ha fet en casos anteriors quan la persona té un arrelament al país.
Els advocats del cantant també han demanat al tribunal de Gant que, si opta per l’extradició per amenaces, deixi clar en la sentència que no el podran empresonar pas per cap dels altres dos delictes, que són els que tenen associades penes més altes.
La defensa de Valtònyc no descartar tampoc de recórrer en última instància al Tribunal de Cassació si la sentència de demà fos desfavorable.
Tot i això, ho decidirà tan bon punt hagi analitzat la decisió judicial, perquè aquesta darrera instància accepta molt pocs casos, i per qüestions més aviat procedimentals.

Response: L'estat espanyol demana l'extradició de Valtònyc per tres delictes: injúries a la corona, enaltiment del terrorisme i amenaces. El tribunal belga ja ha descartat l'extradició pels dos primers delictes. Després de tres anys, la decisió final depèn de si el Tribunal d'Apel·lació de Gant el condemna pel tercer delicte d'amenaces, però la defensa confia que no serà així.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
L’epidèmia de la covid-19 sembla que desapareix gradualment d’Europa i l’Àsia a mesura que s’acosta la temporada d’estiu, però colpeja amb força a l’hemisferi sud, especialment a l’Amèrica Llatina, el nou epicentre de la malaltia, amb més d’un milió de casos detectats.
L’Organització Mundial de la Salut (OMS) ha definit el brot a Llatinoamèrica com la situació ‘més complexa’ a la qual s’enfronta l’entitat a escala mundial.
En aquest sentit, el mes de juny serà crucial, perquè respondrà a la incògnita de si els sistemes sanitaris dels estats són capaços de resistir a la covid-19 i contenir-la.
A la crisi sanitària, s’hi afegeix una fràgil situació econòmica que impedeix a la major part de l’Amèrica Llatina de fer un confinament gaire estricte i prolongat.
En molts estats, hi ha bosses de pobresa importants i molts treballadors informals que no tenen mitjans per a subsistir en un confinament ni tampoc cobertura sanitària.
Això ha fet que molts governs apliquin mesures de relaxament tot i que encara no han arribat al pic de la pandèmia.
Molts dels estats llatinoamericans tampoc no tenen uns sistemes sanitaris preparats per a aquesta emergència.
Només tres –Cuba, l’Argentina i l’Uruguai– tenen més de vint-i-set llits per cada 10.000 habitants, una xifra global baixa si la comparem amb els cinquanta llits de mitjana de la Unió Europea o els 123 de Corea del Sud.
Malgrat que la pandèmia encara no ha començat a recular, alguns sistemes sanitaris ja estan al límit.
A Xile, les unitats de cures intensives estan al 88% de la seva capacitat i a Santiago arriben fins al 97%.
Al Perú, hi ha menys de dos-cents llits disponibles per a pacients crítics, i al Brasil, moltes regions no tenen ni una unitat de cures intensives.
Una de les principals preocupacions és Haití, que, tot i que de moment ha reportat uns pocs milers de casos, té un sistema molt feble, amb set llits per cada 10.000 habitants, i només dos laboratoris a tot el país.
Tot i que molts estats s’han estat preparant d’ençà que el virus va arribar a Europa, la capacitat dels hospitals és molt justa i un repunt dels pacients ingressats podria portar de seguida al col·lapse.
L’estat més afectat és el Brasil, amb 720.000 casos i 37.900 morts, el segon estat amb més infectats del món.
També són preocupants les dades del Perú, amb prop de 200.000 casos, que ja és el vuitè estat amb més casos.
Els següents són Xile, amb 143.000 casos detectats, i Mèxic, que va superar els mil casos diaris el 4 de juny i acumula 120.000 casos i 14.000 morts.
Un altre estat amb una tendència preocupant és Nicaragua, que va decidir de no fer confinament i anar cap a la immunitat de grup, com van voler fer al començament Suècia i el Regne Unit.
El govern va haver de rectificar, però en uns pocs dies ja s’ha passat de vint-i-cinc casos, notificats el 17 de maig, a 1.118 ara mateix.
A l’altre extrem hi ha l’Argentina, que va decretar el confinament el 20 de març, quan només hi havia 150 casos i tres morts, i ha anat aplicant un pla de desconfinament per fases.
Actualment, té registrats 23.600 casos i 693 morts.
L’Uruguai també va actuar de pressa i el 24 de març, amb 189 casos i cap mort, va tancar la frontera i va donar un subsidi a totes les persones més grans de seixanta-cinc anys perquè es quedessin a casa i no anessin a treballar.
Ara hi ha 845 casos i vint-i-tres morts.
Ara com ara, a l’Amèrica Llatina hi ha 1.362.191 casos detectats i 67.269 morts.
Segons les dades d’ahir, un terç dels casos nous i un 42% de les morts les darreres vint-i-quatre hores a escala mundial es van concentrar en aquesta part del món.
Per comparar-ho, Europa va representar un 13% de les morts i dels casos nous.

Response: A Europa i Àsia estan disminuint els contagis de covid-19, però l'OMS ha anunciat que la situació a l'Amèrica Llatina és la més difícil a la qual s'enfronta. Hi ha més d'un milió de casos detectats i és difícil aturar el contagi per la situació econòmica, que impedeix un correcte confinament, i pels sistemes sanitaris, que ja estan al límit.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Poc després de dos quarts d'onze de la nit, el Govern espanyol -a través del ministeri de la Presidència- ha difós un extens comunicat en què condemna la xiulada a l'himne espanyol que ha tingut lloc al Nou Camp abans de començar la final de la Copa del Rei.
Sota el títol "Comunicado del Gobierno sobre los hechos producidos en la celebración de la final de la Copa de S. M. el Rey".
Les autoritats espanyoles condemnen els "atacs contra els símbols que representen al conjunt dels espanyols", i afirma que qualsevol mostra d'intolerància és "reprotxable".
També es declara molt crític amb els qui promouen aquesta mena d'accions que pretenen fer pagar les seves conseqüències a la resta dels ciutadans, "envers els quals no han mostrat cap mena de consideració".
El Govern espanyol convoca la Comissió Estatal contra la violència, el racisme, la xenofòbia i la intolerància en l'esport per proposar sancions
El govern espanyol ha condemnat aquest dissabte al vespre la xiulada que hi ha hagut al Camp Nou abans de la final de la Copa del Rei.
A través d'un comunicat, ha criticat "els atacs contra els símbols que representen el conjunt dels espanyols, a la democràcia que els empara i a la convivència que comparteixen".
L'executiu espanyol considera que "qualsevol manifestació d'intolerància és sempre reprotxable" i indica que encara ho és més "quan es busca la repercussió pública aprofitant un espectacle esportiu" .
A més, ha anunciat que aquest dilluns ha convocat la Comissió Estatal contra la violència, el racisme, la xenofòbia i la intolerància en l'esport per denunciar els fets i proposar sancions.
Text íntegre (en castellà) del comunicat del ministeri espanyol de la Presidència
Comunicado del Gobierno sobre los hechos producidos en la celebración de la final de la Copa de S.M. el Rey
El Gobierno condena los ataques contra los símbolos que representan al conjunto de los españoles, a la democracia que los ampara y a la convivencia que comparten.
?De la misma manera, considera que cualquier muestra o manifestación de intolerancia es siempre reprochable; y lo es más todavía cuando busca la repercusión pública aprovechando un espectáculo deportivo, que todos los españoles tienen derecho a disfrutar, sin la protesta y la perturbación que algunos quieran imponer.
Las cuestiones ideológicas o políticas no deben interferir el normal desarrollo de los acontecimientos sociales, culturales y deportivos.
Y aprovechar un encuentro de fútbol para escenificar una protesta de carácter político es una falta de respeto para este deporte, para el conjunto de los aficionados y para todos los españoles, que tienen derecho a disfrutar de este partido como lo que es, un espectáculo deportivo, y, al mismo tiempo, a ser respetados a través de los símbolos que nos representan a todos y a nuestra democracia.
Por tanto, quienes promueven y participan de actuaciones como ésta pretenden hacer pagar las consecuencias de su proceder a los aficionados al deporte y al conjunto de los ciudadanos, a quienes no demuestran la más mínima consideración.
En todo caso, la intolerancia de algunos no debe poner en riesgo la convivencia de todos.
En consecuencia, se ha convocado para este mismo lunes, 1 de junio, la Comisión Estatal contra la violencia, el racismo, la xenofobia y la intolerancia en el deporte, con el objetivo de proceder a denunciar las actuaciones inconvenientes y, en su caso, proponer las sanciones que fueran procedentes, en aplicación de la vigente legislación, cuyos principios deben ser preservados, tal y como se había indicado ya a los presidentes de la Real Federación Española de Fútbol y de los clubes participantes en la final, en cartas remitidas el pasado 27 de mayo por el presidente del Consejo Superior de Deportes y el secretario de Estado de Seguridad.
Sábado, 30 de mayo de 2015.

Response: L'executiu espanyol ha criticat a través d'un comunicat la xiulada a l'himne espanyol que hi ha hagut al Camp Nou abans de l'inici de la final de la Copa del Rei. Considera que s'ha aprofitat un esdeveniment esportiu per atacar els símbols de l'Estat i és una falta de consideració envers els ciutadans. També ha anunciat que s'imposaran sancions.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El govern arriba al ple del parlament sense cap abstenció garantida en el debat a la totalitat del pressupost.
Els comptes de la Generalitat pengen d’un fil, perquè tots els partits de l’oposició han registrat esmenes a la totalitat i només amb els vots favorables d’ERC i de Junts no n’hi ha prou perquè continuï endavant la tramitació dels comptes.
El govern no ha aconseguit el suport de la CUP, que dissabte va reiterar el seu vet, i tampoc s’ha assegurat l’abstenció d’En Comú Podem perquè els comptes superin el primer tràmit parlamentari.
Aquest matí, a les 8.30, hi ha convocat un consell executiu extraordinari per discutir l’estat de la qüestió.
El president de la Generalitat, Pere Aragonès, va convocar-lo ahir a la nit després de la reunió entre el govern i els comuns, a la qual Junts no va enviar cap representant.
El secretari general de la formació, Jordi Sànchez, va comparèixer a mitja tarda per reclamar que el parlament deixi tramitar els comptes i va tancar la porta a modificar-los per acontentar En Comú Podem.
Sànchez va dir que Junts no acceptaria que, “per la porta del darrere”, es canviés el pressupost presentat pel conseller d’Economia, Jaume Giró.
“Allò que no vam acordar amb la CUP no ho acordarem amb els comuns.”
Anàlisi d’Odei Etxearte: El govern, acorralat i amb el projecte de legislatura per refer
Així doncs, a la reunió d’ahir al Palau de la Generalitat només van assistir-hi membres d’ERC i dels comuns.
Però alhora Aragonès i Giró es van reunir privadament, segons que han explicat a VilaWeb fonts del govern.
Va ser una reunió a petició del president que va durar uns quinze minuts.
Fonts d’ERC diuen que estan perplexos perquè els seus socis de govern no van assistir a la reunió convocada amb els comuns.
En aquesta reunió, finalment, no va haver-hi cap acord, però els equips negociadors volen continuar els contactes.
Segons el govern, va ser una reunió productiva.
En canvi, fonts d’En Comú Podem van dir a Europa Press que la negociació està encallada.
Els comuns també van voler insistir en la divisió del govern; a parer seu hi ha una trencadissa entre ERC i Junts.
Aragonès, que va descartar de negociar amb el PSC, veu com el temps s’escola i el govern no ha pogut obtenir ni tan sols una abstenció dels seus socis parlamentaris potencials.
L’anterior govern de Quim Torra ja va pactar el pressupost amb En Comú Podem arran de l’oposició de la CUP, una operació que es podria repetir.
Si avui els comptes superessin el debat a la totalitat, la coalició governamental guanyaria temps, un mes, fins a la votació definitiva.
Però per a aconseguir-ho, el govern necessita el marge que li donaria la retirada d’una de les esmenes a la totalitat a última hora.
En el ple que comença a les dues de la tarda, hi ha temps fins al darrer moment, just abans de la votació, de retirar les esmenes a la totalitat que han registrat tots els grups tret dels que formen part del govern.
La CUP és improbable que ho faci, tenint en compte que les seus òrgans interns ja s’han reunit i han pres la decisió de mantenir l’esmena; el govern ha descartat en tot moment l’opció de pactar amb el PSC, i només queda oberta, ara per ara, l’opció dels comuns.
Tot a una sola carta, i sense que hi hagi acord en aquest sentit entre els socis de govern.
Si cauen els comptes, la conseqüència directa serà la pròrroga pressupostaria.
Una més d’aquests últims anys, per la incapacitat dels partits polítics catalans d’arribar a acords que reuneixin majories parlamentàries.
La situació de blocatge podria aturar bona part de les inversions previstes gràcies a la disponibilitat dels diners provinents dels fons europeus.

Response: El Govern de la Generalitat intentarà fins a l'últim moment que el pressupost superi el debat a la totalitat al parlament. Tots els partits de l'oposició han registrat esmenes a la totalitat i de moment el govern no ha arribat a un acord ni amb la CUP, que ha anunciat que la seva decisió és ferma, ni amb els comuns.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Aquest dilluns ha nascut una nova publicació digital dedicada a la cultura enogastronòmica que va començar el seu camí fa dos anys amb l’edició en castellà gastrotalkers.com.
El portal pretén ser una mirada informativa a l’enogastronomia d’un país, que defensa la comunicació reflexiva i cuinada a foc lent i es basa en notícies, reportatges i entrevistes, receptes de cuina i propostes d’agenda pensades per a lectors interessats en l’especialització i en un intercanvi d’informació més reposat.
La directora de Gastrotalkers.cat és la publicitària Núria Escalona i el mitjà digital compta amb un equip de col·laboradors ampli i especialitzat per a cadascuna de les seccions dissenyades.
L’espai neix amb la voluntat d’imprimir una nova mirada, reflexiva i pausada, sobre la cultura enogastronòmica, centrada en l’experiència personal, viscuda i sentida, basada en entrevistes i reportatges en profunditat, i també amb un apartat important dedicat a l’agenda i a la descoberta de nous espais gastronòmics.
A nivell filosòfic, Gastrotalkers.catdefensa l’ideari del fundador i president del moviment Slow Food, Carlo Petrini, qui en relació a la gastronomia diu: “És una ciència completa i multidisciplinar que l’acadèmia es va negar a acceptar durant anys.
És holística i quan parlem d’ella, parlem de tot allò humà quan es tracta de menjar.
És física, química, biologia, genètica, agricultura, història, antropologia, sociologia, identitat cultural i, encara que no ho creguin, economia política”.
Per aquest motiu, les seccions de Gastrotalkers.cat van més enllà de la informació gastronòmica, buscant els orígens, el com i el per què dels aliments, de la cultura, de les múltiples cuines que hi ha a Catalunya, de les tradicions i dels seus motius, de la nutrició i de les conseqüències d’optar per uns productes o per uns altres, de l’alimentació sostenible que ha d’assegurar la continuïtat del planeta i del consum bo, sa i just, és a dir, saludable.
Des de Gastrotalkers.cat s’ha intentat sempre posar l’accent en la importància de triar bé l’alimentació perquè és una manera de fer salut, de forjar identitats i de generar atractiu i interès pel país.
L’edició en català de Gastrotalkers consta de quatre grans apartats: magazine, restaurants, agenda i receptes.
El magazine recull la informació que diàriament es publica i es classifica en diferents seccions: orígens, entre copes, rebost, voltem, de proximitat o a taula, entre d’altres.
Restaurants és un cercador d’establiments gastronòmics de Catalunya, tanmateix és un cercador que va creixent a mesura que el portal avança donat que es publiquen les fitxes dels restaurants sobre els quals s’ha informat i a més de la seva pertinent fitxa es relacionen amb les informacions que s’han publicat sobre ells.
L’agenda inclou les diferents activitats relacionades amb l’enogastronomia que es fan al territori català.
I receptes és un cercador que també anirà creixent i evolucionant a mesura que ho faci el portal.
Aquestes quatre seccions, en la seva amplitud, estan enfocades al conjunt del territori català.
En cada una de les seccions i apartats, hi ha la voluntat d’aprofundir amb rigor i franquesa en la riquesa enogastronòmica del país que el mitjà tractarà de posar en valor periòdicament amb articles d’especialistes i professionals del món de la comunicació i del sector foodie.
Gastrotalkers.cat també destaca per una mirada diferent a nivell comunicatiu i periodístic.
En temps de rapidesa i d’immediatesa, l’equip aposta per una comunicació cuinada a foc lent, anant al detall, a l’anàlisi i convidant el lector a la reflexió.
La voluntat de l’equip és dotar de temps, valors i sensibilitat els continguts que es publiquen.
Amb l’edició en català el ritme de publicacions serà més intens amb la voluntat de donar resposta a les necessitats comunicatives detectades al sector.
L’estrena de Gastrotalkers.cat s’ha fet coincidir amb la Diada de Sant Jordi i per aquest motiu el primer escrit editat en la versió en català està dedicat a les lectures enogastronòmiques i les menges típiques de la diada del llibre i de la rosa a Catalunya, com el pa de Sant Jordi.

Response: Aquest dilluns s’estrena l’edició en català de Gastrotalkers.com, un portal enogastronòmic, fundat fa dos anys en castellà, que segueix els preceptes del moviment Slow Food. El portal constarà de diferents seccions en les quals s’informarà, de manera pausada i reflexiva, no només de l’oferta enogastronòmica de Catalunya, sinó de tot allò que té a veure amb el menjar.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Cacau Pastisseria d’Olot amb Lluís Riera al capdavant ha creat una mona de 2,24 metres de xocolata per la ‘trencada’ que cada dilluns de Pasqua organitza a la plaça major per a aquells que ‘no tenen padrins’.
En aquesta novena edició, el protagonista és l’ou com a símbol de la primavera i la fertilitat però també amb un missatge reivindicatiu al darrere.
Amb el lema, ‘per repartir la mona cal trencar els ous’ hi ha una referència explícita a la coneguda metàfora que va dir el regidor de Vic Joan Coma -‘per fer la truita cal trencar els ous’- durant un ple, un gest que l’ha portat a ser investigat per un delicte de sedició i que va provocar una onada de suports.
La picada d’ullet, però, va més enllà perquè el convidat que aquest any trencarà la mona serà el mateix Joan Coma.
La figura d’enguany és una escultura feta amb 300 ous de xocolata que pesa 60 quilos.
A nivell de demarcació, el Gremi de Pastissers Artesans preveu vendre una xifra similar de mones durant aquesta Setmana Santa i arribar a les 150.000.
Han fet falta entre cent hores de treball per construir la mona que es trencarà en pocs segons el pròxim 17 d’abril, dilluns de Pasqua, a la plaça major d’Olot.
La ‘trencada de mona’ que des de fa vuit anys organitza Lluís Riera de Cacau Pastisseria està pensada per a aquells ‘que no tenen padrins’ però el seu impulsor recorda que és un acte festiu obert a tothom i que es paga amb les donacions voluntàries de la gent.
Enguany la presa de xocolata que poden comprar els que hi vulguin col·laborar és un ou.
La mona d’aquesta any és la més alta, arriba als 2,24 metres –pesa 60 quilos- i està feta amb 300 ous de xocolata de diferents mides i sabors –blanca, amb llet i negra- col·locats amb forma de columna escultòrica i una ànima de xocolata al seu interior per estabilitzar-la.
El seu creador explica que la tècnica que ha utilitzat és la del buit alhora que l’ha dissenyada perquè tingui un final ‘molt espectacular’.
Està pensada perquè la figura es desmunti amb pocs tocs.
L’ou com a símbol de primavera i amb el referèndum de fons
L’any passat l’escultura que va dissenyar va ser el Gegant d’Olot, un emblema per la ciutat i tot un repte.
En aquesta nova edició, Riera ha apostat pel gran protagonista de Pasqua, l’ou, com a símbol de fertilitat i de l’arribada de la primavera.
El tema, però, té una doble lectura ja que també fa al·lusió a la ja famosa frase del regidor de la CUP de Vic Joan Coma, ‘per fer la truita cal trencar els ous’ i l’ha reconvertit en ‘Per repartir la mona cal trencar els ous’.
Segons explica Riera, ‘aquest és l’any del referèndum, volem data i pregunta i també vivim una situació anòmala de càrrecs electes perseguits i jutjats per defensar unes idees, com és el cas flagrant de Coma a qui demanaven 8 anys de presó per haver pronunciar aquesta metàfora’.
És per això que ha convidat públicament a tots els càrrecs electes amb causes a la justícia per defensar el dret a decidir.
Riera s’ha volgut sumar així a les mostres de suport que ha rebut el regidor i l’ha convidat a ser l’encarregat de trencar la mona d’enguany, una invitació que Coma ha acceptat.
L’any passat calculen que van aplegar un miler d’assistents.
A comarques gironines confien arribar a les 150.000 mones
El Gremi de Pastissers Artesans de les comarques gironines espera que les vendes de mones d’aquesta Setmana Santa vagin a bon ritme i igualar les xifres de l’any passat.
Calculen que el 2016 van vendre prop de 150.000 mones a tota la demarcació, un 5% més que la campanya anterior.
El seu president, Josep Costa, explica que alguns ho veuen com a un indici de ‘recuperació’ però recorda que bona part dels establiments continuen fent mones més petites que les que es feien abans de la crisi.
I això vol dir que, en realitat, els ingressos són menors.
El que no ha canviat en els quatre últims anys, segons Costa, són els preus, que oscil·len entre els 20 i 40 euros en funció de la mida.
Com marca la tradició, els ous i els pollets són els protagonistes però també els personatges que surten a la televisió, molt sol·licitats pels fillols.
Un any més, Costa ha reivindicat la mona artesanal, feta el mateix dia, com a garantia de qualitat.
‘El pastisser treballa a l’obrador des de les tres de la matinada per fer les mones que li han encarregat d’aquell dia; de nata, de crema o de xocolata; com cada any, vol vendre il·lusió i tenir la botiga plena de gent’, afegeix el president del gremi.

Response: Enguany, Cacau Pastisseria ha creat una mona de 2,24 metres i 60 quilos amb motiu de la tradicional "trencada" que se celebra cada Dilluns de Pasqua a la plaça major d'Olot. Ja és la novena edició i aquest any s'ha triat l'ou com a protagonista. L'encarregat de trencar-la serà Joan Coma, regidor de Vic investigat per un delicte de sedició.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Una de les alumnes de l'Ateneu Popular de Nou Barris Foto: Marina Bou
És un diumenge de 1977 i els veïns de Nou Barris es preparen per "segrestar" la cultura.
Tanquen el guarda de seguretat d'una fàbrica del carrer Portlligat, tallen el telèfon, ocupen els barracons i els converteixen en l'actual Ateneu Popular de Nou Barris.
Aquest és l'origen del "circ social".
Els primers nens en conèixer aquest tipus de circ van ser els dels 80 i, des d'aleshores, ha esdevingut una mena d'espai educatiu per a "nens del barri amb problemes i nens del barri amb menys problemes", explica a Nació Digital l'educador social i veritable ànima de l'ateneu popular, Antonio Alcántara.
"És un espai molt positiu, ja que, després de veure's al circ, els nens es veuen pel barri i ja han trencat les barreres per relacionar-se", assegura.
L'essència del "circ social" és, doncs, el circ com a eina educativa.
Treballant tècniques de circ i valors com l'esforç, la superació, l'autoestima, el treball en equip o la cooperació, l'aprenent canvia la percepció que té de si mateix i és capaç de fer coses que pensava que no faria .
"A més, quan fas un taller o una representació al barri o a l'institut, la teva comunitat també canvia aquesta percepció.
El circ fa possible lo impossible", afegeix Alcántara.
Quan era adolescent, els més grans de l'ateneu van ensenyar-li a fer malabars i, així, es va guanyar la vida un parell d'anys.
Amb el que havia après, passava el barret per les terrasses de Gràcia.
"Qui es dedica al circ ha de fer una aposta vital molt important.
No és una vida estable i ara mateix, amb les retallades, és molt difícil actuar", declara el pedagog.
Fins ara, l'ateneu ha tingut un pressupost de 900.000 euros, del qual un 50% era finançament públic i l'altra recursos propis.
Només una meitat d'aquest pressupost es dedica a treballadors i estructura, assegurant que l'altre 50% anirà a activitats.
Ara, però, s'intenten adaptar a la crisi.
Invertint el 33% de recursos públics disponibles en espectacles, pretenen recuperar un altre 33% més de finançament.
El que completaria el 100%, seria autogestió pura, per venta de serveis com a entitat.
Si mai hi hagués un benefici econòmic, es destinaria al projecte.
D'aquesta manera, tenen independència respecte les decisions que prenen.
Dels 80 ençà
L'Ateneu Popular de Nou Barris no va néixer per acollir circ.
És a principis dels 80 quan els comediants i els artistes de circ es comencen a passejar pel barri i l'art pren els carrers, es transforma i l'edifici de l'ateneu esdevé un dels punts de trobada dels artistes.
El seu nou lloc d'assaig té sostres alts per penjar trapezis i fer malabars, i funciona per assemblees cada cop més multitudinàries.
Els habitants de Nou Barris descobreixen el circ i comença una espècie de simbiosi: el veí es converteix en artista i l'artista en veí.
Molts, fins i tot, el converteixen en la seva manera de viure i munten companyies pròpies.
Són els creadors dels programes formatius actuals de l'ateneu i responsables, en gran part, de portar fins a dia d’avui el concepte del "circ social".
L'únic ateneu de Barcelona que fa circ porta molts anys dempeus.
És per a tothom, rics i pobres, i, fins i tot, es pot fabricar un mateix el material.
"Hi ha un punt autodidacta molt interessant", afirma Alcántara.
"És un esport no competitiu, sinó cooperatiu, busca complementar", insisteix.
Tot i així, tots treballen els mateixos valors.
"Quan s'han de muntar els trapezis ho fan nois i noies", assegura l'educador.
Aquesta és una de les maneres d'allunyar les criatures de tot tipus de prejudici.
Educació subliminar, es diria.
Tot amb tot, el "circ social" no està orientat a formar professionals, només tracta de posar un granet de sorra en la formació de la persona.
Això sí, sempre pot passar que la llavor plantada a l'ateneu acabi convertint-se en una veritable vocació, com és el cas de molts dels professors que ara donen classe al lloc que va fer créixer l'artista que porten dins.

Response: L’any 1977, els veïns de Nou Barris van ocupar una fàbrica del barri i la van convertir en l’Ateneu Popular de Nou Barris. Aquest espai ha acollit el circ social des dels anys vuitanta, un conjunt d’activitats que serveixen per inculcar els valors de comunitat i solidaritat en els nens i nenes del barri, sense importar la seva procedència.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La Fira de Mollerussa i la FEMEL han renovat per tres anys més la col·laboració ja establerta el 2014 entre les entitats i que inclou avantatges per als expositors d’aquesta organització presents a la Fira de Sant Josep (entre 40 i 50 empreses), així com la seva participació en els òrgans de Comitè i Consell Directiu de Fira Mollerussa, dóna en el nou contracte “un pas més enllà” per impulsar la internacionalització del certamen.
El conveni l’han signat l’alcalde de Mollerussa i president de la Fira de Mollerussa, Marc Solsona, i el president de l’Associació Provincial de la Indústria i Comerç de la Maquinària Agrícola (APRICMA) i el Gremi de Marquistes i Tallers de Reparació i Venda d’Automòbils, Eduard Abella, les dues entitats associades a la FEMEL.
Solsona ha destacat que el nou text recull la voluntat de “establir aliances estratègiques de futur, articulant activitats que puguin enfortir als dos”, al mateix temps que ha ressaltat el paper d’aquest conveni com a “garantia” de la presència del sector professional als certàmens de Mollerussa, no només la Fira de Sant Josep sinó també a l’Autotrac i l’Autotardor.
Per la seva part, Abella ha parlat de “sinergies” i de la importància de la internacionalització de les fires, sigui amb visitants o amb missions.
Sobre aquest punt, ha valorat de forma molt positiva la visita prevista per a enguany a la Fira de Sant Josep del cònsol de Polònia, mostrant el seu interès per establir un contacte entre aquest i els fabricants de maquinària.
Exportació
El president d’APRICMA ha valorat, positivament també, el primer conveni signat amb la institució firal fa tres edicions, alhora que ha destacat l’alt nivell de les empreses de Ponent fabricants de maquinària agrícola i el fet que gairebé el 30% de la seva producció vagi per a exportació.
També en aquest sentit s’ha expressat el director de Fira de Mollerussa, Poldo Segarra, qui ha insistit en la col·laboració amb FEMEL pel que fa a nivell d’òrgans de la Fira i d’organització de jornades, alhora que ha defensat l’ampliació de la col·laboració “per treballar conjuntament” en l’apartat de la internacionalització del certamen.
Jornada Tècnica
Segarra ha recordat que la Fira de Sant Josep de Mollerussa acull avui dimecres, 9, i dijous, 10, de forma prèvia al certamen i dins la programació formativa d’aquest, la jornada Agricultura de precisió en conreus extensius, la qual l’any passat va aplegar 300 professionals i que en aquesta edició s’ha ampliat a dos dies.
Així, dimecres a la tarda, la Sala d’Actes de la Cooperativa d’Ivars d’Urgell acollirà la sessió tècnica, amb la presentació d’aspectes relacionats amb l’agricultura de precisió per part d’experts i empreses del sector, mentre que dijous al matí es dedicarà a la demostració en camp, on es podrà observar el funcionament de la maquinària que incorpora aquesta tecnologia.
El director general d’Alimentació, Qualitat i Indústries Agroalimentàries del DARP, Antoni Diaz, serà l’encarregat d’inaugurar dimecres a les quatre de la tarda la jornada a les instal·lacions de la Cooperativa d’Ivars, mentre que la demostració de camp es farà a la Finca de Can Sinén, al Camí de dalt de l’Estany d’Ivars i Vila-sana.
Actes institucionals
El president de la Generalitat, Carles Puigdemont, serà l’encarregat d’inaugurar oficialment la CXLIV Fira de Sant Josep de Mollerussa, en un acte que tindrà lloc el dia 18 al matí.
El certamen, però, estarà obert des de dijous, 17, i fins diumenge, 20, en horari de deu del matí a les vuit del vespre.
Ho ha explicat l’alcalde Solsona qui ha afegit que la visita, juntament amb la de la resta de consellers que està previst presideixin els actes del certamen “reforcen a nivell institucional la importància de la Fira de Sant Josep com a lloc de trobada del sector agrari, industrial i ramader del territori”.
A banda, el 17 a la tarda es farà la inauguració del Saló de l’Automòbil a càrrec del president de la Diputació de Lleida, Joan Reñé, mentre que el dissabte,19, la fira dedicarà la jornada al Dia de la Comarca, amb la Recepció als Alcaldes del Pla d’Urgell i posterior visita al Recinte Firal i amb la presència als actes de la consellera de Governació, Administracions Públiques i Habitatge, Meritxell Borràs.
El mateix dissabte està previst també el tradicional Sopar de l’Expositor, trobada que estarà presidida pel conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, mentre que diumenge, 20, la consellera d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació, Meritxell Serret, serà l’encarregada de cloure el certamen.

Response: La Fira de Mollerussa i la FEMEL han renovat per tres anys més el conveni que van establir el 2014. Aquest nou contracte inclou avantatges per als expositors presents a la Fira de Sant Josep. Un dels objectius principals d’aquest nou acord és la internacionalització del certamen. El president Carles Puigdemont inaugurarà la CXLIV Fira de Sant Josep de Mollerussa.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La Junta de Museus de Catalunya ha donat llum verd a la declaració del Museu de Lleida, Diocesà i Comarcal com a "museu d'interès nacional" en considerar que té una "significació especial per al patrimoni cultural de Catalunya i que reuneix les condicions que, segons la Llei de Museus, fan que sigui susceptible de ser declarat museu d'interès nacional".
Entre aquestes condicions, destaca la importància i el valor elevat del conjunt de béns culturals de les seves col·leccions i l'interès del seu patrimoni museístic.
L'acord per declarar el Museu de Lleida d'interès nacional, que arriba en ple litigi per les obres de Sixena que Aragó reclama a Catalunya, forma part del "Compromís amb l'art i el patrimoni de Lleida", que Vila va presentar el setembre.
Es tracta d'un programa d'actuacions en els principals equipaments patrimonials de les terres de Lleida amb l'objectiu de reforçar la seva capitalitat artística i cultural amb el consens, la complicitat i la participació de la resta de les administracions públiques de la ciutat i del territori.
En el seu dictamen, la Junta de Museus determina que les col·leccions del Museu de Lleida reuneixen un conjunt de béns culturals que "comprenen pràcticament totes les èpoques de la història i de l'art del país i les fan patents a través d'objectes destacats, d'altíssim nivell".
A més, les diferents col·leccions que constitueixen el Museu de Lleida, Diocesà i Comarcal tenen, en el seu conjunt, "un valor patrimonial de primer ordre".
El fons, amb 32.000 objectes, està integrat bàsicament per tres col·leccions: la de l'antic Museu Diocesà, la d'arqueologia de l'Institut d’Estudis Ilerdencs i la del tresor de la catedral de Lleida.
La Junta de Museus considera que el Museu de Lleida Diocesà i Comarcal és un equipament patrimonial "indispensable" per entendre les terres de Ponent i, en conseqüència, per a una comprensió global de Catalunya i dels territoris vinculats a la cultura catalana.
En el seu informe, la Junta també ressalta "la permeabilitat de la cultura catalana cap a les zones més properes de l'Aragó, amb una important influència mútua", i recorda que "la fluctuació constant dels límits territorials ha impregnat de catalanitat tota la zona que ara és administrativament aragonesa, però que ha vist marcada tota la seva història per la influència lleidatana i, especialment, pel paper fonamental que ha jugat en aquest fet el bisbat de Lleida, al qual pertanyien fins fa només 21 anys una part considerable de municipis aragonesos".
En aquest sentit, el dictamen corrobora que "el conjunt del museu de Lleida és indispensable, doncs, no només per entendre la història i la cultura catalanes sinó, fins i tot, les d'Aragó".
A partir de la resolució de la Junta de Museus, l'expedient de la declaració del Museu de Lleida com a museu d'interès nacional, serà signat en els pròxims dies pel conseller de Cultura, Santi Vila.
Actualment, completen la llista de museus d'interès nacional la Fundació Joan Miró, el Museu d'Art Contemporani de Barcelona, el Museu Episcopal de Vic, el Museu Marítim de Barcelona, el Museu de Montserrat i el Museu Picasso.
Compromís amb Lleida
L'acord per declarar el Museu de Lleida d'interès nacional forma part del "Compromís amb l'art i el patrimoni de Lleida", que va presentar el setembre passat el conseller Vila a la capital del Segrià.
Es tracta d'un programa d'actuacions en els principals equipaments patrimonials de les terres de Lleida amb l'objectiu de reforçar la seva capitalitat artística i cultural amb el consens, la complicitat i la participació de la resta de les administracions públiques de la ciutat i del territori.
Mitjançant aquest programa, el Departament de Cultura implementa un seguit d'accions estratègiques amb l'objectiu de consolidar el Museu de Lleida, Diocesà i Comarcal com un dels grans centres museístics, no tan sols de les terres de Ponent i dels territoris propers, sinó també del conjunt del país.
Les accions del Govern encaminades a preservar, enriquir i difondre el patrimoni artístic i cultural del Museu de Lleida, es fan també extensives a la resta dels monuments, museus i centres d'art més significatius de la ciutat, com ara la Seu Vella, la catedral vella de la ciutat, i la resta d'edificis històrics que conformen el Turó de la Seu i el Centre d'Art la Panera.
Amb aquest programa i les mesures que se'n deriven, el Departament de Cultura certifica el ferm compromís amb la totalitat del conjunt de monuments i institucions museístiques i patrimonials de les terres de Lleida, i molt especialment amb el Museu de Lleida, en un moment en què la integritat de les col·leccions del Museu es troben amenaçades pel plet sobre la titularitat dels béns procedents de l'antic Reial Monestir de Sixena.

Response: En ple litigi sobre la titularitat dels béns del monestir de Sixena que Aragó reclama a Catalunya, la Junta de Museus de Catalunya ha donat llum verda a la declaració del Museu de Lleida, Diocesà i Comarcal com a museu d'interès nacional. Amb aquest dictamen, Cultura pretén consolidar el Museu de Lleida com un dels grans centres museístics del país.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Després de setmanes d'incògnita sobre el futur del Festival Internacional del Circ, que fins ara tenia lloc a Figueres, el certamen comença a perfilar la setena edició.
Finalment, serà Girona la ciutat que acollirà el certamen del 22 al 26 de febrer de l'any que ve.
Les carpes del festival s'emplaçaran al Camp de Mart i el muntatge serà "quasi idèntic" que el que es feia a l'Alt Empordà, amb l'única excepció que s'hi instal·larà una carpa més.
El director del festival, Genís Matabosch, afirmava a principis de juliol que renunciava a continuar impulsant-lo, sobretot després que no tirés endavant el Museu del Circ.
Amb tot, afirma a l'ACN, que el motiu principal és la forta tramuntana que bufa a Figueres.
Diverses ciutats s'han interessat per acollir-lo i "de manera natural" es va establir un diàleg amb la capital gironina, que cada any acull ja el Gran Circ de Nadal.
El principal motiu del trasllat del festival és, segons Matabosch, la forta tramuntana que bufa aquesta època de l'any, que pot assolir més de 90 quilòmetres per hora de vent continu, que obligaria a suspendre les funcions.
"No ens podíem seguir exposant any rere any a que això pogués passar, perquè l'anul·lació d'una representació hauria comportat la ruïna del Festival i la seva mort definitiva", ha precisat.
En les sis edicions d'Elefant d'Or hi ha hagut diverses ocasions en què s'han vist afectades pel vent, però només en dies de muntatge o assaigs.
Tot i això, l'impulsor de la iniciativa no amaga que la "il·lusió" per poder tirar endavant el Museu Europeu del Circ a la Casa Nouvilas de Figueres els havia fet restar importància a "l'amenaça" que suposaven els tramuntanals.
El "bloqueig polític" a l'hora de tirar endavant la inversió que requeria la rehabilitació de l'espai per poder obrir al públic el museu els ha fet caure la "bena dels ulls" i "tocar de peus a terra" amb l'objectiu de buscar una alternativa en vistes al futur.
"D'una manera natural va sortir el tema durant una trobada amb l'Ajuntament de Girona per parlar amb el Gran Circ de Nadal.
El nostre objectiu principal per canviar de ciutat és poder conservar el festival i l'edició del 2018 estava totalment a l'aire", ha especificat Matabosch.
El fet que es traslladi a pocs quilòmetres de Figueres facilita el desplaçament dels espectadors, que principalment provenen de les Comarques gironines.
A més, el conveni amb el municipi empordanès vencia aquest any.
24 atraccions inèdites a Europa
Algunes de les principals companyies del món del circ ja han confirmat la participació a Elefant d'Or 2018 dels seus nous muntatges artístics.
Així, el Gran Circ estatal de Rússia, el Circ Nacional de Vietnam o el Circ Nacional de Pyongyang presentaran al festival les seves noves 'troupes' d'acròbates.
En total, s'oferiran 24 atraccions inèdites a Europa que competiran davant un jurat d'experts internacionals per a aconseguir un dels Elefants dalinians d'or, el guardó que dona nom al certamen.
Les 30.000 entrades de l'esdeveniment es posaran a la venda al públic el 3 d'agost.
Prèviament, els espectadors d'anteriors edicions hauran tingut possibilitat d'adquirir-les de manera preferent.
El ple de Figueres tomba la moció per garantir la continuïtat
Els impulsors del Festival Internacional de Circ van anunciar a principis de juliol que renunciaven a organitzar una nova edició, després que el Museu del Circ no acabés tirant endavant.
Amb tot, l'equip de govern de la ciutat empordanesa va afirmar llavors que treballaria per evitar que el certamen marxés de la ciutat, però el ple de Figueres va tombar la moció que havia de garantir la continuïtat del Festival del Circ i l'aposta municipal per la creació del museu dedicat a aquesta disciplina.
Els grups d'ERC, la CUP, Compromís d'Esquerres i els dos regidors no adscrits i exmembres de CiU hi van votar en contra.
Només va comptar amb el suport dels seus promotors, el PDecAT i el PP (amb un dels seus regidors ara també com a no adscrit), mentre que Ciutadans es va abstenir i el PSC va abandonar la sessió extraordinària abans que la proposta se sotmetés a votació.
La majoria de formacions es van mostrar crítiques amb la gestió de l'equip de Govern, a qui van acusar de no haver fet la feina a temps i de no aportar suficients dades econòmiques que avalin el projecte.

Response: La setena edició del Festival Internacional del Circ se celebrarà a Girona del 22 al 26 de febrer. Fins ara, Figueres havia acollit el festival, però la forta tramuntana que hi bufa durant aquesta època ha portat als organitzadors a buscar un nou emplaçament. Els impulsors també se sentien decebuts pel fracàs del projecte del Museu del Circ a Figueres.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El secretari general del PSPV-PSOE Ximo Puig ha defensat aquest dimecres que mai ha deixat de ser federalista i defensar la plurinacionalitat de l'Estat afegint que té "una trajectòria ben clara respecte al valencianisme i a la identitat i defensa de la cultura del nostre país".
Puig s'ha manifestat d'aquesta manera durant el debat entre els candidats a les primàries del PSPV, que se celebren aquest diumenge, i davant els retrets de l'altre candidat, Rafael García, pel suport a Susana Díaz en les primàries del PSOE.
García ha dit que en qüestions de federalisme i concepció de l'Estat, Susana Díaz "està més pròxima a les tesis de Mariano Rajoy i del PP" i ha dit que Puig, amb el seu suport a l'andalusa, va defensar "el model centralista i de rebuig a la plurinacionalitat".
El candidat ha llençat a Puig que "no resulta creïble que ara ens vulguis fer creure altra cosa".
L'alcalde de Burjassot (Horta Nord) ha dit que en el 39 Congrés federal es va aprovar reformar la Constitució "per perfeccionar el model plurinacional" i donar resposta als sentiments d'identitat, estabilitzant la descentralització, econòmica política i pressupostària.
"Hem d'evitar caure en el menyspreu al diàleg i la confrontació que porta el PP o els independentistes catalans" ha dit, afegint que els socialistes han de plantejar un diàleg de caràcter global i una oferta d'una Espanya federal "amb més autogovern i respecte a les competències en matèria de llengua, educació i cultura amb millora del finançament i reequilibri territorial de les inversions públiques.
Per la seva banda Ximo Puig ha remarcat que des del País Valencià s'ha de tenir una mirada pròpia i ha reivindicat que des de la Generalitat Valenciana s'ha tornat a apostar per ser una comunitat oberta, visitant per primera vegada Euskadi i amb reunions amb Catalunya.
L'actual dirigent socialista ha dit que cal buscar aliances per a un millor finançament, "federalitzant Espanya però també el PSOE, i el Senat".
En aquest sentit ha dit que tornarà a plantejar una entesa amb els partits valencians en aquesta cambra.
El cara a cara entre Puig i Díaz ha estat marcat pels continus retrets.
L'actual secretari general del PSPV ha defensat contínuament la gestió al capdavant de la Generalitat Valenciana i el fet que els socialistes hagin recuperat el govern després de 20 anys.
Davant les acusacions de García pel suport a l'abstenció del PSOE en la investidura a Rajoy, el dirigent socialista ha defensat que mai ha governat amb el PP ni ha facilitat el govern del PP.
Per la seva part, el candidat Rafa García ha criticat que la gestió institucional del govern valencià "realment la duu Compromís" i que Puig ha oblidat la gestió orgànica.
García ha dit en diverses ocasions que les primàries no qüestionen el president sinó la direcció del partit i que el PSPV necessita estar fort.
L'alcalde de Burjassot ha defensat la necessitat de primàries i ha afegit que després de les del PSOE "molts pensaven que el partit es trencaria i està més unit que mai.
Puig continuarà com a president de la Generalitat Valenciana si no guanya les primàries
Preguntats sobre el dia després de conèixer el resultat de les primàries, Ximo Puig ha dit que si no guanya continuarà com a president de la Generalitat Valenciana perquè se sent "legitimat per les primàries obertes més importants de l'Estat" i pels valencians en el debat d'investidura a les Corts.
Puig ha afegit que confeccionarà una executiva "solvent i potent que no exclogui ningú".
Per la seva part, García ha indicat que si el seu projecte no guanya caldria que el PSPV incorporés canvis al partit "perquè hi ha molta militància que ho demana".
L'alcalde de Burjassot no s'ha mostrat tan clar respecte a la integració de persones provinents de la candidatura de Puig, i ha dit que a l'executiva que més enllà dels noms i les procedències "han d'estar les millors persones".
Sobre la relació que ha de tenir el PSPV amb el PSOE, Puig ha remarcat que ha de ser "lleialtat d'anada i tornada" i que té la voluntat de treballar perquè Pedro Sánchez sigui president espanyol "perquè als valencians ens anirà millor amb ell".
Al respecte, García ha dit que el PSOE té un caràcter federal i una executiva amb més valencians que mai.
"Jo també Ximo, si guanyo, treballaré com a secretari general perquè tu governis la Generalitat Valenciana amb majoria absoluta", ha manifestat.

Response: Ximo Puig ha defensat la seva visió plurinacional d’Espanya durant el primer debat de les primàries del PSPV. S'ha enfrontat a Rafael García, qui ha criticat la seva gestió i l’ha qualificat d’“abandonament”. Ximo Puig ha remarcat la importància d’una visió pròpia des del País Valencià i ha donat suport a Pedro Sánchez de cara a les eleccions generals.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Manuel Valls, cap de cartell de la plataforma avalada per Ciutadans a les eleccions municipals del 26-M, s'ha volgut reivindicar davant d'Ada Colau en el primer discurs que ha fet a l'Ajuntament de Barcelona.
L'exprimer ministre francès ha volgut deixar-li clar que sense els seus vots "no seria alcaldessa".
Tres regidors de la seva plataforma, ell inclòs, s'han aliat amb Colau per evitar que hi hagi un batlle independentista.
Valls ha encès els ànims del Saló de Cent quan ha assenyalat, davant d'alguns familiars de dirigents independentistes empresonats, que no hi ha presos polítics ni exiliats.
"Això és així", ha apuntat el dirigent afí a Ciutadans, que ha generat un enrenou notable.
Colau, com a presidenta del ple, ha demanat "respecte" per a totes les opinions, encara que s'hi pugui estar en "desacord".
El gest de l'exprimer ministre francès ha estat agraït explícitament per Jaume Collboni, cap de files del PSC, que s'ha dirigit al faristol just després que ell.
Collboni, a banda, ha criticat Quim Torra per criticar el pacte que ha dut l'alcaldessa al poder, i ha recordat que el partit del president no va guanyar les eleccions catalanes.
Missatge de Forn
Joaquim Forn, cap de files de Junts per Catalunya (JxCat) a l'Ajuntament de Barcelona, ha pujat al faristol del Saló de Cent just després que Josep Bou, líder del PP al consistori, hagi proferit un "viva España" de molts decibels.
Empresonat des del 2 de novembre del 2017, ha assenyalat que ha estat "l'instrument útil dels poderosos" a qui "tant li agrada criticar" en campanya", i li ha retret "l'error" de no respectar la llista més votada, en aquest cas la d'ERC, que estava liderada per Ernest Maragall.
Colau ha estat investida gràcies als vots del PSC i dels regidors més propers a Manuel Valls, enquadrats a dins la plataforma avalada per Ciutadans el 26-M.
"Un dels motius que li he sentit dir per avalar la seva candidatura, és que ajuda a desbaratar la política dels blocs.
Permeti’m que ho dubti.
Més aviat tinc la sensació, que avui aquesta política està més consolidada i fins i tot clarifica el paper del seu partit que sempre s’havia mogut entre l’ambigüitat i l’equidistància", ha ressaltat el dirigent de JxCat, que ha reivindicat que ha votat per la candidatura de Maragall.
Forn s'ha queixat, a banda, del veto de Colau cap a l'espai postconvergent.
"Em dol, també, el menyspreu que continua manifestant cap al meu partit.
Les nostres discrepàncies polítiques sobre el model de ciutat existeixen i són respectables, formen part del joc democràtic.
El que no és de rebut és que fins i tot es complagui a dir que no seurà a parlar amb nosaltres.
Aquesta no és l’actitud responsable d’una alcaldessa que ha de governar per a tots, que ha de governar una ciutat plural", ha destacat.
Record als presos i exiliats
Forn ha volgut arrencar amb un record per l'expresident Carles Puigdemont i també per la resta de dirigents independentistes que són a l'exili, així com també els que pateixen situació de presó com ell.
Aquest dimecres es va acomiadar d'ells per prendre possessió de l'acta com a regidor, però tornarà només acabar el ple.
"No sé quan podré tornar a casa, però el que si els hi garanteixo és que, sigui on sigui, continuaré lluitant per la llibertat, la justícia, per Barcelona i per Catalunya", ha apuntat Forn.
"Podria, sens dubte, des de la meva situació personal, pensar que estic legitimat a apel·lar a un altre comportament, a una altra manera d’actuar, una actitud de confrontació.
No ho faré.
I no ho faré perquè estic convençut que l’única manera que ens permetrà avançar com a ciutat i com a societat és a través del diàleg i la cerca de consensos", ha ressaltat el dirigent nacionalista, acompanyat per la seva família.

Response: En un discurs a l’Ajuntament de Barcelona, Manuel Valls ha recordat a Ada Colau que sense ell no seria alcaldessa. Tres vots de Ciutadans van permetre la seva investidura per evitar que Ernest Maragall, d’ERC, agafés el relleu al consistori després de les eleccions. Joaquim Forn, de JxCat, ha retret a l’alcaldessa no haver respectat la llista més votada.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Aquest dissabte es coneixerà si serà aprovat el nou pressupost de 2017, o en canvi, serà rebutjat, mantenint-se el del 2015.
El rebuig del pressupost de 2016 va comportar la qüestió de confiança del president Puigdemont i en aquest cas, gairebé segur portaria a la convocatòria d’eleccions.
La proposta de pressupost té un perfil més social que no el pressupost anterior.
Un 74,7% del pressupost va ser destinat a despesa social.
Un percentatge superior al 73,6% del rebutjat el 2016, el 71,8% del pressupost vigent o el 67,2% dels últims del govern tripartit.
Encara que percentualment la despesa va ser superior, el 2010 el pressupost va ser de 39.699 milions d’euros, mentre que aquest 2017 el projecte són 38.062 milions, per tant va haver més despesa, encara que aquest any s’ha revertit el 37% de les retallades de salut.
La qüestió serà si l’increment de 1.170 milions en despesa social, l’acord amb els sindicats d’educació, alguns impostos nous i algunes concessions, com avançar cap a una renda garantia de ciutadania, així com un impuls a la Hisenda catalana i l’acció exterior per encarar un any que han promès la convocatòria d’un referèndum, seran suficients per aprovar uns comptes que no recullen algunes de les reivindicacions de la CUP com són la modificació de l’IRPF, així com els altres grans impostos, com són successions i patrimoni.
Més important l’eix nacional que la ideologia
Els partits polítics situats més a la dreta, PP i C’s, han considerat els pressupostos com un xantatge de la CUP, el PSC i CSQEP han considerat que aquests continuen sent els pressupostos de Mas.
Quan es pregunta als ciutadans si aquests són els comptes que responen “a les necessitats de la gent”, les diferències segons la ideologia són mínimes.
El percentatge de ciutadans que consideren que aquests NO són els adequats per ideologia és el següent, segons les dades de l’enquesta del Gesop, publicades per El Periódico el mes passat:
Des de l’esquerra fins el centre, el rebuig és similar.
Cal remarcar que existeix un alt nombre de ciutadans sense opinió formada (35%) en tots els grups.
L’únic grup on el rebuig és clar, és el situat més a la dreta.
En aquest grup el PP va ser el partit més votat i C’s el segon.
Només un 2,5% dels votants de CDC és considera de “dretes”, mentre que entre els populars el percentatge és del 32%.
Sembla que entre l’independentisme hi ha un rebuig a considerar-se de dretes, encara que per ideologia, una part és on millor seria ubicada.
On sí que hi ha una clara polarització respecte l’opinió del pressupost és entre partidaris i contraris a la independència.
Més d’un 85% de votants de la CUP i JxSí es mostraven favorables a incorporar una partida pel referèndum, mentre que és rebutjada per les formacions no independentistes.
CSQEP es trobava dividit en aquesta qüestió.
El principal argument de la CUP per tombar el pressupost anterior va ser que aquells eren “uns pressupostos de marc autonòmic que no plantegen conflictivitat en clau nacional”.
La partida de 5,8 milions pel referèndum i la intenció dels partits contraris a la independència de portar els comptes al Tribunal Constitucional, semblen demostrar que aquests compleixen aquest objectiu.
És interessant observar que mentre més del 40% de votants de CSQEP que no volen la independència estan en contra el pressupost, el percentatge es redueix fins el 30% entre els que sí que la volen.
Per tant, sembla que el model d’estat té una influència clau, més enllà de la ideologia.
Si s’afegeix que es tracten els comptes d’un govern que té com a objectiu la independència, les diferències són molt més clares per la qüestió nacional que la social:
Tot i que hi ha més independentistes que els veuen positivament, hi ha un part que no els veuen com idonis i un petit percentatge de contraris a la independència que es mostraven a favor.
És una incògnita com ha evolucionat l’opinió dels votants en aquest últim mes, després de les negociacions amb noves concessions i l’acord amb els sindicats d’educació
Respecte les dues formacions tant JxSí com la CUP tenien un alt nombre de votants que no sabien què opinar sobre el pressupost en aquell moment.
Havent diferències entre les dues formacions.
Dins de la coalició de Junts pel Sí, trobem un suport lleugerament superior d’ERC que PDCat.
S’ha de tenir en compte també que la pregunta interpel·la sobre si es considera que són els necessaris i no si s’haurien d’aprovar.

Response: Aquest dissabte es votarà la proposta de pressupost del govern de la Generalitat per al 2017. Segons una enquesta del Gesop, el pressupost, marcat per la qüestió nacional, rebria més suport dels ciutadans d’esquerra, sobretot aquells que es consideren independentistes. Per altra banda, els ciutadans que s’identifiquen amb una ideologia de dretes són els que rebutgen més clarament els comptes.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, ha certificat que la situació epidemiològica del coronavirus a Catalunya s’havia estabilitzat, després d’un juliol en què la corba de contagis es va disparar, fet que va portar els responsables sanitaris i polítics a advertir de dies ‘crítics’ per al control de la pandèmia.
Argimon, qui ha recordat que el perill de rebrot encara era alt, considera que el primer objectiu s’ha assolit i que el de les pròximes setmanes és reduir les taxes d’infecció i fer que la corba sigui descendent.
Per això, ha demanat l”esforç de tothom’ i ‘autoresponsabilitat’ per a aconseguir-ho, i a les administracions, trobar ‘fórmules de suport social’ que facilitin els aïllaments i les quarantenes.
Els primers cribratges de coronavirus, que van començar la setmana passada en uns quants municipis, han permès de detectar 208 casos nous de covid-19, la majoria persones que no tenien símptomes de la malaltia (asimptomàtics o presimptomàtics).
Argimon ha fet un balanç ‘favorable’ dels cribratges i ha anunciat que en farien més.
Ha posat èmfasi en els casos sense símptomes que han aflorat, uns 160 –amb prop d’un miler de contactes.
‘Són persones que no sabien que tenien la malaltia i que la podien transmetre.’
I ha continuat: ‘Si després es fan els aïllaments i les quarantenes, anem trencant les cadenes de transmissió del virus.
Som proactius.’
A Granollers, on es va fer un cribratge mixt amb un brot –de manera que alguns testats tenien símptomes–, es van fer un total de 1.053 proves PCR i 108 van donar positiu (10,2%).
72 persones no tenien símptomes de la malaltia.
A Sabadell, s’han fet 3.099 proves i 57 han donat positiu (1,8%).
A Terrassa, se n’han fet 1.173, amb 11 positius (0,93%).
A Ripollet, 1.359, amb 11 positius (0,81%) i en el porta a porta als edificis, 329, amb 15 casos (4,3%).
En total, en aquests cribratges al Vallès Occidental, s’han fet 5.960 proves, amb 94 positius (1,58%).
En els cribratges al Vallès Occidental, les persones que van donar positiu no tenien símptomes –tant poden ser asimptomàtics com presimptomàtics– perquè es va demanar així de manera específica.
Les persones amb símptomes han de trucar al 061 o al centre d’atenció primària (circuit habitual).
En aquests resultats, és clar que el porta a porta és més afinat que la instal·lació de carpes, però els brots no sempre se circumscriuen en uns barris concrets, com a Ripollet.
A Sabadell i Terrassa, l’augment de contagis detectat era més difós.
A Torregrossa, es van fer 153 proves, amb una positivitat del 3,5% (5 casos).
A Santa Coloma de Gramenet i Vilafranca del Penedès, on els cribratges van començar ahir, de moment s’han fet 415 proves i 694, respectivament.
En la compareixença de premsa d’avui, Argimon ha confirmat que continuarien fent cribratges d’aquest tipus en zones on es detectessin increment de casos i ha destacat el ‘canvi d’estratègia’ de Salut Públic, que ara se centra en ser més ‘proactius’ a l’hora de trobar el virus.
Fins ara, s’establien mesures i restriccions quan en un territori es detectava un rebrot i les cadenes de transmissió ja estaven més avançades.
Aquesta estratègia implica igualment demanar responsabilitats als ciutadans, atès que s’han d’aïllar a casa si són positius i encara que no tinguin símptomes i també els seus contactes.
Argimon ha confirmat que ara com ara no es preveu cap resolució amb mesures restrictives al Vallès Occidental ni al Vallès Oriental.
Sigui com sigui, i com a premissa general, els cribratges no exclouen eventuals restriccions si el rebrot no es pot controlar.
Els pròxims dies començaran dos cribratges més, pel cap baix, però Salut Pública n’ultima el pla operatiu i ha preferit no concretar on es farien.
Argimon ha explicat que en una reunió amb batlles, molts s’han mostrat interessats en aquestes proves en massa.

Response: El secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, ha certificat que la situació epidemiològica a Catalunya s'ha estabilitzat després que es disparessin els contagis de covid-19 al juliol. Ara, l'objectiu és baixar a poc a poc la corba de contagis mitjançant una estratègia basada en els cribratges, que ja han començat a fer-se en alguns municipis amb un balanç positiu.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El ple ordinari de l’Ajuntament de Castelló, que s’ha pogut seguir en directe a través del portal web http://www.castello.es/, ha ratificat la declaració institucional impulsada pels grups municipals de PSPV i Compromís en la qual es reivindica el Corredor Mediterrani com “un projecte estratègic necessari per al desenvolupament sostenible que ajude a la promoció econòmica i a la generació d’ocupació”.
La declaració institucional insta al Govern central a adoptar les accions oportunes “per a garantir les inversions públiques estratègiques de la ciutat de Castelló” especialment les referides a la plataforma ferroviària d’alta velocitat.
En la declaració institucional se sol·licita expressament al Ministeri de Foment que replantege el projecte del Corredor Mediterrani entre Castelló i Tarragona “perquè hi haja dues vies amb ample internacional”.
L’Ajuntament considera que el Govern d’Espanya “ha de centrar els seus esforços en completar les grans xarxes de comunicació” i recorda que el Corredor Mediterrani compta amb “el suport dels agents econòmics i socials per a exigir a la resta de administracions que es facen els esforços necessaris per a agilitar les obres públiques prioritàries”.
El ple també ha aprovat altres tres declaracions institucionals presentades pels dos grups polítics que formen el Govern municipal instant a la millora del finançament autonòmic i reivindicant el pagament del deute de la Generalitat amb l’Ajuntament de Castelló i, finalment, una instant a la Conselleria d’Educació a revisar l’arranjament escolar que va suposar la supressió d’unitats escolars en quatre col·legis de Castelló.
El vicealcalde i portaveu del Govern municipal, Enric Nomdedéu, ha mostrat la seua “satisfacció” per l’aprovació de les quatre declaracions institucionals i ha defensat que l’autonomia valenciana “està en una situació de dèficit en matèria de finançament absolutament inacceptable i malgrat açò el Govern del PP es tanca en banda a negociar”.
“Per una qüestió d’ètica”, ha afegit, “també exigim a la nova Generalitat que pague els deutes que manté amb aquesta ciutat”.
En l’apartat de despatx extraordinari, s’han aprovat altres dues declaracions institucionals del grup Castelló en Moviment: la primera sol·licitant a la Generalitat que dispose els mitjans necessaris per a atendre als malalts d’hepatitis C i la segona instant a Correus perquè solucione el problema de col·lapse postal que pateix la ciutat.
Finalment, s’han aprovat dues mocions conjuntes de tots els grups polítics sobre compliment dels compromisos de participació ciutadana i per a minimitzar la problemàtica dels mosquits.
Modificació de crèdit
Quant al despatx ordinari del ple s’ha aprovat, sense debat, la modificació de crèdit acordada pel Govern per valor de 2,1 milions d’euros que permetrà augmentar en 335.000 euros la partida destinada a programes d’emergència social, atendre partides que no havien sigut previstes pel govern anterior, fer front a l’excés de despesa en Publicitat i Òrgans de Govern i reposar crèdits en partides esgotades com la de Cultura.
Nomdedéu ha explicat que aquesta primera modificació de crèdit respon a dos motius.
“El primer a la voluntat de l’alcaldessa i d’aquest equip de Govern prioritzar l’atenció a les famílies més necessitades i, el segon, resoldre les dificultats pressupostàries en què ens havia deixat el PP” com gastar 700.000 euros en cinc mesos en la partida d’Òrgans de Govern per a la qual s’havien previst 500.000 euros per a tot l’exercici o el sobrecost de 500.000 euros en les pistes municipals de Gaetà Huguet “que el PP va deixar en un calaix”.
“El PP ha votat a favor de la modificació de crèdit i ni tan sol ha eixit a explicar per què ha votat a favor.
I l’explicació és molt senzilla: perquè els membres del Govern Municipal diem la veritat quan expliquem la situació econòmica que ens hem trobat.
No s’entendria que el PP votara a favor si no fóra veritat que hi havia una factura de 500.000 euros sense pagar o que s’havien gastat 200.000 euros més del que tocava”, ha argumentat el vicealcalde i portaveu.
Presa de possessió
La sessió s’ha iniciat amb la presa de possessió de María España com a nova regidora del grup municipal del PP en substitució de l’exalcade en l’anterior legislatura, Alfonso Bataller.

Response: El ple de l'Ajuntament de Castelló ha reivindicat grans inversions pendents al territori a instàncies de diverses declaracions institucionals impulsades pels grups municipals PSPV, Compromís i Castelló en Moviment. Les declaracions reivindiquen el projecte del Corredor Mediterrani per crear ocupació, la millora del finançament autonòmic i el pagament del deute de la Generalitat amb l'Ajuntament de Castelló, entre altres inversions.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Moments finals del concert, amb tots els amics d'Al Tall entonant la mítica 'Tio Canya'.
Foto: Joan Parera/NacióLaFlama.cat.
Els valencians Al Tall han realitzat aquest dijous el seu últim concert a Catalunya, i un dels darrers recitals com a grup.
Aquest any la històrica formació de folk posarà el punt i final a quatre dècades de trajectòria musical, i avui ha començat el seu comiat a Barcelona, omplint la sala gran de l'Auditori.
Ha estat una nit històrica, carregada d'emoció però sense tristesa, tal com desitjava el grup.
En aquest concert tan especial Al Tall ha comptat amb les col·laboracions de Miquel Gil, Jaume Arnella, Jordi Fàbregas, Francesc Ribera Titot, el cantant d'Obrint Pas Xavi Sarrià, Jan Maria Carlotti de la Provença, Jaume Ayats amb La Nova Euterpe i una colla de dolçainers a càrrec de Pau Puig, entre altres.
Deu lectors de NacióLaFlama.cat també van ser-hi presents, com a guanyadors del sorteig organitzat durant la setmana passada.
Formats l'any 1975 per Vicent Torrent, Manuel Miralles i Miquel Gil, amb un plantejament renovador de la música tradicional, Al Tall conforma un repertori fonamentalment de nova creació amb textos actuals i música que fusiona elements de diferents tradicions mediterrànies, i ha editat 16 discos de llarga durada.
Amb una trajectòria plena d'il·lusions, dificultats, alegries, esperances i realitats, el conjunt ha variat de formació, però actualment composen el grup Vicent Torrent, Manuel Miralles, Jordi Reig, Enric Banyuls, Xavier Ahuir, Robert Moreno, Maribel Crespo.
El conjunt valencià va anunciar la seva dissolució l'octubre de 2012.
Després de quatre dècades d'existència el grup entenia que "es donaven les circumstàncies per tancar el seu cicle", segons van explicar.
Però després de tant temps no podien marxar sense acomiadar-se del públic que els ha acompanyat durant la seva vida, i això és el que han fet aquesta nit a l'Auditori, amb un concert organitzat conjuntament pels festivals Tradicionàrius i Barnasants.
La sala gran pràcticament s'ha omplert per acomiadar-los.
Fidels a al seva filosofia i a la voluntat d'acabar amb un somriure, el concert ha estat més una festa, una celebració, que una cerimònia de comiat.
Al Tall han ofert un concert, amb tot, emotiu, on han repassat els seus treballs i el seu repertori més significatiu de les diverses èpoques que han viscut, durant gairebé 40 anys.
La relació amb Barcelona
En arrancar el concert, Vicent Torrent ha pres la paraula.
Després de recordar el motiu d'aquesta actuació, ha fet un al·legat a favor de Barcelona i ha manifestat el pes que ha tingut en la trajectòria del grup.
Torrent ha demanat al públic: "Ajudeu-nos a tancar una porta que s'ha mantingut oberta els últims 38 anys i que hem travessat molt sovint: la porta d'aquesta ciutat".
"A Barcelona en s han passat totes les coses bones que poden passar-li a una companyia com la nostra", ha continuat el músic, "aquí hem treballat a la gana, hem triomfat i hem après a ser qui som.
Avui tancarem aquesta porta amb un filet d'enyorança recordant tota la felicitat que ens heu proporcionat, però sobretot amb la satisfacció d'haver fet amb el vostre ajut tot el que hem fet.
Ens estimem Barcelona.
Des d'aquesta ciutat és des don hem anat descobrint la verdadera dimensió de la nostra nació", ha reblat.
Són molts els amics, històrics i més recents, del grup que s'han sumat a la celebració.
Començant pel cantautor valencià Miquel Gil, que va ser un dels fundadors del grup, la llista de convidats estava formada per Jaume Arnella, Jordi Fàbregas, Francesc Ribera Titot, Xavi Sarrià i Miquel Gironés d'Obrint Pas, Jan Maria Carlotti de la Provença, Abdeljalil Kodsi de Marraqueix, Jaume Ayats amb La Nova Euterpe, una colla de dolçainers a càrrec de Pau Puig i una secció de vent amb Eladi Reinon.
Al Tall s'acomiada amb la convicció "d'haver estat fidel a les esperances" dipositades en el seu treball i al seu "compromís amb la música i la cultura del país", segons van expressar en l'anunci de la seva dissolució.
El grup encapçalat per Vicent Torrent i Manolo Miralles se'n va "satisfet" d'haver assolit els seus objectius, "contribuint a despertar la consciència del país, a reivindicar la llengua i rescatar la nostra forma tradicional de fer música".

Response: Després de quatre dècades, la formació valenciana El Tall ha decidit posar punt final a la seva trajectòria musical. Aquest dijous ha sigut l’últim concert a Catalunya del grup fundat l'any 1975 per Vicent Torrent, Manuel Miralles i Miquel Gil. La celebració ha tingut lloc a l’Auditori de Barcelona, i ha comptat amb la participació de molts convidats especials.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
Un taxista pakistanès, Ithan Asraf, al vehicle amb què treballa.
Foto: Bertran Cazorla.
Els nouvinguts han irromput amb força en el món del taxi: ja ho són un de cada sis taxistes.
A aquest creixement ha contribuït especialment el desembarcament de treballadors pakistanesos: ja n'hi ha 649.
Molts d'ells són musulmans, com molts taxistes marroquins o senegalsos.
Sumats, els musulmans al sector ja s'apropen al miler.
Aquesta evolució està creant noves necessitats: l'Associació de Taxistes Pakistanesos de Catalunya, creada a finals del 2011, proposa instal·lar un petit oratori a la major graella de taxis metropolitana, la de l'aeroport.
Allà, per ara, molts taxistes resen en un racó que han habilitat, a l'aire lliure.
I que és especialment concorregut ara, pel Ramadà.
Un gran bar amb grups de gent jugant a cartes, colles fent petar la xerrada, taulers plens d'anuncis...: La major graella d'espera de taxis de l'àrea metropolitana, prop de la T1 de l'aeroport del Prat, al costat dels espais naturals de les Filipines i el Remolar, és també un lloc d'encontre social dels professionals del sector, que s'hi passen hores fent cua quan acudeixen a recollir viatgers recent arribats a Barcelona.
I, a banda dels camps de petanca o de tenis que alguns d'aquests taxistes han improvisat a la zona, des de fa un temps també hi ha un racó on els professionals musulmans miren de complir els preceptes de la seva religió: una de les cinc columnes en les quals es basa l'Islam és que els fidels han de resar cinc cops al dia en unes estones determinades.
"Allahu akbar" (Al·là és el més gran) es pot llegir en una pintada a la paret del darrera de l'edifici que allotja el bar de la graella.
Allà, a l'aire lliure, en un racó apartat, és on van a resar molts taxistes musulmans.
A l'indret hi guarden uns cartrons que usen com a màrfegues per fer les oracions.
Abans de fer-les, l'Islam estableix que els fidels s'ha de rentar: ho fan als serveis.
Un miler de taxistes musulmans
Aquest racó és un reflex de l'augment de taxistes de religió musulmana a l'àrea metropolitana.
S'apropen al miler, segons assegura Iftikhar Ahmed Khan, secretari general d'una entitat que també és un reflex d'aquest augment de professionals del sector nouvinguts: l'Associació de Taxistes Pakistanesos de Catalunya.
Segons dades de l'Institut Metropolità del Taxi, els pakistanesos són el grup d'estrangers més important al món del taxi de l'àrea metropolitana, amb 649 treballadors.
La xifra gairebé s'ha triplicat en els darrers dos anys.
El tercer grup d'estrangers més important, després dels colombians, és el dels marroquins, amb 209 taxistes.
A la metròpolis barcelonina també hi ha 29 xòfers senegalesos i 13 algerians, entre d'altres nacionalitats entre les quals els musulmans són majoria.
Aquestes xifres permeten aventurar que entorn del 10% dels taxistes de l'àrea metropolitana, com a mínim, poden ser de religió musulmana.
No és estrany, doncs, que a la graella no hagi trigat en sortir un racó on resen els musulmans.
El lloc, però, a la intempèrie i molt precari, no satisfà els fidels.
"No hi ha lloc per resar; estem resant a un racó perquè aquí és tranquil i no molestem, però necessitem un lloc", explica per exemple Kadir aslam Sayid.
Oratori per a musulmans, hindús, sikhs, catòlics...
L'Associació de Taxistes Pakistanesos de Catalunya demana poder-ho fer en condicions.
Per això estan preparant una sol·licitud per demanar a l'Institut Metropolità del Taxi que habiliti un petit habitacle a la graella.
També faran arribar la petició a Aena i a l'Ajuntament del Prat, el terme on és la infraestructura, avança a l'ACN Ahmed Khan.
"Volem que sigui un oratori per a tots els companys, musulmans, hindús, sikhs, catòlics...", explica el taxista, que parla "d'una caseta petita".
A l'IMT els consta de manera informal aquesta petició, però encara no han rebut cap sol·licitud oficial i per tant encara no han pres cap decisió, han explicat fonts de l'Àrea Metropolitana de Barcelona a l'ACN.
Tampoc l'han rebut a Aena.
El departament d'Urbanització i Serveis haurà d'estudiar el projecte i el pressupost per fer la instal·lació si l'IMT hi dóna el seu vist-i-plau.
Un de cada sis taxistes, estranger
A Barcelona, ja són estrangers un de cada sis taxistes, el 15,25%, dels 13.398 que hi ha. Fa dos anys eren l'11,1%.
A aquest creixement hi ha contribuït la crisi: molts migrants veuen en el taxi un refugi mentre la feina és escassa en altres sectors.
Però l'augment tampoc s'explica sense l'explosió dels taxistes pakistanesos: han passat de ser 269 el 2010 a 649 ara, superant així com a major grup estranger els colombians, estancats entorn dels 320.
Un taxista barcelonès d'origen senegalès resa a la zona que han habilitat amb aquesta finalitat els seus col·legues musulmans, a la graella de l'aeroport.
Foto: Bertran Cazorla

Response: Els taxistes de fe musulmana a Catalunya s'han multiplicat en els últims anys i ja ronden el miler. Per això, l'Associació de Taxistes Pakistanesos de Catalunya ha proposat que s'instal·li un oratori a l'aeroport del Prat. L'habitacle serviria perquè hi poguessin resar els taxistes que treballen en aquella zona i que fins ara ho han fet en racons improvisats.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
La política de repressió contra Catalunya exercida per l’estat espanyol i que va tenir el seu màxim exponent amb el cop d’estat contra la Generalitat del passat dia 20 de setembre, continua sumant condemnes de la comunitat internacional.
En aquest cas, ha estat la diplomàcia cultural catalana que ha guanyat una batalla molt important.
I és que l’Assemblea de Delegats del PEN Internacional reunida a la ciutat ucraïnesa de Lviv entre els dies 18 i 21 de setembre va emetre dues resolucions demolidores contra l’estat.
La primera tenia a veure amb la detenció i empresonament del periodista suec Hamza Yalcin, alliberat dijous de la presó de Can Brians.
La segona, molt més dura, és contra les mesures exercides per l’estat contra la llibertat i els drets fonamentals a casa nostra.
L’Assemblea de Delegats del PEN Internacional, arran d’aquesta situació, reclama al govern espanyol: ‘Que aturi la repressió de la llibertat d’expressió i garanteixi els drets fonamentals dels ciutadans, i que respecti les obligacions contretes com a signatari del Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics (ICCPR).’
A més a més, en el text es pot llegir: ‘Aquesta darrera setmana s’ha anat vivint un setge a la llibertat d’expressió, sobretot amb motiu de la convocatòria d’un referèndum a Catalunya, declarat il·legal pel Tribunal Constitucional espanyol.
Això fa que estiguem profundament preocupats per la vulneració dels drets democràtics més elementals, que es tradueix en l’amenaça i denúncia constants a periodistes, editors, mitjans de comunicació, impressors i, darrerament, la denúncia de polítics autonòmics i locals, amb accions com la requisa de material, inspeccions indiscriminades a empreses, identificacions de carrer aleatòries, tancament de pàgines web, suspensió del dret d’expressió amb la prohibició d’actes públics a Madrid, Gijón, Vitòria-Gasteiz i a tot Catalunya.
Tot això, com a conseqüència de la utilització de la justícia amb finalitats polítiques, la qual cosa representa desvirtuar les institucions públiques i una pèrdua de credibilitat per part del govern.’
La declaració feta pel ple del Pen Internacional és una victòria de la delegació del PEN-Català, presidit per Carme Arenas, que va aconseguir introduir aquesta qüestió en l’ordre del dia amb una gran celeritat.
Val a dir que els ànims dels escriptors estaven bastant encesos contra l’estat espanyol pel cas de Hamza Yalcin i que la persecució contra els periodistes i mitjans de Catalunya ha estat la gota que ha fet vessar el got.
Però quina és la importància real d’aquesta resolució?
Doncs molta, perquè el Pen Internacional és el màxim organisme internacional de representació dels escriptors, periodistes i editors i és la màxima entitat de defensa del dret d’expressió i és una entitat consultiva a les Nacions Unides en representació dels escriptors, a més de ser una de les entitats intel·lectuals més prestigioses dels Estats Units, un dels països més sensibles del món respecte al dret d’expressió.
S’ha de destacar que el Congrés Internacional ja tenia Espanya en el punt de mira des de fa temps.
A la resolució es pot llegir també: ‘Des de l’aprovació de l’anomenada llei Mordassa, aprovada el desembre del 2014 i efectiva des del juliol del 2015, s’ha constatat a tot l’estat espanyol un greu i alarmant deteriorament dels drets dels ciutadans, ja que la llei ha comportat de manera efectiva un canvi en el codi penal.
Accions que abans de la llei eren considerades faltes, ara són considerades delictes greus, amb multes de fins a 600.000 euros i/o penes de presó.
En aquests escassos dos anys de la seva aplicació s’han registrat multitud de denúncies i detencions a artistes, escriptors, periodistes, tuitaires, bloguers, etcètera.
Això significa criminalitzar la protesta, la crítica i la dissidència.
En definitiva, s’han equiparat faltes com escriure un grafit, la lletra d’una cançó o d’un poema a casos de terrorisme o tràfic d’armes.
Fem notar que només es penalitzen crítiques de signe ideològic contrari al govern de dretes del Partit Popular.’
En resum, el govern estatal s’ha creat un altre enemic a l’exterior amb les seves actuacions continuades contra la llibertat d’expressió.
I aquest és bastant important, perquè les resolucions del Pen poden arribar a les Nacions Unides, però sobretot arriben a centenars de milers d’escriptors d’arreu del món.
Per tant, una nova victòria de la diplomàcia cultural.

Response: L'Assemblea de Delegats del PEN Internacional, el màxim organisme de representació d'escriptors, periodistes i editors, ha emès una resolució en la qual critica durament la repressió de la llibertat d'expressió a Catalunya. L'òrgan, reunit a la ciutat ucraïnesa de Lviv, ha reclamat a l'Estat espanyol que aturi la repressió i respecti els drets fonamentals dels ciutadans.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
Carolina del Sud acull aquest dissabte les quartes eleccions primàries per a la nominació demòcrata.
Fins ara, en les tres anteriors -Iowa, New Hampshire i Nevada- ha guanyat en vot popular Bernie Sanders, senador per Vermont, que s'autodefineix com a "socialista demòcrata".
L'important, però, no és guanyar en vot popular, sinó en delegats que representin els candidats a la convenció que se celebrarà a Wisconsin a mitjans de juliol, perquè allà és on s'escull finalment el cap de cartell del partit.
La xifra màgica que tots els aspirants voldrien assolir és la de 1990 delegats, que és la meitat més un de tots els que hi ha en joc en aquestes primàries.
A dia d'avui, en nombre de suports, el podi ofereix aquesta imatge: Sanders, 45 delegats; Pete Buttigieg, 25; Joe Biden, 15; Elizabeth Warren, 8; i Amy Klobuchar, 7.
Si les enquestes no s'equivoquen de molt, aquesta nit el guanyador a Carolina del Sud serà l'exvicepresident Biden, el candidat que abans de començar les primàries semblava que ho tenia tot de cara per alçar-se amb la nominació en ser el favorit de l'establishment dels demòcrates per haver estat el número dos de Barack Obama a la Casa Blanca.
Disposava, a banda, d'uns índexs de popularitat i d'acceptació alts tant en en vot blanc com en el de les minories, però especialment dins la comunitat negra, que és sempre molt valuosa a l'hora de decantar majories.
EUA: Anàlisi
Trump guanya les primàries demòcrates
La cursa d'aspirants a batre el president es fa més crua amb l'entrada de Michael Bloomberg mentre el votant segueix dividit entre l'ala progressista i la més moderada
Campanya mal dissenyada, vot moderat disgregat
Però una campanya mal dissenyada, i sobretot plena d'errors del candidat en entrevistes i en els debats televisius, l'han deixat en una posició de quasi match ball.
Fa dies s'especulava que si aquest dissabte no guanya a Carolina del Sud, era molt probable que abandonés la cursa.
De moment, tot indica que salvarà la primera pilota de partit en contra que afronta en aquesta campanya.
L'ala moderada del partit està representada per tres candidats als comicis d'avui.
Són Biden, Buttigieg i Klobuchar.
El quart, Michael Bloomberg, s'unirà a la cursa per la nominació a partir del 3 de març, que és quan se celebra el primer dels anomenats superdimarts.
Tots ells s'hi enfrontaran, si no és que algun llença la tovallola aquesta mateixa nit o abans del dia 3.
En el superdimarts hi haurà catorze estats en joc i el 40% dels delegats de la convenció, un total de 1.600.
El problema de l'ala moderada, tant avui com en les anteriors primàries a Iowa, New Hampshire i Nevada, però sobretot de cara a dimarts de la setmana vinent, és que tot i representar molt més dels 50% dels votants, el fet d'estar dividits en tres -i ara, amb Bloomberg, en quatre- fa que donin la victòria a Sanders, que és el representant de l'ala més progressista del partit.
Els votants d'aquesta tendència aglutinen els seus suports al voltant de Sanders i els moderats el divideixen entre tres, fet que li atorga majories àmplies al senador per Vermont.
Les enquestes d'ahir mateix, de fet, indiquen que Sanders guanyaria molt còmodament en la majoria de les primàries del superdimarts, inclosos sdos estats com Califòrnia i Texas, que són els que més delegats aporten a la convenció demòcrata.
Divide et vinces.
Com Trump fa quatre anys?
Tot indica, si no hi ha un gir inesperat en aquests moments, que l'ala moderada o bé no reaccionarà o bé reaccionarà tard per frenar Sanders, tal com els va passar fa quatre anys als seus rivals republicans per frenar Donald Trump.
L'actual president era l'outsider i el més extremista, i la resta de candidats formaven part de l'establishment del partit, però no van unir les forces per derrotar-lo.
Trump va anar guanyant unes primàries darrere les altres i ja no el van poder frenar.
El mateix sembla que pot passar quatre anys més tard a les files demòcrates, sempre i quan abans d'aquest dimarts o del següent -el segon superdimarts- no uneixin forces amb un dels quatre candidats de l'ala moderada.
Si no és així, el 3 de novembre tindrem no només unes eleccions presidencials als Estats Units, sinó un xoc cultural, econòmic i de tota índole dins la primera potència mundial.

Response: El partit demòcrata dels Estats Units celebrarà dissabte a Carolina del Sud les quartes eleccions per decidir el candidat que s’enfrontarà a Donald Trump als comicis del 3 de novembre. Fins ara, Bernie Sanders, candidat de l’ala més progressista del partit, s’ha imposat en les tres primeres ocasions. Aquest cop, però, el favorit és Joe Biden, l’exvicepresident de Barack Obama.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
L’any 2018, el professor Antoni Martí Monterde (Torís, 1968) va guanyar el premi Joan Fuster amb París, Madrid, Nova York: les ciutats de lluny de Josep Pla.
Per Sant Jordi, mentre en signava exemplars, Martí va poder xerrar amb l’editor Eliseu Climent, que li va explicar que Joan Fuster li havia donat un full amb anotacions sobre Josep Pla, amb una llista de títols o fragments que podien haver estat l’embrió d’un llibre sobre el País Valencià, per mitjà de Pla, preparat per Fuster.
Pla va escriure la Guia de Catalunya i la de Mallorca, Menorca e Ibiza i tot i que sembla que també l’havia d’escriure Pla, finalment Fuster va escriure El País Valenciano, que va fer córrer tants rius de tinta.
És temptador, per tant, pensar que Pla hauria pogut completar literàriament els Països Catalans, teoritzats pel seu amic Fuster.
Malauradament, aquell esquema s’ha perdut, però Martí Monterde, a Hem d’acostar-nos més a València (Edicions 3i4), imagina com hauria pogut ser aquell volum impossible de Pla sobre el País Valencià.
Espigolant retrats, pàgines de viatges i passatges de l’obra completa planiana i un apèndix amb la correspondència entre Pla i Fuster (a més d’una molt reveladora carta de Pla a l’alacantí Carles Esplà, sobre la llengua dels escriptors), fa realitat el llibre imaginat.
El llibre de Josep Pla sobre el País Valencià.
El llibre, com tota l’obra de Pla, es pot llegir com una biografia de l’Homenot.
En aquest cas en relació amb el País Valencià.
De jove, Pla havia llegit i conegut els escriptors valencians d’expressió castellana Vicent Blasco Ibáñez, Azorín i Gabriel Miró.
L’amistat entre escriptors és central a la relació entre Pla i el País Valencià i vertebra Hem d’acostar-nos més a València.
Es van conèixer el febrer del 1959, quan tornant d’un llarg viatge per l’Orient Mitjà en vaixell, Josep Pla va recalar a Sueca amb l’interès de conèixer-lo.
En una conferència de Fuster titulada “El Josep Pla que vaig conèixer”, l’escriptor recordava que des d’aquella trobada –que va començar amb un “El senyor Fuster?“, de Pla– havien començat una conversa que va durar molts anys.
A Fuster, addicte al manifest comunista, i Pla, conservador, els unia, com assenyala Martí Monterde, una genealogia comuna que remetia a Montaigne.
També els agermanava una vida retirada, l’un a Sueca, l’altre a Palafrugell –viles o més aviat exemples de “poble agrari important, però insignificant” que per a Pla tenien profundes similituds.
Fuster era una presència habitual a Barcelona, on compartia amb Pla col·laboracions al Correo Catalán dels cotoners i presència a les trobades que organitzava l’escriptor a l’Empordà, amb personatges com ara Joan Sardà Dexeus, Fabià Estapé, Manuel Ortínez, Manuel Ibáñez Escofet i Armand Carabén.
Però també va ser qui va descobrir a Pla el País Valencià.
L’amistat amb Fuster també s’afermà, en aquesta conversa infinita, amb el comentari de llibres com ara Nosaltres els valencians i El País Valenciano –que va generar una polèmica que a parer de Pla demostrava la raó i l’èxit de les tesis de Fuster– i en l’elecció de l’autor del Diccionari per a ociosos, com a prologuista de l’obra completa de Destino.
Als seus texts sobre el País Valencià, com el que dóna títol al volum, Josep Pla no s’estava de recriminar que “la gent important de Catalunya no ha respost gaire davant el moment valencià-català actual” i assegurava que es tractava “de crear, entre aquests dos països, una amistat, una curiositat, un efecte.
Desgraciadament no s’ha creat.
S’ha de rompre aquesta muralla de fredor i d’indiferència, creada i mantinguda pel centralisme peninsular, en termes que en determinats moments és d’un frenesí hiperbòlic i ridícul”.
De fet, al text dedicat a Joan Lluís Vives, Pla anotava: “Catalunya, i València –que és igual–, ha treballat sempre a favor de la diversitat, contra la unificació, a favor de la descentralització, de la realitat del país.”
L’autor del Quadern gris també augurava que “l’única cosa que té realment Catalunya és València, com l’única cosa que té realment València és l’anomenat Principat –si volen mantenir la personalitat.
L’amistat, la unió, els interessos podrien crear un fenomen històric important.
La indiferència, per no dir la contrarietat, no crearà més que la inanitat”.
De fet, la complicitat nacional dels dos homenots queda refermada per una entrevista feta per l’escriptor i historiador carlí Josep Carles Clemente per a la revista Montejurra, que Martí Monterde recupera i en què Pla assegura: “Vostè sap que el senyor Conqueridor, Jaume, va dur a València dues classes de gent.
Aragonesos i catalans.
Als catalans els donà el litoral fins a Guardamar.
El límit de la Catalunya històrica és Guardamar, al sud, i Salses al Rosselló, al nord.”

Response: Antoni Martí Monterde ha publicat “Hem d’acostar-nos més al País Valencià”, un llibre en el qual imagina com hauria sigut el volum que Josep Pla va començar a preparar sobre aquest territori. En lloc d’acabar-lo, Pla va facilitar les seves notes sobre el tema al seu amic i escriptor Joan Fuster, qui va acabar publicant “El País Valenciano”.