Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Calella de Palafrugell (Baix Empordà) ha tornat a convertir-se en epicentre de l'havanera, agermanant la nit amb els cants mariners.
Des de l'auditori de la platja del Port Bo, a través de les pantalles gegants o a bord de barques, més de 20.000 persones han seguit la tradicional Cantada, que dona el tret de sortida oficiós a la temporada d'estiu.
Aquesta 53a edició ha permès estrènyer llaços amb l'altre costat de l'Atlàntic, perquè s'ha dedicat a la celebració del mig segle d'història de la capital cubana, l'Havana.
A més del grup degà de la Cantada, Port Bo, per l'escenari de Calella hi han passat també les formacions Arjau, Son de l'Havana i la cantant Neus Mar.
Aquest 2019, per primera vegada, a més, la Cantada ha posat damunt la taula el debat sobre la discriminació de gènere i d'ètnia a les lletres de les havaneres.
La platja de Port Bo ha tornat a agermanar la nit, el mar i les havaneres.
La tradicional Cantada, que marca l'inici de l'estiu a la Costa Brava, ha atret milers de persones fins a Calella, el nucli de Palafrugell que any rere any –i ja en van 53- es converteix en capital del cant mariner.
Aquest 2019, la Cantada s'ha dedicat a la celebració dels 500 anys d'història de l'Havana.
Un homenatge que, de retruc, estreny llaços directament amb el passat indià de Catalunya.
I un llegat que té en l'havanera un dels seus màxims exponents.
Per l'escenari del Port Bo hi han passat els grups Arjau, Son de l'Havana, Port Bo i la cantant Neus Mar.
Cadascun ha interpretat cinc temes, en un repertori que ha combinat havaneres com Mar de bonança, Tamariu, El capità, La barca xica, Llop de mar o Cançó de la petxina amb d'altres que saltaven a l'altre costat de l'Atlàntic com Vivir en la Habana, Palmito de baracoa, El barquito de nácar o Mi madre fue una mulata.
El grup degà de la Cantada, Port Bo, s'ha encarregat d'homenatjar la capital de Cuba amb una cançó fora de repertori: Allá en la Habana, adient per a l'ocasió.
Al final, i com ja és tradició, mocadors onejant per cantar a l'uníson La bella Lola i El meu avi.
Les dues cançons icona de la Cantada d'Havaneres, interpretades conjuntament per tots els grups i artistes que hi participen.
Reflexió al voltant de les lletres
La principal novetat d'aquest 2019 és que, per primera vegada, la Cantada ha posat damunt la taula el debat sobre la discriminació de gènere i d'ètnia a les havaneres.
L'objectiu no ha estat censurar el repertori, sinó obrir una reflexió per evitar reproduir tòpics.
Perquè allò que expliquen les havaneres antigues no es traslladi a les actuals.
"En els relats d'havaneres la dona és tractada sovint com un objecte i el seu rol és d'inferioritat; i en la majoria dels casos, qui s'expressa, el protagonista, és un home", hi afegeix.
I com a exemple, esmenta explícitament part de la lletra de l'havanera La Catalana, que diu, literalment, "quién fuera dueño y marido de esa mujer".
"No reproduir patrons"
A partir d'aquí, precisa el director artístic, allò que han volgut fer és una "lectura serena, reposada i valenta de les lletres i dels valors que desprenen, perquè no són neutres".
I posar-ho damunt la taula amb la voluntat que l'havanera contemporània i del futur "no reprodueixi els patrons de discriminació de les antigues, per motius de gènere o ètnia".
Oller subratlla que l'havanera és "un diàleg amb l'ahir que ens connecta amb la nostra història".
I que precisament, per això cal conèixer "els referents" d'aquests cants mariners, per "interpretar-los i generar-ne de nous des del nosaltres i des de l'avui".
I aquí, reivindica el paper que juga la Cantada, perquè des del 2017 ha fet una "aposta clara per la creació" incorporant peces que no s'havien escoltat mai damunt l'escenari del Port Bo.
Com ja és habitual, per seguir la Cantada, s'han instal·lat pantalles gegants a les platges del Canadell i la del Port Pelegrí (a Calella mateix), a la plaça Nova de Palafrugell i a la platja de Llafranc.

Response: La 53a Cantada d’havaneres de Calella de Palafrugell ha reunit 20.000 assistents per celebrar l’inici de l’estiu. Aquest any, la celebració s’ha dedicat al 500è aniversari de l’Havana i, per primer cop, ha inclòs un debat sobre la discriminació masclista i racista a les lletres de les havaneres, per evitar que les creacions contemporànies segueixin els mateixos patrons desfasats.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
La secretària general d’ERC, Marta Rovira, ha assegurat que és exiliada a Suïssa per a continuar lluitant contra una ‘persecució política brutal’, per a recuperar la seva llibertat d’expressió i perquè a Catalunya es preservin els drets civils i polítics.
En una entrevista a l’ACN, Rovira ha explicat que es va trobar forçada a emprendre el camí de l’exili pel convenciment que el jutge del Tribunal Suprem Pablo Llarena li dictaria presó preventiva.
‘El que més m’entristeix és que no sé quan podré tornar.
Sóc conscient que he marxat per molts anys, que he deixat enrere moltíssima gent que m’estimo, molts paisatges, la meva ciutat i que la meva família haurà de fer un canvi de vida brutal’, ha afegit.
Tres setmanes després d’arribar a Suïssa i de decidir de no presentar-se al Suprem espanyol, Rovira explica per quins motius ha triat aquest país i les principals línies de la seva defensa davant l’ordre internacional de detenció dictada pel jutge Llarena.
La seva defensa jurídica ja és a les mans de l’advocat Jean-Marc Carnicé, amb despatx a Ginebra.
‘He marxat a la força, obligatòriament; si no el que havia d’assumir eren les conseqüències d’una persecució política absolutament desproporcionada que no cap en un sistema polític democràtic’, ha dit Rovira.
Veia molt clar que el jutge Llarena dictaria presó preventiva per a ella i els altres líders polítics que havien d’anar a declarar com a represàlia per haver sotmès a votació la investidura de Jordi Turull com a president de la Generalitat.
Marxar de Catalunya ha estat per a Rovira una ‘mesura de protecció personal’ també pensant en la seva filla de set anys.
‘El que més m’entristeix és que no sé quan podré tornar’, lamenta.
És conscient que se n’ha anat ‘per molts anys’, però alhora creu que ser a Suïssa li dóna una oportunitat ‘per a continuar lluitant’.
Diu que la seva lluita pretén que a Catalunya es preservin els drets civils i polítics i que s’acabi ‘la injustícia que significa la persecució policial i judicial’ amb imputacions absolutament desmesurades que impliquen violència.
En aquest punt, remarca que ERC sempre ha dit que només defensarien les seves idees per vies pacífiques i democràtiques.
Un dels arguments que la va empènyer a anar-se’n a Suïssa és recuperar la seva llibertat d’expressió.
A Catalunya feia mesos que se sentia ‘absolutament coaccionada i amenaçada’.
Explica que s’anava autocensurant i es trobava cada vegada més cohibida: ‘Espero haver arribat aquí en part per poder recuperar la llibertat d’expressió, l’exercici dels meus drets civils i polítics, perquè a Catalunya era pràcticament impossible.’
Si l’opció escollida per a l’exili és Suïssa és perquè, segons Rovira, té un sistema polític que permet que els ciutadans tinguin veu, amb votacions molt sovintejades.
Per aquests motius, va entendre que aquest país entendria el motiu pel qual es defensa el dret de votar en referèndum dels catalans.
Sobre la seva activitat a Ginebra, Rovira es limita a dir que ha fet ‘contactes molt diversos i de molts tipus’ i que al món hi ha molta gent interessada per la situació de Catalunya.
Presentació a les ‘autoritats corresponents’
Segons que ha explicat, només d’arribar a Suïssa va posar en coneixement de les ‘autoritats corresponents’ els motius pels quals havia decidit d’establir-s’hi.
‘Respectarem les decisions que es prenguin, però ens interessa explicar que fugim d’una persecució política i que venim a buscar protecció i l’oportunitat de continuar lluitant contra la injustícia que significa la persecució política’, diu.
Sobre la possibilitat de sol·licitar asil polític, diu que estudien la situació amb ‘tots els elements legals que hi ha sobre la taula’ però que encara no han pres cap decisió.
Considera que cal continuar denunciant que no s’ha comès cap delicte de violència davant tots els tribunals ‘i amb la consciència que això beneficia tothom’, en referència també a la decisió de la justícia alemanya de deixar en llibertat Carles Puigdemont i descartar el delicte de rebel·lió.
Segons Rovira, hi ha determinats tribunals que volen escoltar les raons dels dirigents independentistes encausats i ‘sembla que les comencin a compartir’.
Una situació que ha contraposat amb les decisions dels tribunals espanyols.
ERC, un partit ‘a l’altura’
Tot i el moment ‘d’enorme dificultat’ que viu ERC, amb el president, Oriol Junqueras, a la presó i la secretària general a l’exili, Rovira està convençuda que ‘des del primer militant fins a l’últim’ sabran estar a l’altura.
I posa l’accent en el fet que ERC és un projecte que no es basa en els noms, sinó que té vuitanta-set anys d’història i ha hagut d’afrontar situacions adverses molt sovint.

Response: Marta Rovira ha declarat que va marxar de Catalunya per evitar anar a la presó i que ha triat viure a Suïssa perquè és un país on es valora la llibertat d’expressió. També ha assegurat que continuarà lluitant contra les injustícies i la falta de llibertats a Catalunya, i ha recordat que ERC és un partit pacífic i democràtic.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Aquest ‘ja n’hi ha prou’ que se sentia ahir als carrers del centre de València pot ser entès per qui ho vulgui com una expressió de desesperació.
Però el to tenia més a veure amb el convenciment que neix una nova època per al País Valencià, que necessita consolidar el canvi i concretar les millores que havia promès.
Unes trenta mil ànimes participaven ahir en una marxa-exorcisme per a foragitar els mals esperits del model autonòmic ja esgotat.
Amb el lema ‘Ja n’hi ha prou!
Per un finançament just’, la convocatòria d’Acció Cultural del País Valencià (ACPV) aplegava darrere de la pancarta d’obertura els representants de les principals institucions valencianes, dels sindicats (UGT, CC.OO i Intersindical) i dels partits polítics (Compromís, PSPV, Podem, ERC i EUPV).
El finançament just és un clam transversal que té un recorregut curt.
L’estat espanyol ha demostrat amb insistència que una reivindicació d’aquesta mena, encara que sigui molt majoritària, no serà mai satisfeta perquè posaria en risc la seva fórmula extractiva.
Però tot l’arc parlamentari i els principals agents de la societat s’han compromès a lluitar per aquest objectiu.
En aquest sentit, la manifestació d’ahir portava aquest segell de clam majoritari en el terreny del Vint-i-cinc d’Abril, diada històrica sobiranista.
Bloc anticapitalista
Certament, també hi havia el bloc final de la manifestació, convocat per l’independentisme anticapitalista (Endavant, Arran, CUP, SEPC…), que caminava darrere del lema ‘Des de totes les lluites construïm els Països Catalans’.
Per tant, cadascú des de la seva proposta, trenta mil persones es van aplegar un cap de setmana llarg i amb amenaça constant de pluja, un any més, per a recordar la batalla d’Almansa i el començament de la pèrdua de les llibertats a mans dels borbònics.
La diada va concloure amb un concert, com ja és tradició, però va començar amb activitats diverses a mig matí i durant tot el dia.
Una festa amb el Club Súper 3 de TV3, Na Bimbolles d’IB3 i el Rock Babalà de l’antiga ràdio i televisió valencianes convidava els més petits a una diada de cançons, jocs i rialles.
Una manifestació de l’extrema dreta contra la diada feia un ridícul històric perquè tan sols va aconseguir d’aplegar una cinquantena d’individus.
Els dinars populars convidaven a fer el pont del migdia cap a la vesprada i a fer temps fins a la marxa.
L’embriac i els policies de cinc en cinc
Quan la manifestació feia els primers passos, un individu solitari i visiblement embriac insultava Joan Baldoví, el diputat de Compromís, que sostenia la pancarta principal.
Al costat, ben preparada per a capturar l’escena en vídeo, una treballadora d’OKdiario –un portal ultra espanyolista– esperava una reacció per fer-ne la notícia habitual.
Un cop acabat el numeret, embriac i presumpta periodista abandonaven plegats l’escenari.
Uns carrers més endavant un altre personatge amb una bandera regionalista feia arribar els seus insults i amenaces als manifestants que desfilaven per davant seu amb completa indiferència.
Mentrestant, grups de cinc agents de la policia espanyola es desplaçaven pels diferents trams de la marxa atents a qualsevol indici d’incident.
Evidentment, una recerca frustrada davant de l’actitud cívica, positiva i democràtica de tothom.
La presència de la majoria de l’arc parlamentari, dels representants institucionals, dels agents sindicals, de les entitats i de tantes organitzacions tornava a marcar, un any més, la jornada reivindicativa del País Valencià.
Molts missatges complementaris sumaven ahir per a una imatge d’unitat, però també de dinamisme i de voluntat d’avançar més enllà del canvi de color polític.
La manifestació va acabar amb el parlaments de Mari Carmen Prat, de la Coordinadora de Plataformes per la Llei de Dependència, i de la representant de l’ACPV, Gemma Pasqual, davant la delegació del govern espanyol.
Un ‘ja n’hi ha prou’ que no es quedava en la queixa, sinó que proposava d’avançar sense aturar-se.
Vegeu ací les imatges de la manifestació:
La delegació de Compromís:
Els representants d’ERC del País Valencià:
Els d’Esquerra Unida:
Comissions Obreres:
El Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans:
El Bloc d’Estudiants Agergamats del País Valencià:
El coordinador de la Plataforma pel Dret a Decidir del País Valencià, Antoni Infante, i el president de l’Assemblea Sobiranista de Mallorca, Cristòfol Soler:
L’esquerra independentista:

Response: La diada del Vint-i-cinc d'Abril va incloure diferents activitats i una manifestació que va reunir trenta mil persones a València, i va comptar amb la presència dels principals sindicats, institucions i partits polítics valencians. Amb el lema “Ja n’hi ha prou! Per un finançament just”, els manifestants van demostrar el seu desig de canviar i millorar la Comunitat Valenciana.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Interessant però un pèl insatisfactori el Salvados de diumenge passat.
Sota el títol De padres a hijos, abordava una mica desordenadament temes vinculats amb l’ensenyança, des del suposat excés de deures –qüestió incomprensiblement de moda- al futur laboral dels estudiants, la motivació, la relació amb els professors, i d'altres més abstractes com el fracàs i la realització personal.
L'acció es desenvolupava en dos espais: una tertúlia de Jordi Évole amb professors i una classe del mestre de filosofia interactuant amb els seus alumnes.
— SALVADOS (Oficial) (@salvadostv) 20 de novembre de 2016
N'hi havia com per posar-se una mica nerviós escoltant joves de disset anys pronunciar frases com: "És que jo entreno moltes hores", "Els deures m’impedeixen tenir vida social", "Tinc un gran cansament físic i psicològic!", "No tinc ni cinc minuts per a descansar" i "Necessito desconnectar de l’institut perquè em passo aquí sis hores al dia i no puc més".
Són frases literals que em costa molt imaginar en boca d'un estudiant de, per exemple, l’època en què jo tenia aquesta edat.
Val a dir que en un tema com aquest és fàcil posar-se paternalista, passar-se de llest o de carcamal.
Intentaré no fer-ho.
La tertúlia dels professors, també expressant-se des del rol de pares, va transcórrer per camins força trillats, o com a mínim sabuts.
No van aprofundir gaire sobre la qüestió dels deures, només es van limitar a constatar diferències de criteri al respecte.
El Gabriel, el professor de filosofia i director de l’escola, feia consideracions elogioses sobre les noves tecnologies digitals: "Gràcies a elles els joves d’avui són més autònoms i tenen més informació a nivell sexual".
Un altre el va replicar amb molt bon ull: "Les noves eines digitals no fabriquen millors persones".
Van constatar també la progressiva falta de respecte vers als professors, no tan sols per part d’alumnes insolents sinó també de pares que s’extralimiten en la sobreprotecció.
El tema de fons, no cal dir-ho, és la plaga més nociva que assota els nostres joves: la por al fracàs.
Suspendre és un drama, un desastre colossal que l'alumne no està preparat per a afrontar.
Hauria estat bé indagar més en aquesta espinosa realitat.
Des de quan passa això?
On identifiquem el canvi de paradigma?
Altre cop: quan jo estudiava –no fa pas tants anys- això no passava.
El suspens era sempre una mala notícia, només faltaria, però no una catàstrofe mundial com és ara.
Dins la classe, les opinions amb més presència eren les d'una noia enamorada del teatre -quina gran notícia!- que assegura que si no en fes les seves notes serien pitjors.
Sensacional descoberta!
Però ella mateixa es mostrava escèptica amb les seves possibilitats.
El més segur és que acabi deixant el teatre encara que sigui el que més l'entusiasma del món, perquè no ho considera una feina de profit.
Tots els nois repetien dolorosament una idea: "Vull tenir feina estable".
Quin drama!
Segurament no tindran només una feina sinó dues o tres feines i l'estabilitat és poc menys que una quimera.
Una altra noia deia que d’aquí vint-i-cinc anys li agradaria estar vinculada al món de les lletres, de la literatura.
Fantàstic!
El drama, un altre, és que avui les escoles i els instituts -conec bé el tema- fan foragitar dels cervells influenciables dels alumnes tota espurna d'idea humanística, les carreres de lletres tenen mala premsa, no es consideren útils ni de profit.
A més a més, llegir per plaer, anar al cine o al teatre, cultivar la ment i l'esperit, són activitats demodé, que no es fomenten, per les quals els joves no tenen temps perquè el temps està obsessivament ocupat per altres coses.
Què tal una segona part del Salvados per aprofundir una mica més?
Amb tot, cal donar-los les gràcies per haver reivindicat i posat en valor la figura del professor.
Encara tinc calfreds quan penso en el segon episodi d’Economia en colors, un dels programes més nefastos que recordo en els últims anys.
El catedràtic de Columbia va utilitzar la televisió pública per relativitzar fins la nàusea la figura del mestre i la seva importància.
Se’ns va dir que els joves ja ho tenen tot a internet i que el professor només cal com un simple coach per si de cas el nano es perd massa.
Quin escàndol, quina vergonya.

Response: El programa especial “De padres a hijos” de Salvados va tractar sobre l'ensenyament i les preocupacions actuals dels pares, fills i professors. En general, els estudiants es van queixar de la falta de temps lliure i les seves intervencions van deixar entreveure la seva por al fracàs. El programa també va reivindicar la importància dels professors, cada cop menys respectats.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
L’endemà de la constitució del primer parlament català amb majoria independentista de la història, la policia espanyola ha muntat una gran operació per escorcollar el domicili de l’ex-president de la Generalitat Jordi Pujol, a la ronda del General Mitre de Barcelona, i el de tres dels seus fills.
Segons que informen diversos mitjans espanyols, és una operació de la unitat de delictes econòmics i fiscals (UDEF) de la policia espanyola.
Segons El Confidencial, es fan catorze escorcolls i hi intervenen dos-cents agents.
I segons El País, els fills de Pujol que també són objecte de l’operació són Jordi, Marta i Mireia.
Al domicili de l’ex-president Pujol, també hi han entrat els fiscals anticorrupció Fernando Bermejo i José Grinda i l’ordre de l’operació, l’ha donada el jutge de l’Audiència espanyola José de la Mata, per a investigar l’origen dels fons de la família.
Segons els mitjans esmentats, els escorcolls tenen relació amb la causa judicial oberta el 2012 contra Jordi Pujol Ferrusola sobre presumpte frau fiscal i emblanquiment de capital.
Segons fonts de l’Audiència espanyola, els escorcolls es produeixen en el marc de les diligències 141/12 que segueix el jutge De la Mata, i l’entrada dels agents a casa de l’ex-president de la Generalitat té com a únic objectiu registrar una habitació que utilitza el seu fill gran mentre ha estat convalescent d’una intervenció quirúrgica.
També s’estan registrant dues naus industrials utilitzades per Jordi Pujol Ferrusola.
Tres furgonetes i diversos agents de la Policia espanyola custodien l’accés a casa de l’ex-president des de les vuit del matí.
Prop de les nou del matí ha arribat també l’advocat de la família, Cristóbal Martell.
Davant de l’edifici diversos mitjans que capten des de l’inici de l’operació com s’està desenvolupant l’escorcoll des del peu de carrer.
Jordi Pujol i Marta Ferrusola han sortit poc després de les deu del matí del seu domicili i han pujat a un cotxe que els esperava davant de la porta de l’edifici.
En el curt trajecte entre la sortida de l’immoble i el vehicle, el matrimoni ha saludat els nombrosos mitjans de comunicació que segueixen el registre de la policia espanyola, però han declinat fer declaracions.
Per la seva banda, la comitiva formada pels fiscals i els agents de Unitat de Delinqüència Econòmica i Fiscal (UDEF) s’han traslladat a casa dels fills de Jordi Pujol per continuar amb els escorcolls.
El jutge té sobre la taula una petició de la Fiscalia anticorrupció perquè unifiqui tota la investigació sobre la família Pujol i demani al jutjat número 31 de Barcelona –que porta el cas de l’ex-president- que s’inhibeixi al seu favor, de manera que s’acumuli la causa amb la que l’Audiència Nacional ja té oberta al fill gran.
L’operació té lloc un cop De la Mata ha rebut la documentació d’Andorra sobre les activitats del fill gran de l’expresident, a qui la Fiscalia considera l’encarregat de blanquejar i distribuir els diners que la família tenia a l’estranger.
Es basa en part en la declaració de la seva ex-parella Victòria Álvarez, que va detallar els moviments amb diners entre Barcelona, Andorra i Madrid.
Escorcolls als domicilis de tres empresaris
A més dels domicilis de l’ex-president i de tres dels seus fills, l’operació té lloc a diverses seus d’empreses i domicilis d’empresaris que haurien tingut relació amb la família, així com a l’oficina del carrer Ganduixer, seu d’Iniciatives, Merketting i Inversions, propietat de Jordi Pujol Ferrusola.
Fonts de la investigació confirmen que s’està escorcollant també els domicilis del vicepresident del F.C. Barcelona, Carles Vilarrubí, del propietari de l’empresa Comsa, Carles Sumarroca Claverol, i del president d’Isolux Corsán, Luis Delso, els dos últims ja imputats pel jutge Ruz quan instruïa la causa.
Els dos primers registres tenen lloc a Barcelona, i el tercer a Madrid.
Tots ells haurien fet operacions amb el fill gran de l’expresident.
Delso i Sumarroca ja van donar explicacions per aquests moviments quan van comparèixer a l’Audiència Nacional.
L’origen de la investigació
L’Audiència espanyola va començar a investigar Jordi Pujol Ferrusola quan la seva ex-companya Victoria Álvarez el va denunciar per haver anat a Andorra amb bosses carregades de diners.
La denúncia, la va fer a instància del cap de gabinet de Mariano Rajoy, Jorge Moragas, segons que revelaven uns SMS fets públics l’any passat: ‘Si ho expliquessis tot, salvaries Espanya i jo et faria un monument’, deia Moragas en un d’aquests missatges.
Dos anys més tard, el juliol del 2014, l’ex-president Jordi Pujol va confessar que tenia comptes sense regularitzar a l’estranger amb diners d’una herència familiar, rebuda el 1980.
Jordi Pujol i la seva muller, Marta Ferrusola, van ser encausats, a més dels fills Marta, Pere, Mireia i Oleguer, per la sospita que la procedència d’aquell capital fos il·lícita.

Response: La policia ha escorcollat els domicilis de Jordi Pujol i de tres dels seus fills, així com altres oficines i domicilis d’empresaris connectats amb la família. L'operació s’ha realitzat en el marc de les investigacions per presumpte frau fiscal i blanqueig de capital, originades per una denúncia de Victoria Álvarez i per la confessió de l’expresident de tenir diners a l’estranger.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
La cap de llista de la CUP i alcaldessa de Berga, Montse Venturós ha demanat aquest divendres "quatre anys més de govern" per continuar "capgirant" la ciutat.
Montse Venturós ha ressaltat que "l'únic canvi passa per votar la CUP" i "impedir que la dreta torni a l’Ajuntament".
Segons ha defensat Venturós, "ens calen més legislatures com la present per seguir transformant la ciutat".
Coma ha recordat que "quan la CUP hi és, passen coses.
La justícia social és l’ADN de la CUP, i és imprescindible que la CUP estigui als governs dels Ajuntaments per fer-la valer".
Ha estat un acte molt coral en què hi han intervingut diversos col·lectius.
Quan parlava Joan Coma, les famílies i alumnes de l'escola de Sant Joan de Berga han pujat a l'escenari per fer visible la crida del centre per recuperar una segona línia de P3.
Una portaveu ha explicat que dimecres els representants polítics es reuniran amb el departament d'Ensenyament.
En aquest sentit, ha agraït el suport de l'equip de govern de la CUP a l'escola pública i ha desitjat sort a Venturós en la reunió a Barcelona.
També ha remarcat que ells continuaran dormint a les instal·lacions de l'escola fins que no se'ls escolti.
Montse Venturós ha explicat amb fermesa les prioritats del programa de la CUP per a Berga, que són la intervenció estratègica al barri vell, noves fórmules d'accés a l'habitatge, la sobirania energètica, l'anella verda (un itinerari-passeig al voltant de la ciutat), la remunicipalització de l'aigua, l'estació d'autobusos, l'hospital i residència Sant Bernabé públics, la nova teulada del pavelló municipal, millores al polígon industrial, Sant Francesc com a pol d'activitat cultural, nous formats culturals, la rehabilitació de la Torre de la Petita, inversió a les escoles públiques, estar més a prop dels berguedans, la nova regidoria de feminismes, LGTBI i societat inclusiva.
Montse Venturós també ha retret a altres partits que diguin que defensen l'escola pública al municipi, "quan en l'àmbit parlamentari ens la destrossen i continuen pagant 33 milions d'euros anuals a les escoles que segreguen per sexe".
Venturós ha afirmat que des de la CUP "hem viscut, coneixem i molt quina era la situació de l'ajuntament de Berga el 2015" i, per tant, ha afirmat: "podem presentar un programa electoral amb un pla de govern per executar al final del curs dels propers quatre anys.
"Volem una Berga diferent, volem una Berga feminista, volem una Berga ecologista, volem una Berga que estigui dempeus.
Jo crec que Berga té prou autoestima, crec que el que necessita precisament Berga són quatre anys més per continuar tirant endavant i capgirant la història que és el que veníem a fer fa quatre anys", ha recalcat Montse Venturós.
"Un canvi a Berga només és possible d'una manera, i és no permetent que la dreta entri un altre cop a les institucions.
Hem viscut 9 legislatures de la dreta a la ciutat, en volem una altra com la que hem vist els últims quatre anys", ha dit Montse Venturós.
Per això, sense mencionar-los directament, s'ha referit a Junts per Berga.
"Alguns diuen que són la garantia de canvi.
Però quin canvi?
Venturós ha repassat accions desenvolupades com el manteniment del caràcter públic de l'hospital, la internalització del servei de neteja dels edificis municipals, el reglament de participació popular, tot el que fa referència a l'àmbit cultural, la recuperació de la memòria històrica i la dignificació de totes aquelles persones que encara continuen enterrades en cunetes, fosses i pedreres".
La diputada Natàlia Sànchez ha recordat que "el municipalisme és la nostra essència.
Ho és, perquè és des de la base és des d’on pensem que les coses canvien.
A l'inici de l'acte, també hi ha intervingut Hèctor Aranda, que ha parlat per la Plataforma Salvem Coll de Pal, que s'oposa al projecte que ha de connectar Coll de Pal amb la Molina.
Hector Aranda ha defensat el vessant de defensa de la sostenibilitat de la CUP i ha assegurat que és amb l'esquerra independentista al govern que Berga ha exercit més la seva capitalitat.
Per exemple, assegurant el traspàs de l'Hospital Sant Bernabé a la Generalitat "per Berga i per la comarca".

Response: Montse Venturós, l’alcaldessa de Berga de la CUP, ha demanat el suport de la ciutadania per continuar al capdavant de l’Ajuntament. Venturós ha afirmat que el partit coneix les necessitats de la ciutat, ha explicat el seu programa electoral i ha fet un resum de les tasques realitzades per millorar Berga durant els seus quatre anys de mandat.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
La Junta Electoral Central ha posat en marxa la via punitiva contra el president de la Generalitat, Quim Torra, en considerar que no s'està garantint la neutralitat dels edificis públics en període electoral.
Els magistrats no només han decidit obrir-li un expedient sancionador -que pot comportar una multa de fins a 3.000 euros-, sinó denunciar-lo a la Fiscalia per desobediència i encarregar al conseller d'Interior, Miquel Buch, que ordeni als Mossos d'Esquadra que retirin les noves pancartes amb llaços blancs que el Govern ha fet penjar tant del Palau de la Generalitat com de les conselleries abans de les tres de la tarda d'aquest divendres.
De poc li ha servit al president la solució imaginativa d'intentar esquivar l'ordre de retirada canviant el color del llaç però mantenint la petició de llibertat dels presos i els exiliats, una decisió que buscava fer equilibris per evitar transmetre una imatge d'acatament.
Tot i que el president ha fet arribar aquest mateix dijous a la tarda unes al·legacions on literalment indicava que ja "no hi havia llaços grocs i estelades" als edificis públics, els magistrats no donen per complerta la seva ordre i consideren que hi ha indicis de delicte de desobediència.
— NacióDigital (@naciodigital) 21 de març de 2019
La tossuderia de Torra amb els llaços després de dos ultimàtums, diversos episodis d'al·legacions i l'intent de delegar la decisió al Síndic de Greuges, el situa ara com a objectiu dels tribunals, un escenari que té diferents lectures en l'independentisme: un sector considera estèril la batalla dels símbols, mentre un altre creu que es pot treure rèdit polític de la situació.
Al Govern no hi ha hagut un posicionament granític sobre com s'havia d'actuar des del principi.
Una ordre que ha de gestionar el departament d'Interior
La nova patata calenta del Govern recau sobre el departament d'Interior, ja que els magistrats ordenen que sigui aquesta conselleria la que gestioni la retirada de tota la simbologia a través dels Mossos d'Esquadra.
Tenint en compte la incertesa electoral, pendent de la sentència del judici de l'1-O, no és descartable que tot el procediment acabés quan hi hagués un nou president a Palau, perquè Torra no repetirà.
De nou, complertes les expectatives de Ciutadans
La decidió de la Junta Elecoral es torna a ajustar a la petició que havia fet Ciutadans, que decidit a no donar treva amb la polèmica, pocs minuts després del canvi de pancartes ja ha tornat a presentar una denúncia reclamant a la Junta Electoral que deixés el cas en mans de la Fiscalia i actués amb "màxima urgència" per exigir als Mossos la retirada de les pancartes.
"Es pensen que enganyaran algú?
Es creuen molt llestos i graciosos?", ha lamentat la líder de Ciutadans, Inés Arrimadas, tot assenyalant que el fet de mantenir les pancartes és "un nou atac a la democràcia".
Justament ha estat amb la col·locació de les noves pancartes quan l'actitud del PSOE ha canviat per complet després de dies de declaracions tèbies per no alimentar el conflicte en ple clima preelectoral.
El president Pedro Sánchez ha seguit mantenint-se prudent a l'espera de la decisió de la Junta Electoral, però la ministra de Defensa, Margarita Robles, ha titllat de "vergonya aliena" el "desafiament a les institucions" que està fent Torra.
De l'intent de delegar en el Síndic a les conseqüències personals
Després de dos ultimàtums, atrapat en la presa d'una decisió complexa tenint en compte que la defensa dels presos i els exiliats ha centrat bona part de l'acció del Govern, el president va deixar en mans del Síndic de Greuges la resposta final sobre si retirava o no la simbologia.
Tot i que els seus informes no són vinculants, Rafael Ribó va recomanar que no es mantinguessin els llaços en període electoral en un informe que ja existia des del divendres passat però que la consellera de la Presidència, Elsa Artadi, va ocultar el dimarts.
En ser substituït de groc a blanc el color dels llaços, el Síndic ha evitat pronunciar-se sobre si considerava o no que s'havia complert la seva recomanació.
Des del principi de la polèmica, que va fer saltar Ciutadans amb una primera denúncia fa 15 dies, les ordres de la Junta Electoral havien anat adreçades personalment a Torra.
El president ha intentat que la presa de la decisió no pivotés sobre ell, però sí que ho faran a partir d'ara les possibles conseqüències que se'n derivin.

Response: La Junta Electoral Central ha decidit obrir un expedient sancionador al president de la Generalitat, Quim Torra, i denunciar-lo a la Fiscalia per negar-se a retirar els llaços i pancartes de solidaritat amb els presos dels edificis públics durant el període electoral. A més, ha ordenat que els Mossos d’Esquadra retirin els símbols per mantenir la neutralitat política dels edificis.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
El secretari d'atestats de la Guàrdia Civil a Lleida l'1-O, l'agent C17150G, creu que el model d'acta que els Mossos van utilitzar era una "via" per saber com actuar per "no complir" les ordres judicials.
Durant la seva declaració a l'Audiència Nacional, ha admès que no li consta una crida explícita a incomplir la interlocutòria del TSJC però que del coneixement públic que es va tenir del document "se'n desprèn" què havien de fer els Mossos i "la població civil".
Malgrat això, ha reconegut que no li constava cap document on Trapero donés ordres de no actuar amb contundència.
L'agent de la Benemèrita ha explicat també que a les actes que es van elaborar aquell dia hi havia diverses "irregularitats".
Entre elles, algunes no tenien signatura, els faltava el número de diligència o no hi havia el TIP de l'agent.
L'advocada de Trapero i de Laplana, Olga Tubau, ha preguntat a l'agent de la Guàrdia Civil si hi havia alguna prova que la prefectura de Mossos o a Trapero instessin a la "passivitat" dels efectius l'1-O o si el major va donar ordres de no actuar amb contundència.
El secretari d'atestats ha respost que no sabia què s'havia dit a la reunió de comandaments el 29 de setembre però ha afirmat que del coneixement públic que es va tenir del document "se'n desprèn" què havien de fer els Mossos i "la població civil".
En aquest sentit, ha dit que, al seu entendre, el document era una "via" per saber com actuar el dia del referèndum per "no complir els mandats judicials".
L'agent de la Benemèrita ha dit també que a les actes que van revisar –uns 190 documents- hi van trobar diverses irregularitats.
La més "cridanera", ha dit, el cas d'un agent que hauria omplert dues actes diferents "a la mateixa hora i en dues localitats a 44 km de distància".
Preguntat sobre si n'hi havia més, ha detallat que en algunes no hi havia firmes, en d'altres no hi constava el número de diligència o el TIP de l'agent.
"No puc saber la magnitud de les irregularitats de les actes perquè nosaltres no hi érem quan les omplien però sí que li puc dir que hi havia aquests missatges", ha dit en referència a un "xat" amb comandaments on es demanava que es fes constar que els col·legis tancats els havien fet clausurar els Mossos.
L'activitat de Mossos i les "vigilàncies"
El secretari d'atestats ha mantingut durant la seva declaració, igual que va fer l'instructor, que l'activitat dels Mossos va incrementar després de rebre els primers requeriments judicials, a la tarda.
També ha reiterat que la voluntat de la cúpula dels Mossos era tenir "el control absolut" de tot i ha dit que el fet que els "vigilessin" va provocar que els "anul·lessin" la capacitat d'acció.
"Si fan això el mandat judicial queda desemparat, no es pot complir", ha dit.
En aquest sentit, Tubau li ha demanat si tenia constància que la informació sobre les suposades vigilàncies arribés al Cecor central: "No es pot descartar, però tampoc ho hem pogut comprovar", ha dit.
Les "ordres" de Trapero
Preguntat sobre si en alguna comunicació entre comandaments dels Mossos de Lleida i polítics es feia referència a Trapero, l'agent de la Guàrdia Civil ha citat un cas en un xat durant el 20S.
Segons ha explicat, en una conversa entre l'aleshores alcalde de Vic, Joan Ballana, i l'inspector Roderic Moreno, el comandament de mossos va detallar al polític les unitats d'ARRO que s'estaven enviant a Barcelona i va assegurar que el major havia donat "ordres" de no intervenir si ell no ho deia.
"No s'actua sense ordres d'ell".
Ha admès però que no se'l cita en cap altre correu o xat, tot i que ha precisat que en "algun moment" es comenta que "estan orgullosos del paper que està fent".

Response: Durant una declaració a l'Audiència Nacional, el secretari d'atestats de la Guàrdia Civil a Lleida ha declarat que les actes utilitzades l’1-O pels Mossos d’Esquadra fan pensar que van intentar evitar complir les ordres del TSJC. No hi ha proves contundents sobre que es demanés explícitament incomplir la interlocutòria, però les actes elaborades aquell dia inclouen moltes irregularitats.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Societat Civil Catalana ha omplert aquest diumenge el migdia la plaça de Sant Jaume de Barcelona en una concentració sota el lema 'El procés ens roba'.
"Ara ens toca dir alt i clar que el procés ha fracassat i que ens toca passar pàgina", ha arengat el president de l'entitat, Rafael Arenas.
Ha lamentat que es prometi "el cel a la terra", ha avisat que tot plegat és "fals, és mentida" i ha reclamat que es "retornin" les institucions i els símbols a la ciutadania.
Al seu torn, el vicepresident de SCC, Joaquim Coll, ha afirmat que el procés pren temps, democràcia, recursos, drets, llibertats, convivència i oportunitats, i el país "en sentit global", entre d'altres.
Per tot plegat l'ha qualificat "d'artefacte profundament tòxic" i ha avisat que "alimenta una caça de bruixes": "Que no hi hagi violència física no vol dir que no n'hi hagi de simbòlica, coacció i xantatge".
Societat Civil Catalana (SCC) ha organitzat aquest diumenge al migdia una concentració a la plaça de Sant Jaume de Barcelona on, segons la Guàrdia Urbana, han assistit unes 3.500 persones.
S'hi han sentit lemes com 'Sí a la convivència, no a la independència'; 'Sí al progrés, no al procés' o 'Hem votat i heu fracassat".
Entre senyeres, banderes espanyoles i europees, el president de l'entitat, Rafael Arenas, ha demanat posar punt i final al procés.
Sobretot perquè, ha afirmat, els darrers dies "l'amenaça" independentista no ha desaparegut sinó que s'ha "intensificat" i que "acumula forces per dur a terme els plans quan cregui convenient" malgrat "el fracàs" de no haver reunit el "suport social majoritari dels catalans".
"No hem abraçat massivament ni majoritàriament l'entelèquia secessionista", ha dit.
Per això, ha assegurat que estan "farts" de tot plegat i ha reclamat que se'ls "retornin" les institucions i els símbols.
"Ara ens toca dir alt i clar que el procés ha fracassat i que ens toca passar pàgina, diem prou de procés, acabem amb el procés", ha resolt en intervenir des d'un escenari on es llegia el lema #prouprocés.
Apel·lant a la "reconciliació" posterior a la Guerra Civil, Arenas també ha criticat l'independentisme per prometre "el cel a la terra".
"Seríem més rics?
Més sans?
Més lliures?
És clar que no, és mentida, sabem que és fals i sabem que molts dels que venen aquesta mercaderia espatllada saben que és falsa però no els importa enganyar per aconseguir finalitats".
Arenas ha insistit que la independència no forma part de la solució als problemes de Catalunya sinó que és el problema i ha reivindicat el caràcter plural d'una diversitat que veu "orgullosa de la seva diversitat": "El procés ens sobra", ha reblat.
"El procés ens roba"
El vicepresident de l'entitat, Joaquim Coll, ha justificat el lema de la concentració d'aquest diumenge.
"Som aquí per denunciar no només la idea de la secessió, que els mateixos independentistes saben que ha fracassat, sinó per condemnar un procés que fa mal i que roba".
Creu que roba temps, diners, recursos, democràcia, drets, energies, llibertats, convivència i oportunitats.
I també el país "entès com a sentit global".
És a dir, "Espanya també és dels catalans, és nostra".
A més, creu que els pren Catalunya perquè la "redueix a un caricatura històrica, social, sentimental, política, cultura i lingüística, i al mateix temps roba Europa perquè "expulsa" els catalans de l'espai sociopolític "natural".
Creu que el procés roba també la memòria històrica i institucions com els ajuntaments, "un apèndix" del procés.
Per tot plegat ha assegurat que la transició nacional no és "festiva ni democràtica" sinó "un artefacte profundament tòxic, corrosiu a la convivència": "el paradigma del populisme nacionalista a Europa que dur l'ou de la serp de la intolerància i la confrontació social".
En una crítica als mitjans públics –"merament corretges de transmissió del poder nacionalista"-, Coll ha assegurat també que el procés "alimenta la caça de bruixes" contra qui és contrari a la independència.
"Que no hi hagi violència física no vol dir que no n'hi hagi de simbòlica, coacció i xantatge", ha etzibat.
L'acte ha acabat amb l'himne d'Europa, 'L'Oda a l'Alegria'.
Alguns dels manifestants han reclamat insistentment a l'organització per què no sonava l'himne d'Espanya.

Response: Societat Civil Catalana ha reunit 3.500 persones a la plaça de Sant Jaume de Barcelona per reclamar que el govern deixi de banda el procés. Segons el president de l'entitat, Rafael Arenas, el procés no ha aportat res positiu, ha robat temps, diners i recursos catalans, i ha dificultat la convivència entre els catalans i la d’aquests amb la resta d’Espanya.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Els investigadors creuen que la cèl·lula de Ripoll va actuar en solitari i sense cap ajuda l'exterior.
És el que sosté el tinent coronel Francisco Vázquez, cap de la unitat de la lluita contra el terrorisme de la Guàrdia civil en una entrevista a l'ACN.
"No hem trobat cap element extern que hagi impulsat l'acció", manifesta Vázquez.
El tinent coronel responsable de la lluita antiterrorista afirma que la cèl·lula està desarticulada i que se n'han identificat "tots els actors principals".
Ara bé, els investigadors continuen seguint pistes a França i Bèlgica (que encara estan secretes).
Segons el tinent coronel, aquestes investigacions han de determinar si hi ha més actors que fossin "partícips indirectes", com per exemple a nivell "intel·lectual".
Però descarta que al darrere dels atemptats hi hagués un ideòleg que no s'hagi identificat.
"Després d'un any d'investigació i important acumulació d'evidències, no trobem altres elements protagonistes directes de l'activitat de la cèl·lula", ha reblat.
També assegura que no hi havia "cap element" que permetés identificar la radicalització dels joves i fa una crida a la ciutadania per alertar a les autoritats de qualsevol conducta sospitosa.
Un any després i amb la investigació pràcticament acabada, el cap de la unitat de la lluita contra el terrorisme de la Guàrdia Civil sosté que els terroristes de Ripoll van actuar sols, sense cap ajuda exterior.
Per tant, situen l'imam de Ripoll, Abdelbaki Es Satty, com el cervell dels atemptats.
"Encara un any després tenim l'escenari que és un atemptat induït, no hem identificat cap connexió exterior a la de la cèl·lula que hagi aportat valor intel·lectual o directiu", ha manifestat.
El tinent coronel Vázquez també assegura que la cèl·lula ha quedat desarticulada.
Ara bé, afirma que s'estan fent investigacions a l'estranger però que les persones investigades "no tenen una participació directa" amb els fets.
La policia segueix algunes pistes a França i Bèlgica, on treballa amb les autoritats dels dos països.
"Encara estan secretes les línies d'investigació per buscar i eliminar sospites que hi ha d'altres elements implicats", ha afirmat.
El tinent coronel, que acumula més de 20 anys d'experiència en lluita antiterrorista, relata que un atemptat com el de Barcelona encara no s'havia produït a l'Estat i que la cèl·lula de Ripoll "es va inspirar" en altres atacs anteriors, com els de Niça o Berlín.
Les xarxes socials i l'espai virtual tenen una importància vital en la formació dels terroristes i, especialment, en la fabricació d'explosius.
Reconeix que el sistema va fallar
El tinent coronel no amaga que en el cas dels joves de Ripoll "el sistema va fallar".
Tal com es recullen en els testimonis de familiars inclosos en el sumari, els pares dels joves no s'havien adonat de cap canvi en l'actitud dels seus fills.
Tampoc va alertar de la seva radicalització cap servei educatiu o social i eren joves que, aparentment, portaven una vida normal.
Per això, fa una crida a la societat per tal que davant de cap sospita de comportament de radicalització alertin les autoritats.
En aquest sentit, destaca les campanyes que s'estan fent des del Ministeri de l'Interior per conscienciar la societat i alertar per qualsevol canal (fins i tot s'ha creat una aplicació mòbil) per poder alertar davant de comportaments sospitosos.
Afegeix, a més, que és important que les famílies també facin el pas.
"No es tracta d'exercir una acció repressiva contra ells sinó posar a disposició d'aquestes persones els mecanismes de resposta que facin que es pugui rehabilitar la conducta i no maduri la radicalització", ha valorat.
Per a Vázquez el més important és que després dels atemptats s'ha generat un "element intangible" i és la creença en una "consciència col·lectiva" per lluitar contra el terrorisme.
Segons el tinent coronel, en tenen responsabilitat no només els policies de tots els cossos sinó també la societat que pot identificar conductes i denunciar-les.
Control a la venda d'explosius
Arran dels atemptats de Barcelona i Cambrils també s'han fet canvis legals per evitar que es repeteixin algunes situacions.
Els terroristes de Ripoll van aconseguir comprar a botigues desenes de litres d'acetona per fabricar peròxid d'acetona (conegut com a TATP).
A la casa d'Alcanar, els investigadors creuen que acumulaven entre 200 i 500 kg d'explosius.
El tinent coronel reconeix que en aquest aspecte hi havia un "buit de seguretat" i que s'hi ha posat remei.
S'ha desenvolupat el reglament de la Unió Europea sobre precursors i ara hi ha una identificació obligatòria de tots aquells que adquireixen a les botigues materials sensibles per a la fabricació d'explosius.
No és rellevant que fos imam
El tinent coronel assegura que no han posat el focus en el fet que Es Satty fos el cervell de la cèl·lula i exercís d'imam a Ripoll.
Segons argumenta, la realitat a l'Estat és que els casos de radicalització que provenen de líders religiosos són "molt puntuals".
A més, defensa que és la mateixa comunitat musulmana la que sovint "depura els casos tòxics".
"L'estat de salut de la comunitat islàmica a Espanya és excel·lent", afirma.

Response: Un any després dels atemptats i de les investigacions corresponents, la Guàrdia Civil creu que la cèl·lula de Ripoll, liderada per l’imam Abdelbaki Es Satty, va planejar-ho tot en solitari i sense ajuda exterior. D’altra banda, insta la ciutadania a col·laborar amb les autoritats per detectar casos de radicalització al més aviat possible i lluitar contra el terrorisme.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Ho ha fet donant suport a una resolució –presentada per l’eurodiputada Elena Valenciano– que recull el criteri de la gestora del PSOE i de la presidenta andalusa, Susana Díaz, i que defensa que per desblocar la situació institucional excepcional que viu el país, el Grup Parlamentari Socialista s’abstindrà a la segona votació del pròxim debat d’investidura.
La decisió implica d’aquesta manera tot el grup parlamentari, malgrat que el PSC i diversos diputats han avançat que decidís el que decidís aquest comitè federal es mantenen en el no.
La votació de la resolució –per crida i a mà alçada- ha estat el punt culminant d’un comitè federal en que els prop de 250 delegats socialistes han demanat 54 torns de paraula.
És una diferència superior a la que va servir per forçar la marxa de Pedro Sánchez.
Aleshores els crítics es van imposar per 25 vots, i ara són 43.
A més, apunta, tindria efectes molt negatius per al PSOE perquè, diu el text, apareixerien davant la societat com els principals responsables d’un blocatgeque ningú desitja.
Han defensat aquest criteri el president Ximo Puig, la presidenta andalusa, Susana Díaz, el president extremeny Guiillermo Fernández Vara, l’ex-president de Castella-La Manxa José Maria Barreda, i l’ex-ministre Ramon Jáuregui, entre altres.
Durant la seva intervenció de 7 minuts, Díaz –que no ha citat en cap moment la paraula abstenció- ha desgranat les raons per evitar terceres eleccions i ha demanat unitat del partit.
‘Només se surt guanyant si se surt unit’, ha dit.
Malgrat que el text de la resolució no tanca definitivament la porta a què aquesta abstenció sigui ‘tècnica’, és a dir que la duguin a terme només 11 diputats, s’entén que afecta tot el grup parlamentari, fet que posarà en escac les relacions entre els socialistes espanyols i el PSC, que reuneix dimarts el seu consell nacional per ratificar el no a la investidura de Mariano Rajoy.
La gestora traslladarà el criteri sobre aquesta qüestió al Grup Socialista del Congrés al llarg de la setmana, previsiblement dimecres.
L’abstenció s’enfrontava a una altra proposta de resolució -que ja no s’ha arribat a votar- presentada pel delegat del Partit Socialista basc que advertia que la dicotomia entre abstenció i pèrdua de vots: ‘És falsa, perquè tard o d’hora aquest partit haurà d’enfrontar-se a unes noves eleccions i ho hem de fer fidels als nostres ideals’.
És el criteri que han defensat dins del comitè els partidaris del ‘no és no’, entre altres la mà dreta de Pedro Sánchez, César Luena, que ha advertit que una abstenció portarà a unes eleccions en 18 mesos.
Altres veus que han defensat el ‘no’ han estat, entre altres, les de Miquel Iceta, Francina Armengol, i Idoia Mendia.
Iceta alerta de l’auge de l’independentisme
En la seva intervenció, Iceta ha explicat que el PSC vol seguir caminant al costat del PSOE i, per això, ha insistit que els socialistes catalans no poden facilitar el govern a qui ha estat un dels màxims responsables de l’absència de diàleg entre Catalunya i l’Estat.
‘El problema del PSOE no és el PSC, és Rajoy.
L’independentisme té avui el suport de gairebé el 48% dels catalans.
També errors nostres.
I nosaltres fem en gran mesura responsable d’aquesta situació un Govern del PP incapaç d’obrir una perspectiva de diàleg’, ha dit Iceta, segons que recull El Periódico.
I ha afegit: ‘I en aquest moment, quan comença el curs en què el xoc de trens sembla inevitable, no podem aparèixer ni tan sols abstenint-nos en la investidura d’un dels màxims responsables de l’absència de diàleg.
Si ho féssim, deixaríem de ser útils per construir ponts, per trobar una solució.’
Ha dit que l’abstenció, a més, faria que molts catalans s’acabin de convèncer que el federalisme no és viable i que caiguin resignats a la idea que la independència és un fet inevitable.
Rumb a la investidura
La decisió del PSOE posa rumb ja a la investidura de Mariano Rajoy.
El ple podria començar dimecres o bé dijous, de manera que la investidura pot tenir lloc o bé dissabte 29 d’octubre o diumenge 30.

Response: El PSOE ha decidit abstenir-se de votar al proper debat d'investidura i desbloquejar la situació política permetent perquè Mariano Rajoy sigui investit president del govern espanyol. Això ha provocat grans desacords dintre del grup parlamentari, sobretot amb el PSC, que no vol facilitar el nomenament d'un dels principals responsables dels problemes actuals a Catalunya.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Per facilitar que tots els residents a l’estranger votin, el govern ha fet pública la informació detallada sobre la qüestió, en forma de preguntes i respostes, que reproduïm a continuació:
Què necessito per a votar si resideixo de manera permanentment a l’estranger?
Què he de fer per inscriure’m al cens electoral de residents absents a l’estranger (CERA)?
Puc consultar si sóc inscrit al CERA i modificar les dades que hi apareixen?
Sí.
Els electors que resideixen a l’estranger han de fer una sol·licitud per a votar?
En el cas que opteu per formular la sol·licitud de vot per correu postal o fax heu d’emplenar i signar l’imprès de sol·licitud de vot que us trametrà l’Oficina del Cens Electoral.
És important que penseu a signar-lo.
Quina documentació electoral tramet l’Oficina del Cens Electoral?
La delegació provincial de l’Oficina del Cens Electoral us tramet per correu no més tard del 15 de setembre (a aquest termini s’ha de sumar el temps que trigui a arribar la documentació a l’adreça a l’estranger) la documentació següent:
—Un full informatiu.
—Una papereta de cadascuna de les formacions polítiques que es presenten a les eleccions i un sobre de votació en què s’introduirà la papereta corresponent.
—Dos certificats d’inscripció al cens electoral.
—Un sobre en el qual figurarà l’adreça de la junta electoral provincial corresponent.
—Un sobre amb l’adreça de l’ambaixada o consolat.
—L’imprès de sol·licitud de devolució de les despeses d’enviament del vot per correu.
Un cop rebi la documentació electoral, com puc votar?
Un cop hàgiu rebut la documentació, heu d’escollir la papereta de la candidatura, introduir-la al sobre de votació i tancar-lo.
A partir d’aquí podeu optar per:
—Votar per correu: introduint el sobre tancat adreçat a la junta electoral provincial al sobre adreçat al consolat (oficina consular de carrera o secció consular de la missió diplomàtica) el qual, a més a més, inclourà el segon certificat d’inscripció al cens i, si ho voleu, l’imprès emplenat per a la devolució de despeses d’enviament.
Un cop el tanqueu, heu d’enviar aquest sobre a l’oficina consular de carrera o secció consular de la missió diplomàtica on sigueu adscrit, per correu certificat, no més tard del 22 de setembre.
—Votar a l’urna: dipositant el vot, personalment, en una urna habilitada a dependències consulars entre el 23 i el 25 de setembre (tots dos inclosos).
En aquest cas heu d’introduir el sobre de votació juntament amb un dels exemplars del certificat d’inscripció al cens electoral i una fotocòpia del passaport o del document d’identitat expedits per les autoritats espanyoles (o bé el certificat de nacionalitat o certificat d’inscripció al registre de matrícula consular expedit pel consolat espanyol al país de residència) al sobre adreçat a la junta electoral provincial.
—Lliurar personalment aquest sobre a l’oficina o secció consular en què sigueu inscrit, amb l’acreditació prèvia de la vostra identitat davant el funcionari consular, mitjançant el passaport, el document d’identitat o el certificat de nacionalitat o d’inscripció al registre de matrícula consular, expedit pel consolat espanyol al país de residència, amb l’exhibició prèvia i el lliurament de l’altre certificat d’inscripció al CERA.
—Dipositar en una urna el sobre adreçat a la junta electoral provincial un cop que el funcionari consular estampi el segell de l’oficina consular al sobre i hi faci constar la data de dipòsit.
Si estic inscrit al CERA i durant el procés electoral em trobo temporalment a l’estat espanyol, puc votar?
Sí.
Si esteu inscrits al cens d’electors residents absents a l’estranger (CERA) i durant la convocatòria del procés electoral sou temporalment a Catalunya, podeu sol·licitar el vot per correu a partir del 4 d’agost i fins el 17 de setembre, tots dos inclosos, sense que això us impliqui la baixa al CERA.
Per sol·licitar el vot per correu, heu d’emplenar la sol·licitud, disponible a qualsevol oficina de Correus, indicant expressament la vostra inscripció al cens de residents absents a l’estranger, signar-la i l’adreçar-la a la delegació provincial de l’Oficina del Cens Electoral corresponent.
Heu d’indicar una adreça a l’estat espanyol on voleu rebre la documentació.
Si ja s’ha enviat la documentació d’inscripció, perquè ja l’havíeu sol·licitat a l’estranger, rebreu un certificat d’inscripció amb la marca ‘duplicat’.
—Vot dels electors que es troben temporalment a l’estranger (ERTA)
Com puc votar si em trobo temporalment a l’estranger?
El termini per a presentar la sol·licitud comença el 4 d’agost i acaba el 29 d’agost.
Quan rebré la documentació?
La delegació provincial de l’Oficina del Cens Electoral us trametrà, per correu certificat i urgent, entre l’1 i el 15 de setembre la documentació electoral per a votar a l’adreça a l’estranger indicada a la vostra sol·licitud.
Com he de votar?
Una vegada rebuda la documentació, heu d’introduir la papereta de la candidatura que heu escollit dintre del sobre de votació.
En el cas que opteu per l’opció de vot en blanc, no heu d’introduir cap papereta dins del sobre de votació.

Response: Per poder votar des de l’estranger, primer, els electors heu d’enviar una sol·licitud per rebre tota la documentació electoral. Després, heu de triar la papereta del partit a qui voleu votar i ficar-la al sobre que haureu de fer arribar, per correu o en persona, a la junta electoral provincial, a través del consolat.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
El Tribunal Constitucional (TC) ha anul·lat l'acord de la Mesa que va permetre la votació de la declaració d'independència, segons ha informat el PSC i han confirmat fonts del tribunal.
El TC ha pres aquesta decisió en estimar el recurs d'empara interposat pel grup parlamentari del PSC contra les propostes de resolució de JxSí i la CUP 'Declaració dels representants de Catalunya' i 'Procés constituent' que es van votar a la cambra catalana en el ple del 27 d'octubre, i que incloïen la declaració d'independència.
El tribunal considera que "s'ha vulnerat el seu dret a exercir les funcions representatives amb els requisits que assenyalen les lleis" i per això declara la nul·litat de l'acord de la Mesa que les va admetre a tràmit.
Anul·la també l'acord de desestimar la petició de reconsideració que també van fer els socialistes.
El TC però ja havia anul·lat la declaració d'independència el passat 8 de novembre en considerar-la inconstitucional.
D'altra banda, el TC també ha notificat aquest dimarts als socialistes que estima el seu recurs presentat contra el ple que s'havia convocat pel 9 d'octubre del 2017 en que es volien valorar els resultats de l'1-O.
El TC va suspendre aquell mateix ple el 5 d'octubre acceptant les mesures cautelars que demanaven els socialistes i ara els notifica que estima el recurs i declara nul l'acord de la mesa que va qualificar i admetre a tràmit la convocatòria del ple.
Davant d'aquestes dues resolucions, la portaveu parlamentària del PSC-Units, Eva Granados, ha recomanat als independentistes "que facin lectura dels textos del Constitucional" i ha celebrat que el Constitucional els doni "la raó".
La diputada ha afirmat que les resolucions judicials evidencien que la via de al "desobediència, unilateralitat i d'arrabassar les competències autonòmiques" és una via "fracassada".
Contra els dels diputats
En el cas de les resolucions que incloïen la declaració d'independència, el TC estableix que la decisió de la Mesa de qualificar i admetre-les a tràmit es va fer "desatenent les anteriors advertències dels serveis jurídics del Parlament" i les resolucions del TC, com la suspensió de la llei del referèndum o de la convocatòria del mateix.
Això va fer que els recurrents "es veiessin en la tessitura obligatòria d'haver d'optar entre atendre el mandat representatiu dels ciutadans (...) assistint a un ple en el que s'anaven a debatre, contra la prohibició expressa del tribunal determinades propostes de resolució manifestament inconstitucionals; o no assistir a la sessió plenària".
Això últim comportaria haver-se d'absentar de l'hemicicle i "desatendre així les seves funcions com a parlamentaris electes".
Afegeix que qualsevol de les dues decisions "implicava una greu afectació de l''ius in officium'" dels diputats recurrents.
Considera també que les resolucions tenien com a objecte "rebutjar aquella ordenació constitucional e iniciar un procés de separació de Catalunya de l'Estat, així com la proclamació d'un estat independent d'aquest, prescindint de tot capteniment constitucional i legal".
El TC sosté també que, "indirectament" s'afecta el dret dels ciutadans a participar en els assumptes públics a través dels seus representants i que això afecta a la funció pròpia del Parlament, doncs ostenta la representació del poble de Catalunya "i no la de determinades forces polítiques, encara que siguin majoritàries".
En el cas del ple on havia de comparèixer Carles Puigdemont per valorar el resultats de l'1-O, el tribunal considera que es donen les circumstàncies per apreciar que la Mesa "ha incomplert el seu deure constitucional d'acatar allò resolt per aquest tribunal" i "ha vulnerat el 'ius in officium' dels diputats recurrents", i, com en l'anterior cas, "indirectament" el dret dels ciutadans a participar en els assumptes públics a través dels seus representants.
En concret, considera que l'admissió a tràmit contravé diverses resolucions del TC, com la providència del 7 de setembre contra la llei del referèndum.
Recorda que aquesta decisió va ser notificada als membres de la Mesa que tenien el "deure d'impedir o paralitzar qualsevol iniciativa que suposés eludir la suspensió acordada" o la decisió contra el decret de convocatòria del mateix referèndum.
Afegeix que l'acte impugnant té com a objectiu també el fi "inconstitucional" que perseguien aquests dos actes.
Per últim, diu que l'admissió a tràmit de la proposta de ple "impedeix" que els diputats puguin portar a terme les seves funcions perquè això comportaria "no acatar allò resolt pel TC e incórrer, per tant, un greu il·lícit constitucional".

Response: El Tribunal Constitucional ha admès un recurs d’empara del PSC contra l’acord de la mesa que va autoritzar la votació de les declaracions d’independència de JxSí i la CUP. El tribunal ha considerat que la mesa ha actuat malgrat les advertències i resolucions anteriors, vulnerant les funcions del Parlament i el dret de tota la ciutadania a ser representada.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Un nou estudi de Vall d'Hebron confirma que els menors d'edats són poc transmissors de la Covid-19, ja que només un 8% dels pacients pediàtrics amb diagnòstic confirmat entre l'1 de juliol i el 31 d'octubre van transmetre la infecció al seu nucli familiar.
El treball, realitzat a partir de 1.081 menors amb PCR positiva i 3.515 contactes familiars diagnosticats, revela que només 86 casos van contagiar la família.
Es tracta de la segona part d'un estudi que ja es va fer durant el període de confinament (entre l'1 de març i el 31 de maig).
Llavors el percentatge de transmissió era del 3,4%.
A més, gairebé la meitat dels menors són asimptomàtics i només el 2,5% dels nens estudiats ha requerit hospitalització.
En aquesta segona part de l’estudi, en 783 dels casos (72,4% dels casos), va identificar-se un altre membre de la família amb PCR o diagnòstic microbiològic anterior a les del menor, o que clarament tenia símptomes de Covid-19 diagnosticats abans que el menor i en contacte directe amb ell.
Només en 86 casos (8%) es va determinar després de l’estudi de contactes que el pacient pediàtric havia contagiat a altres membres de la seva família.
Cal dir, però, que en 55 casos addicionals, el cas índex era un altre menor de la família (5%).
Mapa interactiu
MAPES Els contagis a alumnes i personal educatiu freguen ja el pitjor moment del curs passat
Consulta interactivament quines llars d'infants, escoles i instituts han hagut de tancar classes a causa d'algun positiu
"Ara constatem que la lliure circulació dels infants i el retorn a les escoles no han suposat una major transmissió del virus per part d’ells", constata el doctor Pere Soler, cap de la Unitat de Patologia Infecciosa i Immunodeficiències de Pediatria de Vall d’Hebron.
Això sí, el domicili és un espai amb una càrrega de malaltia considerable i sis de cada 10 convivents dels nuclis familiars participants en l’estudi han estat diagnosticats de Covid-19.
En la primera part de l'estudi, que va ser retrospectiu, es podia produir un biaix del rastreig dels contactes perquè els participants no recordessin amb exactitud la seva cadena de contactes.
En la part prospectiva, quan es detectava que el menor era positiu, immediatament s’iniciava l’estudi de contactes i, a més, aquest es realitzava per part dels pediatres de capçalera dels nens i nenes.
Gairebé la meitat dels menors són asimptomàtics
L’estudi prospectiu també assenyala que un 47% dels pacients pediàtrics amb Covid-19 (un total de 506) són asimptomàtics.
En els casos amb símptomes, el més habitual és la febre (70,6%; 406 infants), seguit de tos (36,9%, 212 infants), mal de cap (24,5%, 141 infants), fatiga (24,3%, 140 infants) i diarrea (16,3% 94 infants).
El nombre de nens que requereixen un ingrés hospitalari segueix sent molt baix.
Només un 2,5% dels pacients pediàtrics (27, d’un total dels 1.072 de l’estudi dels quals es tenia informació sobre hospitalització) han requerit hospitalització de l’1 de juliol al 31 d’octubre, mentre que en l’estudi retrospectiu (de l’1 de març al 31 de maig) van ser un 19%.
Un total de 118 nens (11%) presentaven comorbiditats o altres malalties prèvies, sense que aquestes hagin suposat un augment del risc d’ingrés.
El 99,2% (1.006 pacients) es va recuperar totalment i només cinc (0,4%) van presentar seqüeles.
No n'ha mort cap.
Altres notícies que et poden interessar
coronavirus
Oriol Mitjà explica per què un test d'antígens dona positiu dues setmanes després del contagi
La variant òmicron és un dels elements que provoquen aquest fenomen
coronavirus
Quins són els símptomes de l'òmicron sigil·losa
El subllinatge, sorgit a l'Índia, ja s'ha detectat a Dinamarca i al Regne Unit
coronavirus
Per què algunes persones no es contagien de Covid?
Els experts apunten a una immunitat natural derivada de la genètica
coronavirus
La UE canvia les normes per viatjar: dependrà de la vacunació
La incidència per països ja no condicionarà els requisits d'entrada
coronavirus
És hora de tractar la Covid com una grip?
La situació epidemiològica apunta a emprendre el camí cap a l'endèmia, però els experts demanen prudència i no confiar-se: "La incertesa és massa alta per fer aquest pas tan gran"

Response: Un estudi de l’hospital Vall d'Hebron confirma que els menors no acostumen a transmetre la covid-19 a les seves famílies i que, de fet, en la majoria de casos, altres membres de la família s’encomanen abans que ells. La investigació també ha constatat que els menors d’edat solen presentar quadres més lleus, amb molt poques hospitalitzacions.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
L'AMB posarà en marxa de forma progressiva a partir de la setmana vinent una nova xarxa de bus metropolità d'altes prestacions per millorar el servei entre Barcelona i els municipis del seu entorn.
Amb una inversió anual d'uns 10 MEUR, la nova xarxa, que complementarà l'actual, preveu posar en marxa 21 noves línies que es vertebraran en dos nous serveis de bus: l'AMB Exprés, que prioritzarà els recorreguts més directes, i l'AMB Metrobús, amb alta freqüència de pas.
Als municipis del Baix Llobregat més allunyats de Barcelona com són Castelldefels, Gavà o Viladecans, s'apostarà per l'AMB Exprés reduint parades intermitges per escurçar en fins a 15 minuts el temps del trajecte.
Als municipis més propers a la capital catalana com l'Hospitalet, Cornellà i els del cantó Besós, s'optarà per l'AMB Metrobús per arribar a freqüències de pas d'entre cinc i 10 minuts.
L'AMB calcula que uns 42 milions de passatgers faran ús de les noves línies cada any, dels que un 30% seran nous viatgers que canviaran el cotxe particular per l'autobús.
Durant la presentació de la nova xarxa de bus metropolità d'altes prestacions, Antoni Poveda, vicepresident de Mobilitat i Transport de l'AMB, ha destacat que el seu desplegament obeeix en part al gran creixement de demanda del transport públic de gestió indirecta, que l'any passat va ser d'entre el 4% i el 5%, i a la necessitat de reduir l'ús del transport privat i les emissions contaminants.
En aquest sentit, ha recordat que el 70% de les emissions a l'AMB provenen de vehicles privats.
Poveda ha afegit que la nova xarxa de bus arriba amb l'objectiu de millorar l'oferta de transport públic, donar resposta als corredors de mobilitat amb més demanda, crear línies més directes i amb més freqüència de pas i generar punts d'intercanvi per al transbordament, amb la creació d'una xarxa potent d'intercanviadors entre les diferents línies d'altes prestacions, la nova xarxa de bus de Barcelona i la resta de modes de mobilitat.
"Estem fent una oferta de transport amb nous serveis més directes, més ràpids, amb més freqüències i capacitats", ha resumit.
L'objectiu del servei AMB Exprés, que farà recorreguts més directes i amb poques parades, és augmentar la velocitat comercial i arribar més ràpid al punt de destinació.
En total, l'AMB posarà en funcionament 7 línies d'AMB Exprés, que es destinaran a cobrir principalment les rutes amb els municipis més allunyats del Baix Llobregat.
Així, rutes com la que uneix Barcelona amb Castelldefels, que actualment té una durada d'uns 45 minuts, es vol reduir en 5 minuts aproximadament.
Pel que fa al servei de AMB Metrobús es basarà en línies metropolitanes d'alta freqüència, amb un interval de pas inferior als 10 minuts, i per tant similars als del metro.
Aquesta xarxa recorrerà els principals corredors metropolitans, que actualment ja suporten un volum molt elevat de viatgers en transport públic, causant sovint problemes de congestió, puntualitat i pèrdua de qualitat.
És per això que algunes d'aquestes línies, a més, disposaran d'autobusos articulats que ofereixen un 30% més de capacitat.
En total, es preveu posar en funcionament un total de 14 línies de Metrobús: 4 a l'àrea del Baix Llobregat i 10 línies a l'àrea del Besòs.
Poveda ha destacat que la nova xarxa suposarà un important esforç per part de l'AMB i ha reclamat que la resta d'administracions facin el mateix en l'àmbit de les seves competències per millorar el transport públic.
Així, per exemple, ha insistit en la necessitat de millores a la xarxa de Rodalies i la construcció de carrils bus a les principals artèries d'entrada a Barcelona per fer més fluït el servei i donar sentit a iniciatives com la presentada aquest dilluns.
Per desplegar la nova xarxa de bus metropolità d'altes prestacions i atendre les necessitats de demanda dels dos nous serveis, l'AMB disposarà d'una flota de 230 vehicles, dels quals el 25% seran articulats.
Una part d'aquest vehicles procedirà de l'actual flota de l'AMB i, la resta, prop d'un centenar, seran vehicles nous.
Aquests darrers seran de baixes emissions: híbrids o elèctrics.

Response: L'AMB invertirà uns 10 MEUR per complementar la xarxa actual de transport públic i posarà en marxa 21 línies dins de dos nous serveis de bus, AMB Exprés i AMB Metrobús. L'objectiu és tenir serveis més directes i ràpids que passin amb major freqüència i capacitat. També s'ha insistit en millorar la xarxa de Rodalies i busos.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
—Per què no vam saber preveure la crisi sanitària?
—La nostra capacitat estratègica d’explorar el futur i observar les tendències latents en la societat ha disminuït molt perquè hem parat exclusivament l’atenció en les urgències del dia a dia i en els petits combats narcisistes.
Aquest dèficit és la causa que explica coses com ara que no tinguéssim màscares o que el metge que va donar l’alerta a la Xina acabés a la presó.
—Per això dieu que cal saber gestionar el desconeixement?
—El món presenta cada vegada situacions més indefinides i més imprevisible i per això ja no podem aprendre del passat; el passat ja ens dóna poques lliçons.
I la paradoxa és que hem d’aprendre del futur, cosa que significa tenir capacitat d’anticipació, de previsió, pensament estratègic i anàlisi de les coses que estan latents.
—Les institucions de l’estat espanyol, penseu que sortiran danyades o reforçades d’aquesta crisi?
—Crec que és difícil que es facin malbé més que no n’estan ja perquè darrere de tota la conflictivitat, la crispació i aquest debat polític tan de curta volada, no hi ha sinó una desconfiança realment profunda.
Ara com ara, als actors polítics els domina una gran ansietat que els dificulta d’entrar en una conducta més reflexiva.
—El desconfinament coincideix amb una escalada de l’enfrontament polític?
—Sí, i no m’ha sorprès.
Al subconscient col·lectiu hi ha la idea molt perversa que el curs institucional habitual no proporciona ni grans oportunitats de lluïment als governs ni grans oportunitats per a l’alternança.
I que els grans canvis que hi ha hagut en la història recent han estat per convulsions, com els atemptats de l’11-M o la crisi econòmica.
Per això molts polítics pensen que no poden desaprofitar una gran crisi.
A això s’uneix el fet que el marge de confiança que donen els ciutadans als seus candidats o els partits als seus dirigents també és més curt.
Avui la major part dels dirigents polítics tenen una sola bala, o bala i mitja.
I això crea una gran ansietat.
El panorama polític és molt histèric.
—Per calmar l’ansietat social cal transparència?
—Del govern espanyol hauria estat més intel·ligent fer que les comunitats autònomes s’impliquessin de veritat, perquè és una manera d’integrar els altres partits.
Però aquesta obligació de govern va acompanyada d’una obligació recíproca dels qui estan a l’oposició a l’hora de justificar les crítiques si més no amb la mateixa transparència i rigor exigit al govern, no amb arguments de l’estil que es castiga una comunitat autònoma o es produeix un atemptat contra la llibertat, com si un tingués, en la llista de llibertats, la d’encomanar un virus…
—I què passarà les pròximes setmanes de desconfinament?
—Durant el confinament les decisions eren binàries i el control era relativament senzill.
Ara, més que no pas prohibir o castigar, cal dotar la gent d’instruments per a ajudar-la a ser responsable.
Hem d’aprendre a viure en la pandèmia i aquesta situació de transició és una etapa molt delicada.
—A Espanya com haurien d’actuar el govern i l’oposició en aquesta etapa tan delicada?
—Quant al govern, són moments de no exagerar tant les diferències i de crear uns espais mínims per a crear confiança, aquest és el gran desafiament.
I a l’oposició cal dir-li que una crisi d’aquesta naturalesa no anul·la el pluralisme polític, sinó que en suavitza la dimensió competitiva.
Però en una democràcia com l’espanyola el moment electoral ha envaït tots els processos polítics.
Caldria combinar elements de competició i de col·laboració, però això és molt difícil quan els actors polítics estan en mode d’angoixa o en mode de pànic, fins i tot.
Si no s’aconsegueix, es cometran grans errors que es pagaran cars.
—Hi ha un camp adobat per al populisme?
—El populisme és un virus que ho ha infectat tot.
Fa molt temps que em refuso a parlar de partits populistes o no populistes.
El populisme ja és un tret del curt termini i de l’oportunisme amb què actuen molts dirigents polítics, fins i tot els que se’n consideren absolutament allunyats.
Però el populisme menysprea tres coses que la crisi ha revalorat: el valor de la ciència, la lògica institucional i el sentit de comunitat mundial.
—Perilla la mundialització?
—Un dels grans debats dels anys vinents serà sobre quin nivell de govern és més competent per a quines decisions, un debat que caldria fer sense prejudicis, i del qual estic convençut que les institucions europees sortiran reforçades.
Respecte dels instruments concrets per a gestionar perills sanitaris que han desbordat els instruments nacionals, la ciència serà cada vegada més transnacional, però és possible que descobrim que calen determinats nivells d’autosuficiència i autarquia en alguns productes sanitaris o de la cadena alimentària.

Response: El filòsof Daniel Innerarity ha fet una reflexió sobre la situació política després del confinament. Afirma que cal mirar al futur en lloc del passat per poder prevenir grans crisis com la de la covid-19. El govern espanyol hauria d'haver donat més protagonisme a les comunitats autònomes perquè s'impliquessin. El filòsof també ha carregat contra el populisme.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Perdre un vol perquè el personal de la companyia aèria no entén un document oficial en l’idioma del país on voles.
Això li va passar a Bernat Bardagil, un català resident a Bèlgica que el 14 de gener havia de tornar-hi després d’uns quants dies a Catalunya, però Vueling li va barrar el pas a la porta d’embarcament.
Tal com marca el Ministeri de Sanitat belga, els estrangers provinents d’una zona amb una forta incidència de casos han de presentar un resultat negatiu d’una PCR per a entrar al país; però els ciutadans amb nacionalitat belga o residents en tenen prou de fer la prova quan arriben a Bèlgica.
Després han de fer aïllament durant set dies i una altra PCR que, si és negativa, els permet de tornar a sortir.
El problema de Bardagil va ser que el personal de Vueling no li va reconèixer el document que l’acreditava com a resident perquè era escrit en neerlandès –llengua pròpia de Flandes i idioma oficial a Bèlgica–, i com que no era turista tampoc no tenia un certificat negatiu d’una PCR prèvia.
De resultes de tot això, va haver de veure com el vol se n’anava i ell es quedava a terra per una incompetència del personal de Vueling.
“Em van dir que si el document no era en anglès, podia tractar-se de qualsevol document i que no podia pretendre que ells entenguessin qualsevol llengua.
Però no era qualsevol llengua, era un idioma oficial del país on volava!”, exclama.
Bardagil, lingüista de professió, va mirar de fer-los entendre el contingut del document que l’acredita com a resident a Bèlgica, però no va servir de res.
Fins i tot va haver d’aguantar una comparació que el va molestar especialment: “Van dir que era com si en un aeroport estranger li ensenyés un certificat en català, no valia.”
Va provar de posar-se en contacte amb el consolat belga a Barcelona i l’ambaixada espanyola a Bèlgica, però a aquella hora eren tancats; de manera que ho va haver de deixar per a l’endemà.
A Bèlgica li van dir que allò que Vueling li havia demanat no tenia solta: els documents acreditatius de residència no podien ser en anglès, perquè no és llengua oficial del país.
Al final, al consolat belga a Barcelona el van posar en contacte amb un traductor que li va fer una traducció jurada del document de resident al castellà, i que ell va haver de pagar.
I també va haver de pagar la taxa pel canvi de vol, que sortia el dilluns següent.
En total: va haver-se d’esperar quatre dies i pagar una traducció jurada i un canvi de vol.
El dilluns següent, amb la traducció jurada al castellà, Bardagil va poder tornar a Bèlgica.
Un cop allà, mentre complia l’aïllament que han de fer els residents, va presentar una reclamació formal a Vueling.
Poc després d’enviar-la va rebre una resposta sorprenent: Vueling defensava la seva actuació i arxivava la reclamació interna.
“La nostra companyia va actuar en tot moment d’acord amb les nostres condicions de transport i a la normativa europea vigent de navegació aèria”, justificava.
La resposta el va indignar, però va pensar que poca cosa s’hi podia fer.
Fins que dilluns va veure a VilaWeb la notícia que Vueling havia impedit a Pere Soler d’embarcar en un vol a Brussel·les perquè el document que havia presentat acreditant que era negatiu en la prova PCR de la covid-19 era escrit en català.
La semblança entre els casos i la seva feina com a estudiós de les llengües amenaçades el va empènyer a posar-se en contacte amb la redacció d’aquest diari i a explicar el seu cas.
“Quan vaig intentar de fer una reclamació, una de les coses que em van arribar a dir va ser que era ‘com si presentés un document en català en un aeroport estranger.’
Ara he vist que ells mateixos el poden rebutjar en un aeroport català”, diu.
Consultada per VilaWeb, la resposta de la companyia Vueling és aquesta: “Lamentablement, som en una situació excepcional i amb uns requeriments en canvi constants i, si bé tractem d’oferir el millor servei a tots els nostres clients, a vegades pot haver-hi casos com aquest.”
A banda, diuen que estan disposats a ajudar Bardagil a insistir en la reclamació.
Expulsades d’un vol de Vueling per haver parlat en català

Response: Un passatger no ha pogut agafar un vol a Bèlgica perquè el document que l'acreditava com a resident estava en neerlandès i no en anglès, com li va exigir Vueling en el moment de pujar a l'avió. No és la primera vegada, ja que va passar el mateix a un altre passatger, però el seu document estava en català.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
La Plataforma d'Afectats per la Hipoteca (PAH) de Barcelona ha presentat aquest diumenge la 'recuperació' d'un edifici al barri de la Vila de Gràcia per destinar els seus tres habitatges a reallotjar famílies en exclusió residencial.
L'immoble, batejat com a 'Jahnela', està situat al número 156 de la Travessera de Gràcia i és propietat de Promociones Lladero, una societat anònima vinculada a Goldman Sachs.
Segons en Carlos, portaveu de la PAH Barcelona, la intenció de la immobiliària era enderrocar l'edifici –i el contigu número 154, ja tapiat i també de la seva propietat- per construir-hi habitatges nous d'alt estànding.
El desnonament frustrat el passat mes de setembre de l'única veïna que quedava a l'immoble –una dona portuguesa i el seu fill- va posar sobre avís l'Obra Social de la PAH, que pretén ocupar edificis buits i cedir-los a les famílies que ho necessiten en considerar que hi ha manca de solucions de l'administració per fer front a l'emergència d'habitatge.
Actualment als tres pisos de la 'Jahnela' hi viuen cinc persones (una d'elles continua essent la Neide Pereira, la veïna portuguesa que ja hi vivia) i dues famílies més que havien estat desnonades del seus pisos.
"Jo no tenia on viure i tenia una ordre de desnonament per això vaig anar a demanar ajuda a la PAH.
Estava perduda i no sabia què fer", ha reconegut emocionada la Neide, que ha estat víctima d'una estafa ja que tot i pagar un lloguer va descobrir que ocupava il·legalment la casa.
Per això li va arribar l'ordre de desnonament el passat mes de setembre.
"Ara em quedo, i lluitaré amb la resta de veïns per obtenir un lloguer social.
A veure què aconseguim", ha continuat la Neide.
"Des de la PAH ens veiem impulsats a continuar la nostra obra social que passa per recuperar habitatges buits en mans de grans tenidors", ha afirmat en Carlos, que ha puntualitzat que aquest és el segon bloc que 'recuperen' a Barcelona i el 48è en tot l'Estat.
"A Barcelona per complir amb la llei catalana de l'habitatge s'han de mobilitzar 120.000 habitatges en 10 anys", ha recordat el portaveu de la PAH Barcelona, que lamenta que les xifres actuals estan lluny de satisfer les necessitats.
"El número 156 de Travessera de Gràcia estaria buit esperant el seu enderrocament si no fos per la recuperació que ha fet la PAH de la seva funció social", ha insistit en Carlos, que ha assegurat que l'edifici, a pesar del que diu la propietat, es troba "en perfectes condicions estructurals".
De fet, des de la PAH es critica obertament el procés de revalorització i gentrificació que està patint el barri de a Vila de Gràcia.
"La conseqüència d'aquest procés és l'expulsió de les seves classes populars residents.
Concretament, més de 2.000 veïns de Gràcia en els últims anys", han calculat des de la PAH Barcelona.
"L'única finalitat de Goldman Sachs és aterrar a Barcelona per seguir especulant amb l'habitatge i en lloc d'un parc social, crear-ne un d'apartaments de luxe alimentat així la nova bombolla immobiliària generada per l'augment dels preu dels lloguers provocat per la creixent gentrificació", ha disparat en Carlos, que posat xifres a la situació i ha destapat que inversors immobiliaris han comprat 4 de cada 10 pisos en venta a Barcelona aquest any i 5 de cada 10 al districte de Gràcia.
"Els informes de l'Incasòl mostren com des del 2013 al segon trimestre del 2016, el preu mitjà del lloguer a Barcelona ha pujat un 14% i concretament al barri de Gràcia un 16%, arribant a un màxim històric a la ciutat i el preu més alt de l'Estat", ha afegit el portaveu de la PAH Barcelona.
"La capital catalana no pot ser només una ciutat per a rics.
Hem de fer pressió per aturar la bombolla del lloguer i el turisme", ha exigit en Carlos, que ha precisat que l'estratègia al bloc la Jahnela de Travessera de Gràcia serà forçar una negociació a tres bandes per aconseguir que els pisos es quedin en règim de lloguer social.
"El que no podem permetre és que ho transformin en pisos de luxe, pisos turístics o hotels quan hi ha una gran manca d'habitatge social a Barcelona i, concretament, a la Vila de Gràcia", han conclòs des de la PAH Barcelona.

Response: La PAH "recupera" un edifici de Gràcia perquè puguin viure-hi famílies en exclusió residencial. Aquest edifici és propietat de Goldman Sachs, empresa que intenta tombar l'edifici per construir-hi apartaments de luxe. Aquest procés de gentrificació és molt criticat per la PAH i volen que hi hagi una negociació a tres bandes perquè siguin un lloguer social.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Bagà acull dissabte la presentació de l’Atles de les Festes de Foc dels Pirineus, amb motiu de la festa hivernal de la Fia-faia que fan dimarts, com cada 24 de desembre.
El llibre il·lustrat és per a totes les edats i té esperit divulgatiu i didàctic.
Les il·lustracions són de Lluís Ràfols, els textos són de l’antropòleg Jordi Alsina i ha estat editat per El Dimoni Pelut, editorial modesta que opta per la divulgació de cultura popular, la literatura i el patrimoni local.
Atles de les Festes de Foc dels Pirineus és un recorregut per aquestes celebracions dels solsticis d’estiu i d’hivern que es fan a més de vuitanta municipis, que van ser declarades Patrimoni Immaterial de la Humanitat per la UNESCO l’any 2015 i que s’han convertit en les més emblemàtiques i popularitzades de la geografia pirinenca.
Destaquen els aspectes més visibles i algunes particularitats de cinquanta-quatre dels seixanta-tres pobles que van presentar la candidatura inicial per al reconeixement de la UNESCO.
Ja des del començament, l’atles presenta la festa com un culte mític al Sol i una manifestació popular del sentit de comunitat, un moment per a retrobar-se amb amistats i familiars i sentir-se poble.
En primer lloc, dibuixa un mapa de festes i divinitats solars d’arreu del planeta, per explicar que el Sol és un estel protector que ens agermana i serveix de nexe d’unió.
I, en segon lloc, inclou una il·lustració a manera de resum, a dues pàgines, que explica els elements i moments més identificables de totes les festes de foc del Pirineu: l’encesa de torxes, la crema d’una foguera i la celebració al seu voltant.
I ho fa amb detalls significatius com un campanar romànic, les teulades fosques de les cases, molts pics de muntanya, un músic tocant el rabequet amb faixa i sabates de careta, molta gent i ambient de xerinola.
El gruix del llibre està dividit en vuit territoris.
En total, passa per sis pobles de la Vall de Boí, cinc de l’Alta Ribagorça, quatre del Pallars Sobirà i un del Pallars Jussà, dos de la Vall d’Aran, dos de l’Alt Berguedà, quatre d’Andorra, nou de l’Aragó i vint-i-un d’Occitània.
Contextualitza cada territori amb tres fulls que inclouen un mapa, una introducció amb elements geogràfics i culturals rellevants, vocabulari local, l’explicació detallada de la festa d’algun dels municipis, una altra expressió de cultura popular remarcable i algun tret molt destacable i identificatiu del territori en qüestió.
Una característica general dels textos i de les il·lustracions és que expliquen el vocabulari ric i variat que la festa té arreu de l’istme: parlen de la ‘crèma deth taro’, de la teia, ‘faia’ o atxa, de la falla major, dels ‘rentiners’, de l’haro’, taro o ‘brandon’, etc.
Al llarg de cinquanta-dues pàgines, explica més curiositats: parla de les falles de paper reciclat i de llums d’Andorra, de les falles infantils de la Vall de Boí.
Cita el document de l’any 1759 que referencia les falles de Vilaller.
Explica els ‘trucs’, o grans esquellots, que sonen al Pont de Suert durant la baixada del ‘faro’ fins al poble.
Parla de les danses del Pallars Sobirà.
I convida a fer la ruta dels camins de foc per a conèixer deu ‘faros’ de l’Alta Ribagorça.
A més de tot això, també introdueix altres festes de foc i tradicions lligades a cada territori, municipi o al país, com la romeria de Sant Quirc a Durro, la Pila de Taüll amb els tres pisos d’altura i la salutació als quatre punts cardinals, l’endreça de Sant Julià de Cerdanyola, la Flama del Canigó, l’himne ‘Aquelles muntanyes’, la recepta de l’allioli de codony i molt més.
En definitiva, l’Atles de les Festes de Foc dels Pirineus no recull totes les festes de foc del Pirineu però en fa una selecció representativa amb caràcter volgudament divulgatiu i didàctic.
I, a més de servir per a aprendre vocabulari i conèixer particularitats de cada lloc, ajuda a trencar mites i a avançar com a societat.
De fet, valora el caràcter integrador i igualitari de les tradicions amb l’exemple de les festes de la Pobla de Segur, que van eliminar els rols de gènere l’any 2018.
I, entre més, explica que les bruixes del Pallars eren dones sàvies –i no pas dones dolentes– amb un text que diu: ‘Als reis, la noblesa i l’Església tampoc no els agradava que hi hagués persones que no fessin i pensessin allò que ells volien, per això les acusaven de bruixeria.’
Al remat, l’atles fa una aproximació panoràmica a les festes del foc del Pirineu que serveix de guia i introducció.
I s’afegeix a altres publicacions que han estudiat les festes de foc amb exhaustivitat, com ara Les falles del Pirineu, de Pagès Editors, i el Calendari de festes amb foc, de Botarga Produccions.

Response: Es presenta l'Atles de les Festes de Foc dels Pirineus, una publicació que recull les festivitats relacionades amb els solsticis i dirigida a tots els públics. En aquest, es contextualitza cada territori amb informació sobre la seva geografia i elements culturals, malgrat no recollir totes i cadascuna de les festes de foc del Pirineu.


Instruction: Sintetitza el text:

Context:
Alberto Marini, que va ser productor executiu de '[REC]' i va signar el guió de 'Mientras duermes', ha dirigit el film de terror 'Summer Camp' que compta en aquest cas amb la producció executiva de Jaume Balagueró.
Aquesta és una pel·lícula sobre infectats però el seu director tenia clar que no volien fer un film més sobre aquest gènere, sinó "donar-li la volta".
En una entrevista a l'ACN, Marini ha explicat que "a la mitologia dels infectats hi han introduït elements de la mitologia dels homes llop, ja que hi ha un concepte de temporalitat de la infecció".
'Summer Camp' arriba al Festival de Cinema de Sitges a la secció Oficial Fantàstic.
A 'Summer Camp', quatre joves s'apunten com a monitors d'un campament d'estiu esperant viure noves experiències.
Tot sembla normal, fins que la nit anterior a l'arribada dels nens, comencen a atacar-se entre ells sense motiu aparent.
Comença a partir d'aquí un joc violent del gat i la rata, en què els rols de caçador i presa s'intercanvien constantment els papers.Marini ha apuntat que la seva idea era fer una pel·lícula sobre infectats perquè "té a veure amb el control de l'instint i l'alliberar l'animal i la maldat que tothom té dins".
Tot això, ha assegurat que "no volien oferir una pel·lícula més sobre infectats sinó donar-li una volta al tema.
A la mitologia dels infectats hi vam introduir elements de la mitologia dels homes llop" perquè "hi ha un concepte de temporalitat de la infecció".
Com passa en les històries d'homes llop on aquests es transformen en llop i tornen al seu estat humà en un mateix dia, aquí passa el mateix amb els infectats.
Segons Marini, això "permet tenir un film on els papers dels personatges s'inverteixen i el perseguidor es converteix en pressa i viceversa".
En aquest sentit, ha declarat que "els quatre protagonistes juguen el paper de víctima i de carnisser, de malvat i personatge empàtic".
El director ha apuntat que la idea era jugar amb l'espectador i entrar en un joc d'expectatives no complides.
"'Summer Camp' porta a la memòria els slasher dels 80 com 'Viernes 13' o 'Piraña', però quan s'entra al film la gent veurà que no és un slasher clàssic, sinó que és diferent.
El mateix passa amb els infectats perquè hi ha un element nou".
Marini ha assenyalat que volien fer "una pel·lícula gamberra que fos de terror, però que no es prengués molt en serio a si mateixa.
Hi ha moltes gamberrades a la pel·lícula", ha afegit, al temps que ha dit que és un llargmetratge 100% Festival de Sitges.El film es va rodar a prop de Sant Cugat del Vallès a una casa de Valldoreix.
"Em va fascinar i vam enviar les fotos als partners americans i tots vam quedar fascinants amb aquest lloc que és un personatge més del film", ha assegurat.
'Summer Camp' està rodada en anglès.
El primer motiu d'això, ha explicat el director, és argumental: "És una por que tenim tots viure una situació de perill en un lloc molt lluny de casa".
El segon motiu és que volien canviar el registre i fer una pel·lícula en anglès.
El tàndem Marini / BalagueróMarini i Balagueró "són amics més que col·laboradors i tenien al cap invertir els rolls i veure com funcionaven invertint els papers" en una pel·lícula.
A 'Summer Camp' ell dirigeix i Balagueró fa de productor executiu.
Marini ha apuntat que ha estat molt important la seva presència perquè "el projecte despertés l'interès del mercat americà i a nivell creatiu m'ha donat suport, ha fet suggeriments i ha respectat molt la meva creativitat".
Balagueró ha reconegut que el va atraure de 'Summer Camp' "la seva originalitat i la proposta de girar totes les expectatives que té l'espectador sobre aquestes històries i donar la volta als clixés sobre els infectats i campaments d'estiu".
Segons l'aclamat director, "era una pel·lícula de gènere sense pretensions creada per divertir als espectadors.
És una pel·lícula petita que aspira a ser eficaç i faci que els espectadors s'ho passin molt bé".
El director de '[REC]' ha afirmat que es va renovant el gènere, però hi ha molta cosa de revival en aquest film.
"Aquesta veu molt de la cultura dels 80 i la capgira".
'Summer Camp' està produït per Filmax, Pantelion, Rebelión Terrestre i The Safran Company.

Response: Alberto Marini i Jaume Balagueró presenten la seva nova pel·lícula "Summer Camp", en què quatre joves que fan de monitors a un campament s'infecten i comencen a atacar-se sense cap motiu. El director juga amb la idea dels homes llop donada la temporalitat de la infecció. El tàndem Marini i Balagueró han intercanviat els papers per a aquest film.