Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
El centre Villablanca, que pertany al Grup Pere Mata de Reus, introdueix petits robots i videojocs com a teràpia per a persones amb discapacitat intel·lectual i trastorn mental.
El centre ha reconvertit unes antigues habitacions que estaven en desús en sales tematitzades, de les quals en podran fer ús més de 600 usuaris de les residències i centres de dia.
En aquest renovat espai, de més de 600 metres quadrats, s'hi ha fet cabuda per a les noves tecnologies per fomentar el joc i la interacció.
En concret, s'han adquirit cinc robots de diferents mides i característiques, des d'un dinosaure de peluix que s'alimenta amb fulles a un mini robot que, sobre la taula, s'il·lumina dels colors que detecta, passant pel tradicional joc de les parelles a través d'un ordinador.
La inversió per adaptar aquest espai ha estat d'uns 200.000 euros -a més de 10.000 euros addicionals per a l'adquisició de la robòtica i material divers.
En Miquel l'acarÍcia i l'omple de petons i en Toni li dona de menjar.
Com si fos una mascota, el petit robot dinosaure que es mou i obre la boca és la principal atracció de la nova sala de noves tecnologies que acaba d'estrenar el centre Villablanca, a tocar de Reus.
Atén un miler de pacients del territori, si bé aquestes noves sales amb activitats terapèutiques estan especialment adreçades als més de 600 residents del complex.
"La base és el joc i la interacció", diu la psicòloga Mireia Castellà.
Aquesta sala de robòtica, la més innovadora de les set sales habilitades, disposa d'un nou software, anomenat "Pictograms Room", a través del qual cada usuari es veu projectat en una gran pantalla, com si d'un mirall es tractés, i també d'una taula multisensorial tàctil.
Ara el centre està pendent que els arribi un humanoide, a través de la Fundació Ave María de Sitges.
Aposta per les noves tecnologies
"Les noves tecnologies són una aposta perquè puguem entrar a la seva dimensió, més que ells a la nostra", afegeix Castellà.
A les altres sales tematitzades s'hi han traslladat serveis, la majoria dels quals ja s'oferien al centre, dins de cadascuna de les residències, com activitats terapèutiques amb animals -com ara gossos- o artteràpia o psicomotricitat que se centren en l'expressió corporal, l'expressió plàstica i l'estimulació cognitiva.
Destaquen també els balls en línia i pilates, per la particularitat que les imparteixen persones i entitats voluntàries.
"Amb aquest espai renovat, hem ampliat en quantitat i qualitat perquè hem apostat per unes activitats més específiques a càrrec de gent molt especialitzada i formada -del centre i nous contractats-; és a dir, s'ha professionalitzat tant el personal com el material", constata Castellà, responsable del programa d'activitats.
Aquest nou àmbit s'emmarca en el projecte denominat "Som-hi".
"En els darrers anys portem un pla estratègic per renovar-nos i adequar-nos al segle XXI, i un dels pilars són les activitats dirigides per millorar la qualitat de vida de les persones amb discapacitat i problemes de salut mental i autisme", exposa Francisco Aguilera, director mèdic del centre Villablanca.
En aquesta línia, s'ha volgut adequar un espai específic, batejat com a "Alzina".
"No sols tenim en compte les necessitats bàsiques dels usuaris, sinó també els seus desitjos; una cosa és allò que els convé i una altra, allò que els agrada fer; volem trencar amb el que s'ha fet tradicionalment fins ara i creiem que les noves tecnologies poden ajudar a millorar la relació i la comunicació amb usuaris i accedir al seu interior, com ara persones amb un trastorn greu com els autistes que viuen aïllats en una bombolla", remarca.
Villablanca atén més de 600 persones amb discapacitat intel·lectual que viuen en els diversos equipaments del complex.
Té 406 places de residència i 59 de centre de dia.

Response: El centre Villablanca, del Grup Pere Mata de Reus, ha estrenat diversos espais renovats amb noves tecnologies per fomentar el joc i la interacció de persones amb trastorn mental i discapacitat intel·lectual. L'espai compta amb 600 metres quadrats, on s'han instal·lat cinc robots que ajudaran a millorar la comunicació i la relació dels més de 600 residents del complex.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
Està àmpliament demostrada la diferent dedicació del temps entre homes i dones; són les dones les que es dediquen en major mesura a l’atenció de les necessitats plantejades per la llar/família.
Les dades ajuden a donar visibilitat a aquesta diferència.
En el cas de l’Estat espanyol, els homes dediquen més hores del seu dia a la jornada laboral remunerada (8 hores i 12 minuts, com a mitjana) i menys a les tasques agrupades sota l’epígraf de llar/família (2 hores i 37 minuts).
Les dones tenen –com a mitjana– jornades laborals més reduïdes (6 hores i 51 minuts) però passen més temps de la seva jornada dedicades a la cura (4 hores i 36 minuts).
A més a més el nivell d’estudis no introdueix diferències significatives en el temps que s’hi dedica a la llar/família: 3 hores i 53 minuts entre les persones sense estudis o amb estudis primaris, i 3 hores i 29 minuts en les persones amb estudis universitaris (Institut Nacional d’Estadística, 2011).
Aquesta diferència en la distribució dels temps ajuda a entendre la relació que mantenen les dones amb el mercat de treball, caracteritzada per la precarietat.
Hi ha, però, un tret comú en parlar de cura que és fortament significatiu: l’obligació de gestionar el temps propi en funció de les necessitats de la persona que requereix atenció, sovint sense ni tan sols poder decidir com i quan fer-ho, i que pot comportar la sobrecàrrega física, però també emocional, de les persones que cuiden, sobretot de les dones (Obiol, 2014).
L’abnegació que tradicionalment se li ha reclamat a les cuidadores xoca de front amb l’abnegació que se li reclama avui dia al treballador en general però sobretot al científic.
Aquella idea de lliurar-se al coneixement «en cos i ànima» (Santos, Muñoz i Poveda, 2015) és clarament visible en la tendència creixent d’un model de recerca basat en la rendició de comptes mitjançant l’elaboració d’indicadors de producció científica i la inclusió d’aquests com a criteris per a l’ordenació en les promocions del personal acadèmic, en la concessió de projectes i convenis, en la distribució de partides pressupostàries o en les relacions departamentals, per citar només alguns dels casos.
De fet, sense aquest sistema avui dia és complicat entendre la construcció de la carrera acadèmica de la majoria del personal investigador.
En conseqüència, obviar les condicions socials en què es produeix la recerca que avaluen –fins i tot les condicions en què es construeixen els mateixos indicadors– representa un greuge respecte l’assoliment de la igualtat d’oportunitats entre les persones que investiguen.
No matisar els indicadors tenint en compte el temps que requereix la cura és penalitzar aquelles persones que se’n responsabilitzen, bàsicament les dones.
De fet, tot i les recomanacions europees per aconseguir un entorn acadèmic eficaç i competitiu, sembla que continua no sent equitatiu en termes de gènere; així ho mostren les últimes dades, precisament publicades per la Comissió Europea.
En les universitats de l’Estat espanyol, 4 de cada 10 persones que treballen com a professorat universitari són dones, tanmateix en el cos de catedràtics 8 de cada 10 són homes, dels quals gairebé la meitat tenen més de seixanta anys.
Així doncs, les posicions més altes de la jerarquia acadèmica estan masculinitzades i envellides.
El reiteradament anomenat sostre de vidre, que no s’aconsegueix superar, evidencia la persistència de la desigualtat de gènere en la universitat.
Llegiu l’article complet en la web de Mètode.
Alícia Villar Aguilés.
Investiga sobre trajectòries formatives, desigualtats socials i educatives i transformacions en les institucions universitàries.
És mare de dues xiquetes i un xiquet.
La seua recerca s’ha centrat en els processos de precarització laboral i vital així com en l’anàlisi de les famílies monoparentals i les polítiques familiars.
És mare de dues xiquetes.
Què és Mètode?

Response: La relació de les dones amb el mercat de treball encara està caracteritzada per la desigualtat respecte als homes. A Espanya, els homes dediquen de mitjana més hores a la jornada laboral remunerada i menys a les labors de la llar que les dones. A més, les posicions de poder en institucions acadèmiques i de recerca continuen estant predominantment masculinitzades.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
La Guàrdia Civil ha irromput aquest matí a les seus nacionals d'Òmnium Cultural i l'Assemblea Nacional Catalana (ANC) a Barcelona.
Els guàrdies civils han reclamat el contingut dels correus electrònics de Sànchez i Cuixart però no han fet cap escorcoll.
L'operació –que coincideix amb els 100 dies amb Jordi Sànchez i Jordi Cuixart a la presó- forma part de la peça secreta que recentment va obrir el jutge del Suprem.
En el cas d'Òmnium Cultural els agents s'hi han presentat a les 9.00 del matí.
Es tracta de cinc guàrdies civils de paisà i un secretari judicial que han fet un requeriment d'informació realitzat pel jutge del Suprem.
Concretament, han detallat que han demanat el contingut del correu electrònic de Jordi Cuixart des de l'abril del 2016 i fins al seu empresonament.
En aquest sentit assenyalen que el tràmit format part de la "normalitat" del procés judicial.
L'entitat sobiranista ha fet una crida, a través de les xarxes socials, a evitar que "ningú s'hi desplaci" i ha recordat que la situació és d'"absoluta tranquil·litat".
Poc després de les 11.00 h han arribat a la seu agents dels Mossos d'Esquadra que s'han situat a la porta de la seu i han instat als periodistes a canviar de vorera.
El vicepresident de l'entitat, Marcel Mauri, ha lamentat que l'actuació de la Guàrdia Civil s'ha produït justament quan fa 100 dies "de la vergonya democràtica" de tenir Sànchez i Cuixart a la presó, i ha ressaltat que és el primer cop que els agents d'aquest cos policial han entrat a la seu d'Òmnium, tot i que no hi han fet al despatx de Cuixart, ha concretat.
No obstant això, ha defensat que es tracta d'"un procediment normal" derivat del procés judicial, motiu pel qual ha demanat que no acudissin els socis.
Passades les vuit del vespre, la Guàrdia Civil ha abandonat la seu amb tots les correus electrònics de Cuixart, segons ha informat Òmnium.
L'ANC, per la seva banda, ha explicat que els agents de la Guàrdia Civil estan bolcant la informació del correu electrònic de Jordi Sànchez entre el 28 d'abril del 2016 i el 27 d'octubre de 2017.
El vicepresident de l'entitat, Agustí Alcoberro, ha aclarit que no s'ha fet cap escorcoll però la policia ha buscat els correus al despatx de l'expresident empresonat, i també ha demanat als socis de l'entitat que no es desplacin a la seu.
L'ANC reivindica que ha actuat sempre pacíficament
Alcoberro afirma que l'actuació de la Guàrdia Civil és "un procediment del tot normal" que forma part del procés judicial, però ha lamentat que coincideixi just quan es compleixen 100 dies de l'empresonament de Sànchez i Cuixart "sense haver estat jutjats ni condemnats".
Ha indicat que els agents del cos podrien trobar els correus "normals" que correspondrien a un president de l'ANC, i ha reivindicat que l'Assemblea que sempre ha actuat "de forma pacífica i ordenada".
Els Mossos d'Esquadra també s'han presentat a la seu per evitar que els periodistes i els simpatitzants de l'ANC que hi havia continuessin a davant de la porta de l'entitat.
Jordi Pina, advocat de Sànchez, ha negat que l'expresident de l'ANC tingui intenció de renunciar a l'acta de diputat.
Poc abans de les 12.30 h –i després de gairebé tres hores de ser-hi- els cinc agents de paisà de la Guàrdia Civil han abandonat la seu de l'ANC.
L'entitat ha confirmat a NacióDigital que ha bolcat els correus que buscava i no s'ha endut res més.
— NacióDigital (@naciodigital) 24 de gener de 2018
L'institut armat també acudeix al CTTI
Els agents de l'institut armat també han entrat a la seu del Centre de Telecomunicacions i de Tecnologies de la Informació (CTTI) a l'Hospitalet de Llobregat.
Els agents de paisà, que ja han protagonitzat diverses entrades i escorcolls, hi han arribat a les 9.45 h i s'hi han estat fins les 16h.
Han requisat correus electrònics del Govern de Carles Puigdemont, de la mesa del Parlamenti dels representant dels grups parlamentaris de l'anterior legislatura.

Response: Aquest matí, la Guàrdia Civil s'ha presentat a les seus de l'Assemblea Nacional de Catalunya i Òmnium Cultural. Tot i que no s'han produït escorcolls, els agents, acompanyats d'un secretari judicial, han reclamat el contingut dels correus electrònics de Jordi Sánchez i Jordi Cuixart. Aquesta actuació, que és un procediment normal, coincideix amb els cent dies de l'empresonament dels "Jordis".


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
Per entendre aquesta història ens hem de situar al 1812.
En plena guerra del francès, a la ciutat andalusa de Cadis es promulgava la primera constitució de la història d’Espanya sota la protecció militar de naus britàniques que bloquejaven la costa.
En aquell moment Barcelona, com tot el Principat de Catalunya havia estat annexionada a l’Imperi Francès de Napoleó Bonaparte.
Passats més de dos segles sembla que la presència de la Constitució de Cadis a la nostra ciutat sigui ja cosa del passat.
Però si estem atents i mai perdem la curiositat per redescobrir els petits detalls que s’amaguen a les parets podrem veure que encara avui es poden llegir un parell d’articles d’aquesta constitució a la catedral i que fins i tot va existir fins a l’agost del 2013 una placa enorme que dedicava una de les places més importants a “la Constitución”.
Per poder transcriure els textos constitucionals de la Catedral, cosa que a primer cop d’ull sembla una tasca molt difícil més enllà d’algunes paraules aïllades ens podem ajudar de la versió íntegra del text que es pot descarregar del web del Congrés dels Diputats espanyol, ja que l’eina de cerca per paraules dins el document PDF ens pot ser de gran ajuda.
Comencem la nostra aventura doncs, i ho farem per la Porta de la Pietat, la que es troba a la part posterior del temple donant al carrer de la Pietat, on hi ha un retaule de la Pietat, que per cert, no és l’original sinó una reproducció feta de plàstic que s’hi va posar després d’un intent de robatori.
Segons J.M. Martí i Bonet, Canonge i Delegat Diocesà de Patrimoni Cultural de l’Arquebisbat de Barcelona, L’original es troba a l’interior de Sant Sever, al costat del claustre de la Catedral.
Si parem atenció veurem que tot just sota el retaule hi ha unes lletres mig esborrades entre les quals es poden llegir coses com: “ON, DE TODOS, MO EL SER, OS Y BE”.
Aquest article doncs, és un dels textos fundacionals del nacionalisme espanyol embrancat al concepte de nació-estat provinent dels conceptes liberals, un nacionalisme basat en una constitució que es fonamenta nacionalisme espanyol centralista d’arrel castellana.
Vaja, allò que ara es coneix paradoxalment com a “no-nacionalisme”...
El fet de l'obligació de “ser justos y benéficos” és més una declaració de principis que una altra cosa, com la majoria de proclames en la majoria de constitucions del món...
Si seguim donant la volta per l’absis de la Catedral, anirem a parar a la Plaça de Sant Iu.
Allà, just darrere de la placa que indica el nom de la plaça també hi veiem unes lletres borroses.
En aquest cas el que es pot llegir és “LIBRE, PUEDE”.
Aquest article fa referència clarament a una limitació de poders per part de la monarquia, ja que en aquesta nova constitució, el rei havia de compartir la sobirania amb les corts.
Curiosament, i ho vaig comprovar durant els anys que vaig dedicar-me a fer visites guiades per Barcelona, quan s’acosten dates com les d’ara en què s’ha de fer la declaració de renda, molta més la gent que on posa “LIBRE” a primer cop d’ull llegeix “IRPF”, suposo que per un biaix cognitiu...
Doncs segons J.M. Martí i Bonet després que Ferran VII hipòcritament fes un manifest declarant “Marchemos francamente, y yo el primero, por la senda constitucional” es va imposar que totes les façanes de les catedrals tinguessin escrits alguns articles de la Constitució de 1812.
Més tard el mateix rei perseguiria sense miraments els mateixos liberals que l’havien redactat en el context de la restauració.
La Nación la protege por leyes savias y justas, y prohíbe el ejercicio de cualquier otra”.
Però tot i que com acabem de veure aquest text acceptava la supremacia de l’Església en matèria espiritual, sobretot durant els períodes en què el liberalisme era perseguit, aquesta constitució, que s’esmentava amb el nom en clau de “la Pepa” segurament per haver estat promulgada un 19 de març, dia de Sant Josep, sovint fou utilitzada com a símbol anticlerical en resposta a una Església majoritàriament partidària de la societat tradicional i la restauració de l’absolutisme.
Es va arribar fins i tot a prohibir en algunes èpoques les típiques capelletes de sants que hi havia a les façanes de les cases obligant a substituir-les per articles de “La Pepa”.
A Gràcia, per exemple, la plaça on ara hi ha el Mercat de la Llibertat es va passar a denominar així, i també la Plaça Sant Jaume de Barcelona on, malgrat que una placa de dimensions contundents encara ho va recordar fins al 2013, aquesta passava desapercebuda per la majoria de la població local.
Per contra, recordo trobar una turista que em va preguntar per la “Plaza de la Constitución”, perquè hi havia vist una placa.
Sembla que els estrangers, van més encuriosits per la ciutat que nosaltres, potser hauríem de mirar Barcelona amb ulls de turista més sovint.

Response: A les façanes de la Catedral de Barcelona avui encara es poden llegir un parell d’articles de la Constitució del 1812, “La Pepa”. Aquests fragments, que pertanyen a un dels textos fundacionals del nacionalisme espanyol, es poden trobar a sota del retaule de la Porta de la Pietat i darrere de la placa de la plaça de Sant Iu.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
El col·lectiu LGTBI Colors de Ponent ja ha rebut aquest curs les queixes de tres famílies homoparentals que s’han sentit discriminades en dos centres educatius de Lleida.
En concret, han mostrat el seu malestar pel fet que en exercicis plantejats a l’aula el model de família presentat als alumnes era el d’un pare i una mare, home i dona, sense tenir en compte que tots dos progenitors poden ser del mateix gènere.
Precisament l’entitat i l’Ajuntament organitzen aquest dissabte un congrés que reivindica la diversitat sexual i de gènere amb uns cent cinquanta inscrits i ponents de primer nivell com el sacerdot i teòleg polonès Krzysztof Charamsa, que va ser membre de la Congregació per a la Doctrina de la Fe del Vaticà i expulsat de la Santa Seu el 2015 després de fer pública la seva homosexualitat.
Es tracta de l’onzè Congrés de Convivència a la Ciutat, que se centra en el dret a la no discriminació per orientació sexual i identitat de gènere en tots els àmbits, des de l’educació a la salut passant pel món laboral o la llibertat religiosa.
La presidenta de Colors de Ponent, Sandra Castro, ha revelat la dada de les queixes rebudes en només tres mesos de curs per famílies homoparentals de Lleida per exemplificar que la discriminació continua encara massa present a les aules, on si el model de família que es presenta és exclusiu de pare i mare els infants que són fills de dues persones del mateix gènere se senten exclosos.
‘Si els mestres saben que tenen famílies diverses a l’aula el plantejament ha de ser inclusiu’, afirma.
Segons Castro, signes discriminatoris com aquests passen a les escoles però també en molts altres àmbits.
‘És una discriminació a vegades simbòlica i inconscient i altres vegades totalment voluntària, però està clar que cal treballar-hi molt perquè hi ha molts prejudicis derivats del desconeixement’, assegura.
I insisteix que aquesta és una lluita que ‘no s’ha de veure com una cosa aïlla que afecta determinades persones i prou sinó que ha d’implicar tothom’.
És per això que el congrés reflexiona sobre com garantir la no-discriminació des d’altres drets com la salut, l’educació o l’atenció integral.
El tinent batlle i regidor de Participació Ciutadana, Drets Civils i Cooperació, Joan Gómez, ha destacat que el congrés ‘vol evidenciar la pluralitat de vivències de gènere i sexuals que hi ha a la nostra societat; normalitzar aquesta situació ens farà a tots més iguals i més inclusius’.
A la sessió matinal el politòleg i activista trans Viktor Navarro, ha abordat la qüestió des del punt de vista ideològic i ha posat de manifest que ‘mantenir els patrons de gènere és una estratègia central del capitalisme per mantenir l’statu quo’ alhora que ‘la divisió sexual del treball és una garantia per la reproducció del sistema’.
Per això ha fet una crida a ‘sortir dels automatismes’ i qüestionar-se els rols de gènere.
A migdia han començat tallers simultanis sobre diferents drets vinculats a la diversitat sexual i de gènere.
El relacionat amb la salut l’ha dirigit la doctora Rosa Almirall, directora del programa Trànsit especialitzat en la salut de les persones transexuals.
Almirall ha dit que ‘si la salut és un dret de totes les persones, també de les trans, cal aconseguir que tots els professionals puguin tenir un tracte no discriminatori cap a elles i coneixements suficients perquè puguin acompanyar-les en els seus processos’.
I ha admès, en aquest sentit, que ‘encara hi ha molt desconeixement’.
Miquel Missé, sociòleg, escriptor i activista trans, ha dirigit el taller sobre dret a l’educació i ha assegurat que ‘el principal objectiu és superar la idea que els aspectes relacionats amb la diversitat sexual i de gènere interessen només al col·lectiu LGTBI, ja que els heterosexuals també tenen molt a reflexionar-hi’.
Orientació sexual i confessió religiosa
La sessió de la tarda ha arrencat a les quatre amb un espai de reflexió interreligiós, amb tres persones gais, una catòlica, una protestant evangèlica i una musulmana, que han explicat i dialogat sobre la seva experiència de convivència entre la seva orientació sexual i la seva confessió religiosa.
En concret han estat Krzysztof Charamsa, tèoleg polonès acomiadat del Vaticà quan va fer públic que era homosexual; el també teòleg evangèlic Carlos Osma i Diana Al-Rahmoun Font, filòloga i investigadora síriocatalana.

Response: El col·lectiu LGTBI Colors de Ponent ha rebut les queixes de tres famílies homoparentals que s’han sentit discriminades en dos centres educatius de Lleida per la representació d’un únic model familiar format per un pare i una mare. Això coincideix amb la celebració aquest dissabte d’un congrés organitzat per l’entitat i l’Ajuntament sobre la diversitat sexual i de gènere.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
Aquest dilluns els usuaris de les residències de gent gran que es troben en la fase 2 ja poden tornar a rebre visites de familiars, tot i que amb limitacions i mesures addicionals de seguretat.
"Hem patit molta angoixa però és un pas endavant molt important", admet a l'ACN Salvador Plana després de visitar la seva mare de 102 anys a la residència STS Misericòrdia de Reus per primer cop després de dos mesos.
Les visites en aquest centre estan limitades a una sola persona i a un màxim de 20 minuts, i es concentren en un espai habilitat especialment a la recepció.
No es permeten ni els petons ni les abraçades, però les emocions estan a flor de pell.
"M'ha fet molta il·lusió veure la meva neta", confessa una de les residents, Carmen Carbonell.
La gent gran de la residència STS Misericòrdia de Reus ha començat a rebre aquest dilluns les primeres visites de familiars.
Només pot accedir-hi una persona, que ha de sotmetre's al protocol de seguretat establert: desinfecció de les sabates amb lleixiu, desinfecció de la roba, guants, mascareta, gel hidroalcohòlic i control de temperatura –amb un límit de 37 graus.
Un cop superats els tràmits l'encontre es produeix tot just al vestíbul de l'equipament, on s'han col·locat dues taules llargues per garantir el distanciament de dos metres.
Entre elles s'ha penjat una lona per tal d'oferir una mínima intimitat a usuaris i familiars, que disposen de 20 minuts per posar-se al dia.
El més dur és no poder tenir cap mena de contacte físic.
Una de les persones que aquest dilluns ha pogut entrar al centre és en Salvador Plana.
Hi ha anat a veure la seva mare, que fa pocs dies ha complert 102 anys.
En Salvador explica que han patit "molta angoixa", tot i que el fet que a la residència no hi hagi hagut cap positiu per covid-19 els ha donat certa tranquil·litat.
Durant el període de confinament, explica, han anat fent un parell de videotrucades per setmana.
La seva mare, però, no hi sent bé i això suposa una limitació afegida.
"Tot i que és molt difícil la comunicació amb ella, el fet que puguem venir a veure-la i que ella també ens vegi és un pas endavant", valora en Salvador.
A la taula del costat, l'Elisenda Villalta ha anat a la residència a veure la seva àvia.
"Ha estat difícil i molt dur, crec que ho és per tothom.
En el moment que vam poder començar a sortir veníem a saludar-la des del pàrquing i ells ens veia des de l'habitació", relata.
Tot i que encara no pot fer-li petons ni abraçades, l'Elisenda diu que ha viscut el moment com "una il·lusió".
La seva àvia, Carmen Carbonell, explica que durant aquest temps ha anat parlant per telèfon i per videotrucada amb la família.
La Carmen explica que s'ha fet "càrrec" de les limitacions del coronavirus i que no ho ha passat del tot "malament".
"He pensat que tot era pel nostre bé", admet la Carmen, molt il·lusionada aquest dilluns per haver pogut veure la neta i amb ganes d'anar recuperant la normalitat.
El director de la residència STS Misericòrdia de Reus, Àusies Arquimbau, explica que han establert dues franges de visita -una al matí i a la tarda-, de manera que cada resident pugui rebre una visita a la setmana.
Arquimbau assenyala que, a més del protocol per a l'entrada dels familiars, reserven una estona entre cada visita per desinfectar l'espai.
El director del centre afegeix que, arran del confinament, van adquirir telèfons mòbils i pantalles tàctils per possibilitar la comunicació entre els residents i les seves famílies, i que ara han pogut fer un pas més amb les visites presencials.
"Quan els vam comunicar que podrien començar a fer-se les visites es van posar molt contents i feliços, i ja hem vist imatges de molta emoció", relata.
A més, a la residència estan satisfets perquè han pogut esquivar la covid-19.
"Ha estat una situació dura i difícil, però per sort i gràcies a la feina de tot l'equip no hem tingut cap contagiat", celebra Àusies Arquimbau.
El director també explica que aquesta setmana la residència Misericòrdia ja preveu tornar a reprendre la incorporació de nous usuaris al centre, després de gairebé tres mesos.
Actualment el centre compta amb 139 residents d'una capacitat de 148 places -91 de les quals públiques i 57 de privades.

Response: Després de dos mesos, aquest dilluns els usuaris de les residències de gent gran en fase 2 de Catalunya ja han pogut tornar a rebre la visita dels familiars. Els retrobaments, que han sigut molt emotius, es fan amb les màximes mesures de seguretat: només una persona, guants, màscara, desinfecció de roba i sabates amb lleixiu, i control de temperatura.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
De l'atemptat terrorista que aquest dijous a la tarda va colpejar Barcelona -i que més tard va tenir una rèplica a Cambrils- encara hi ha molts interrogants per resoldre.
El recompte de víctimes és provisional -hi ha 14 persones mortes i desenes de ferits- i diversos implicats en l'atac continuen en recerca i captura.
Però hi ha una certesa que, a mesura que avancen les hores, pren més rellevància: la clara vinculació del grup terrorista amb el Ripollès.
Tant els fugitius com els terroristes abatuts pels Mossos a Cambrils tenen un lligam directe amb Ripoll i pobles del seu entorn.
Moussa Oukabir, menor d'edat (té 17 anys) i un dels noms més citats des de l'atac a Barcelona, seria un dels terroristes liquidats per la policia a Cambrils.
Inicialment se li havia atribuït l'autoria material de l'atemptat a la Rambla, un extrem encara no confirmat de forma oficial.
És germà de Driss Oukabir (28 anys), detingut dijous a Ripoll i traslladat a l'Audiència Nacional avui mateix.
També són de Ripoll Mohamed Hychami i Younes Abouyaaqoub (de 24 i 22 anys, respectivament).
Abouyaaqoub continuaria fugat mentre que Hychami i Said Aalla (18 anys), aquest últim natural de Ribes de Freser i amb domicili a Ripoll, haurien mort en el tiroteig de Cambrils.
Els escorcolls d'aquest divendres a Ripoll -també en el municipi de Said Aalla, tal com ha confirmat NacióDigital- han provocat noves detencions i han intensificat el paper nuclear de la cèl·lula ripollesa en la massacre a Barcelona, el tiroteig a Cambrils i també en l'explosió a Alcanar.
A banda de la detenció de Driss Oukabir dijous -la seva identitat es va vincular amb la furgoneta llogada per a l'atac-, aquest divendres ha estat detingut Salh El Karib, d'uns 30 anys i propietari d'un locutori a Ripoll, així com una altra persona del municipi encara sense identificar.
Fonts locals apunten que aquest detingut seria Mohamed Aalla, germà de Said Alla.
Precisament, Said Aalla seria el propietari del cotxe (un Audi A3) amb el qual els terroristes es van moure per Cambrils.
L'explosió a Alcanar
El que es desprèn de la investigació és que els implicats haurien assumit tasques executives i logístiques vinculades a l'atemptat de Barcelona i estan relacionats amb l'explosió d'Alcanar, que els Mossos situen com el lloc des d'on es va preparar l'atemptat de Barcelona.
El major dels Mossos, Josep Lluís Trapero, ha detallat aquest divendres que l'atemptat o la "sèrie d'atemptats" es preparava a Alcanar des de feia un "cert temps" i l'explosió hauria privat els terroristes del material que tenien previst utilitzar a la capital catalana.
"A la desesperada fan, doncs, el primer atemptat, el de Barcelona, i després el de Cambrils", ha assegurat Trapero.
De fet, el ferit identificat en l'explosió a Alcanar és Mohammed Houli, veí de Ripoll i amb vinculació amb altres atacants procedents del municipi.
Els Mossos han traslladat Houli aquest divendres a la comissaria de Tortosa per ser interrogat.
La cèl·lula ripollesa hauria llogat en els darrers mesos una casa a Alcanar on s'hi emmagatzemaven els explosius -bombones de gas butà- que s'havien d'utilitzar a Barcelona.
A l'immoble d'Alcanar, esmicolat per l'explosió accidental de dimecres, els terroristes s'hi podrien haver desplaçat periòdicament des del Ripollès.
Houli, definit per persones que el coneixen com un jove seriós i de tracte reservat, s'hauria radicalitzat en els últims mesos, com els altres integrants de la cèl·lula ripollesa.
Persones del seu entorn consultades per aquest diari detallen com Houli havia deixat de jugar amb l'equip de futbol sala en el qual militava i recentment havia fet un viatge a Alemanya.
Altres joves que coneixia, com Moussa Oukabir, també havien abandonat activitats i amistats en els darrers mesos.
Aquests joves del Ripollès són avui els protagonistes de l'atemptat que ha commocionat Catalunya.

Response: Diversos implicats en l'atemptat terrorista a Barcelona i Cambrils continuen en recerca i captura. Mentrestant, la investigació ha revelat que tres dels detinguts i els atacants abatuts a Cambrils estaven vinculats amb el Ripollès, on els Mossos han arrestat diversos membres de la cèl·lula terrorista. Els atemptats s'haurien planificat des d'Alcanar, on s'emmagatzemaven explosius que s'havien d'utilitzar a Barcelona.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
Més de 120 farmàcies catalanes realitzen proves per detectar de forma precoç el risc d'infecció per VIH.
És en el marc del Programa de detecció precoç del VIH amb test ràpid de quarta generació i, des del 2012, han fet més de 13.700 proves.
Durant el 2017, en van fer més de 3.400, segons ha facilitat el Consell de Col·legis Farmacèutics de Catalunya amb motiu del Dia Mundial de la Sida.
Les proves ràpides del VIH de quarta generació faciliten coneixement de l'estat serològic, gràcies a la detecció de l'antigen p24, davant d'una possible infecció en persones amb major vulnerabilitat.
Des del maig del 2012, quan es va concertar el servei, fins el desembre del 2017, s'han detectat 135 resultats reactius (10 per cada 1.000 proves).
Entre el 2014 i 2017, el nombre de farmàcies que ofereixen el servei ha incrementat un 54,9% i el nombre de proves, un 111,2%.
La prova consisteix en una petita punció al dit i permet conèixer el resultat en 20 minuts, amb un alt valor predictiu, i sempre amb la garantia de confidencialitat i anonimat.
En cas de resultat reactiu, el pacient és derivat a l'hospital de referència per realitzar la confirmació del resultat, previ consentiment informat.
La mitjana d'edat de les persones que va a la farmàcia a fer-se la prova se situa entre els 29 i els 33 anys.
El motiu principal és mantenir relacions sexuals sense protecció amb persones que es desconeix si poden presentar infecció per VIH.
El col·lectiu més vulnerable continua sent el d'homes que tenen sexe amb homes.
De prova pilot a servei concertat
El 2009 el Col·legi de Farmacèutics de Barcelona i l'Agència de Salut Pública de Catalunya van posar en marxa la prova pilot de detecció precoç de VIH a la província de Barcelona.
El 2012 va passar a formar part de la cartera de serveis concertats i es va anar estenent arreu de Catalunya progressivament.
El servei està cofinançat, i l'usuari ha de pagar deu euros.
Per al Consell de Col·legis Farmacèutics de Catalunya (CCFC), aquest és un exemple més de la importància de la gestió integrada entre els farmacèutics i la resta d'agents sanitaris per aconseguir un objectiu comú, contribuir a millorar la salut de les persones, en aquest cas la prevenció i la detecció precoç de la infecció per VIH.
Intercanvi de xeringues i manteniment amb metadona, altres programes de reducció de danys
A banda del Programa de detecció precoç del VIH amb test ràpid, altres programes de reducció de danys que es fan a les farmàcies comunitàries de Catalunya són el Programa d'intercanvi de xeringues i el Programa de manteniment amb metadona.
En el cas del primer, que es duu a terme per reduir la prevalença d'infecció per VIH en persones addictes a drogues per via parenteral hi col·laboren 288 farmàcies de la província de Barcelona.
D'altra banda, el Programa de manteniment amb metadona té per objectiu apropar als usuaris els tractaments de manteniment amb agonistes opiacis, per fer-los més accessibles i incrementar-ne la cobertura per millorar el compliment del tractament i modificar les pràctiques de risc.
En aquest programa col·laboren 158 farmàcies de Catalunya, que han atès una mitjana de 1.026 pacients el 2017.
Dia Mundial de la Sida
En el marc de la lluita contra la sida, el Consell de Col·legis Farmacèutics és una de les més de 100 entitats, empreses i institucions que s'han adherit al comunicat conjunt del Dia Mundial de la Sida, que ha promogut l'Agència de Salut Pública de Catalunya, amb el títol 'L'esforç conjunt cap a una resposta positiva'.
Els signants del comunicat fan referència al Pla d'acció enfront del VIH i altres ITS 2016-2020 que marca "les actuacions que al nostre país es dediquen a aquest fi, amb especial èmfasi a les que faciliten que totes les persones puguin conèixer el seu estat serològic i tenir accés a un tractament precoç millorant la qualitat de vida i disminuint dràsticament la possibilitat de transmissió".

Response: En el marc del Programa de detecció precoç del VIH, més de 120 farmàcies a Catalunya realitzen testos ràpids de quarta generació. Des del 2012 fins al 2017, s'han dut a terme més de 13.700 proves, 135 d'elles reactives. La prova facilita el coneixement de l'estat serològic, gràcies a la detecció de l'antigen p24, entre les poblacions amb major vulnerabilitat.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
En un moment de canvi social en el que sembla que les polítiques de respecte a la natura van a l’alça encara trobem casos de males pràctiques cap als animals.
És cert que esdeveniments recents com la prohibició de l’empaitada d’ànecs a Roses i la regulació dels correbous a tot el territori català juguen a favor de la sensibilització però encara hi ha molt camí per recórrer.
Gandhi deia: ‘Un país, una civilització, es pot jutjar per la manera com tracta als seus animals’.
Cada any s’abandonen, segons la Fundació per a l’Adopció, l’Apadrinament i Defensa dels Animals (FAADA) 30.000 animals de companyia.
És a dir, una mitjana de quatre animals cada hora.
Si es compara amb les dades de l’estat espanyol, 140.000 animals abandonats entre gats i gossos, les xifres a Catalunya representen prop d’un 22%.
El fenomen ha augmentat a causa de la crisi econòmica que també ha repercutit en el funcionament de les gosseres municipals i els refugis.
Les gosseres públiques depenen de cada municipi o del consell comarcal corresponent.
Això fa que cada institució rebi un pressupost diferent i no es pugui fer una estimació a nivell general dels diners que es destinen al benestar d’aquests animals.
Per exemple, el municipi de Banyoles té una gossera amb capacitat per 25 animals i percep del consell comarcal del Pla de l’Estany 20.000 euros anuals.
Ara bé, també afirma: ‘Tot i ser una qüestió de diners, de diners n’hi ha. El problema ve de la gestió, no dels recursos’.
Molt sovint els supervisors d’aquests centres són càrrecs de confiança del govern municipal i el confort dels animals no està a la primera línia de les seves prioritats.
El cas de les protectores privades, no es fa distinció en la seva manera d’actuar, tot i que no es deguin a l’administració i el pressupost no vingui d’institucions públiques.
D’una llar a la gàbia
L’educador de gossos Albert Vilardell parla de les gosseres públiques de les comarques gironines com a ‘petits Guantánamos’.
Segons l’educador, ‘són instal·lacions que inviten al maltractament animal provocant patiment, el principal problema d’aquests centres’.
Les condicions en les quals es troben aquests equipaments no són òptimes per la vida d’un gos o un gat però aquesta mancança es compensa amb un teixit humà important que col·labora en la tasca i que, en la majoria dels casos, no cobra per la feina que fa.
Misericòrdia Bel, voluntària del Refugi Baix Camp, explica que va entrar al programa de voluntariat per donar una segona oportunitat a aquells animals que ja han patit l’abandonament o el maltractament.
Tot i que el principal objectiu d’una gossera és que l’animal adoptat no hi torni mai més després d’haver trobat una família que el cuidi, moltes vegades grups de gossos com ara els mestissos tenen tendència a reincidir.
Així doncs, cal que la seva estada es desenvolupi de la millor manera possible, sigui quin sigui el període de temps.
Això no obstant, aquest recorregut, en moltes d’aquestes gosseres genera controvèrsia entre els especialistes i els mateixos voluntaris del sector.
Així ho explica Carmen Xarles, voluntària de l’associació Dracs Peluts: ‘Si vaig entrar a Dracs Peluts és per la ràbia de fer-nos callar, allà no hi havia res clar.
La impotència i la indignació de saber que fins ara no han fet les coses bé és el que em fa continuar lluitant’.
La font del problema
Per evitar-los aquest patiment cal un canvi en la base social.
Ja hi ha sobre la taula propostes com les del Partit Animalista (PACMA) que aposten per unes polítiques de sacrifici zero i acabar amb la compra-venda.
Així com controlar més el xip en gossos i els gats.
Coincideix amb Tomàs Camps en dir que a través de l’educació als més petits, la qüestió anirà revertint progressivament.
Camps assegura que no se solucionaran els problemes fins que no es faci formació.
‘Cal entendre què li passa a l’animal, com se l’ha de tractar i solucionar qualsevol problema’.
En aquesta línia, programes europeus com el Blue Dog Project, han creat una col•lecció de llibres per afavorir l’educació en aquests valors.
El projecte està pensat per a les aules i les llars tot ensenyant a través de diverses proves com aprendre a tractar un gos de forma correcta.

Response: L'abandonament de mascotes i les males pràctiques amb animals continuen sent un problema en augment. A Catalunya cada any s'abandonen 30.000 animals de companyia, xifra que representa un 22% dels abandonaments a tot l'Estat, on s'abandonen 140.000 animals. Les gosseres municipals no reben el finançament necessari per dotar-se d'equipaments en condicions òptimes i garantir el benestar dels animals que acullen.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
S’acaba el temps imposat pel Tribunal de Comptes espanyol perquè trenta-quatre ex-alts càrrecs dipositin una fiança de 5,4 milions d’euros per la causa contra l’acció exterior de la Generalitat que té oberta aquest organisme administratiu.
Sembla clar que el fons de compensació de riscs aprovat pel govern per a avalar-la no serà la solució, almenys d’entrada.
Segons fonts de la defensa dels acusats consultades per VilaWeb, la solució d’urgència pot passar perquè els represaliats pel mateix Tribunal de Comptes pel 9-N posin els pisos que ja els van embargar com a aval per a aquesta nova causa contra l’acció exterior.
Aquesta fórmula, avançada avui pel diari Ara, implica que els pisos i habitatges dels que ja van ser embargats en aquella altra causa, es presentin ara com a nou aval.
Per a això, abans caldrà eixugar el deute total de la causa del 9-N, confirmada recentment pel Tribunal Suprem espanyol, tot i que no es va pronunciar sobre tots els condemnats.
Aquests pisos van servir per a avalar al començament la meitat de la fiança de més de 5 milions fins que la Caixa de Solidaritat va assumir-la tota.
Tot i que els propietaris en podien fer ús, els habitatges continuaven embargats perquè Tribunal de Comptes es va empescar uns interessos sobre els diners avalats de nou-cents mil euros extraordinaris.
Durant tot el dia d’avui hi haurà reunions constants i contactes entre advocats, el govern i els responsables de la Caixa de Solidaritat.
Fins al darrer moment hi pot haver canvis, però la solució ara per ara més plausible passa per aquesta fórmula, que implica que abans caldrà eixugar aquest deute imposat de nou-cents mil euros.
El 1.075.000 euros que té ara mateix la Caixa de Solidaritat ho permeten i, tan bon punt alliberats els immobles blocats, es podran posar d’aval per a aquesta nova fiança el termini de la qual venç demà.
Les mateixes fonts indiquen que és una solució provisional, perquè confien que el fons de compensació de riscs activat pel govern i dotat amb deu milions d’euros que gestiona provisionalment l’Institut Català de Finances servirà finalment per a avalar els més de cinc milions exigits.
El problema amb què s’ha trobat el govern per a poder engegar ara aquest mecanisme és la negativa dels bancs a fer de mitjancers.
Fonts del Departament d’Economia diuen a VilaWeb que es negocia amb uns quants, i preveuen que l’acord amb algun arribi aviat.
Però no prou perquè arribi abans que no s’acabi el termini, demà a la nit.
El conseller d’Economia, Jaume Giró, ha reconegut públicament que no han trobat encara cap banc ni entitat que vulgui avalar l’operació.
“A dia d’avui, les primeres entitats financeres contactades, tant bancs com cooperatives de crèdit, no han considerat oportú d’acceptar el nostre oferiment de formalitzar la garantia de la nostra operació.”
Per a aquest supòsit, el decret de creació del fons de compensació ja preveu que l’Institut Català de Finances avali les fiances provisionalment.
La setmana passada el govern ja va apuntar aquesta possibilitat, en veient que era difícil de tancar cap acord a temps.
El risc d’exposició de l’ICF i del govern en cas que s’hi arribi ha frenat l’executiu, que no gosa fer-ho.
Giró ho ha explicat: “He decidit de no sotmetre cap professional de l’ICF a aquesta operació perquè causaria angoixa, inquietud i por a ells i a les seves famílies.”
Arribats a aquesta situació d’incertesa i amb tan poc temps per a trobar una solució, els advocats dels afectats negocien la via alternativa de posar els pisos dels condemnats del 9-N com a aval.
I si tomben el fons?
Es podrà salvar el patrimoni dels represaliats?
Però ni tan sols amb això n’hi haurà prou perquè els immobles embargats el 2018, amb la taxació d’aleshores, van servir per a eixugar la meitat de la fiança de cinc milions imposada.
Hi hauria d’haver més solucions complementàries, com ara que algun partit hi aporti diners, o que hi hagi inevitablement embargament de béns als afectats.

Response: Segons fonts de la defensa dels acusats per la causa contra l’acció exterior de la Generalitat, el Govern pretén utilitzar els pisos ja embargats dels condemnats pel 9-N com a aval. L’operació, que de moment cap banc ha volgut avalar, serviria per pagar la fiança de 5,4 milions que el Tribunal de Comptes espanyol ha imposat a trenta-quatre ex-alts càrrecs.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
L'oficina d'atenció als temporers que arriben a Lleida que ha obert al pavelló 3 dels Camps Elisis aquesta setmana ha atès la meitat de persones que els mateixos dies l'any passat.
Si l'estiu passat els cinc primers dies es van atendre 123 persones enguany, al quart dia de funcionament se n'han atès 65 amb una mitjana de 22 persones al dia.
El tinent d'alcalde Xavier Rodamilans ha explicat que els serveis socials de la Paeria tenen comptabilitzats 34 temporers que es troben dormint al carrer en diferents punts de la ciutat, la majoria entre les zones de Castellers i a les escales de l'Hostal Jericó.
A l'oficina d'atenció els temporers reben informació de les diferents borses de treball i també se'ls valora la seva situació personal i sociolaboral per poder accedir a una feina.
Enguany, s'està detectant una major afluència d'immigrants sense papers.
La majoria són subsaharians i magrebins i molts provenen d'Itàlia.
En una visita a l'oficina d'atenció als temporers amb els mitjans de comunicació, el tinent d'alcalde Xavier Rodamilans ha explicat que el programa de la Paeria té ''dos punts bàsics''; un és l'oficina i l'altre el seguiment de la situació dels temporers que estan al carrer.
A l'oficina, que es va començar a adequar el cap de setmana i oficialment va obrir portes dilluns s'està comprovant que l'atenció en comparació a l'any passat ha caigut a la meitat.
No se sap el motiu però s'apunta a què podria ser que els temporers estiguin més repartits entre els diferents municipis de Ponent on ja ha començat la campanya de la fruita.
Pel que fa al seguiment de la situació del carrer, els serveis socials surten fins a tres cops a la setmana per controlar els assentaments.
Tenen registrades 34 persones dormint al carrer, a Castellers, a l'entrada de l'Hostal Jericó, i en menor mesura en 3 furgonetes que hi ha als Camps Elisis i una altra que està en un caixer automàtic.
Rodamilans confia que aquesta xifra disminueixi i ha instat al treball conjunt amb la Generalitat i els sindicats agraris perquè algun dia no hi hagi ningú amb aquesta situació.
En aquest sentit, el regidor s'ha mostrat contrari a la possibilitat d'habilitar un alberg com a solució i ha reclama t més recursos ja que en comparació amb altres regions de l'Estat a Lleida estan molt per sota dels 300.000 euros que tenen municipis com Jaén.
De la seva part, la cap de la Unitat tècnica d'inclusió, Alba Prila, ha explicat que quan els temporers arriben a l'oficina se'ls valora la seva situació personal i sociolaboral així com les possibilitats, a nivell administratiu, d'accedir a un lloc de treball.
En aquest sentit, se'ls informa de les diferents borses de treball i la possibilitat de reivindicar els seus drets i posar denúncies a través dels sindicats.
També se'ls ofereix serveis d'atenció a necessitats bàsiques com dutxar-se, higiene personal, canvi de robar o la possibilitat de rentar la que porten i també menjar.
En cas que no tinguin lloc per dormir se'ls adreça a l'Hostal Jericó on ho poden fer de forma gratuïta durant uns dies.
Pirla ha destacat que aquests primers dies estan detectant l'arriada de més persones en situació irregular.
Un volum important procedeixen d'Itàlia i són subsaharians o magrebins.
Són temporers que arriben sense recursos econòmics ni una xarxa relacional que els permeti tenir uns ''mínims'' mentre no troben feina.
Altres ja han trobat treball però encara no han cobrat la primera nòmina i per tant es troben en una ''situació precària''.
En cas que el temporer que demana allotjament ja estigui treballant, des de l'oficina es dirigeixen a l'empresari agrícola que l'ha contractat perquè és la seva obligació donar sortida a aquest problema.
De moment però, només han anat a l'oficina 3 persones amb contracte.
Finalment, el mediador que treballa a l'oficina, Abdallaa Jelda, ha explicat que la seva tasca és informar als immigrants del lloc on han d'anar a buscar feina i en aquest sentit s'hi adreça amb el seu idioma ja que la majoria no saben ni català ni castellà.
Això fa que normalment ignorin tots els passos a seguir i requereixin d'una ''interpretació'' per conèixer la seva situació.

Response: Enguany, l’oficina d’atenció que fa el seguiment dels temporers que arriben a Lleida ha atès la meitat de persones en comparació amb el mateix període de l’any passat. El motiu podria ser un major repartiment a la zona de Ponent. A més, la Paeria ha comptabilitzat 34 temporers dormint al carrer i ha registrat un augment d’immigrants en situació irregular.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
El groc ha envaït aquest migdia la plaça de Sant Pere.
Centenars de persones han assistit a una Patum de Lluïment més reivindicativa que mai.
A la trentena de llaços grocs que engalanen els balcons de la plaça de l’ajuntament s’hi ha sumat els que duien algunes de les comparses, les samarretes reivindicatives entre els integrants però també el groc entre els assistents en els seus mocadors i el tradicional barret.
Es preveu que la solidaritat amb els polítics empresonats i a l’estranger sigui encara més notòria al vespre, en la Patum Completa, a la qual assistiran familiars de Jordi Turull, Oriol Junqueras, Anna Gabriel, Jordi Cuixart.
Toni Comin, Jordi Sànchez i Lluís Puig.
‘Hem volgut fer-los un lloc perquè tothom sàpiga que malgrat que no hi siguin, som amb ells’, ha dit la regidora de Patum, Mònica Garcia.
La plaça de Sant Pere era plena minuts abans que acabés la missa de Corpus.
L’ofici ha estat presidit pel bisbe Novell, fet que ha dut al grup municipal d’ERC a no assistir.
La regidora Ermínia Altarriba ha explicat que ja s’havia acordat, mesos endarrera, no convidar a Novell degut a ‘unes declaracions homòfobes i masclistes que va fer’.
Finalment, però, la parròquia ha optat perquè fos Novell qui l’oficiés, raó per la qual han decidit ‘no anar-hi’.
L’absència d’ERC se suma a la de l’equip de govern de la CUP que, ja fa alguns anys, no hi assisteix.
Així, només hi han assistit sis regidors del PDECat i el regidor d’ICV.
Quan les campanes de l’església de Santa Eulalia tocaven l’Àngelus marcant l’inici de la Patum de Lluïment, la plaça ja era del tot plena i tenyida de groc.
Els músics amb una samarreta en la qual es podia llegir ‘Ni presó ni exili, per Patum a casa’ i també entre el públic es podia veure el tradicional barret i mocador de Patum groc.
El mateix amb els integrants de les comparses, bona part dels quals duien llaços.
I pel que fa a la comparsa en si, l’Àliga amb els clavells grocs i les Maces amb un llaç del mateix color, han estat algunes de les que han volgut mostrar la seva solidaritat.
I per la festa forta, la Patum completa d’aquest dijous el vespre, és previst que encara en siguin més.
Alguns minuts d’endarreriment
Si dimecres va ser la pluja el que va fer endarrerir el tret d’inici de la Passada, aquest dijous ha estat l’elevada afluència de públic.
La primera de les comparses, la dels Turcs i Cavallets, ha tingut greus problemes per poder sortir i arrencar el ball.
Finalment, però, després d’uns moments de neguit, Turcs i Cavallets han pogut actuar sense cap incident greu.
Familiars dels presos i autoritats al balcó
La Festa de la nit, la Patum Completa, comptarà al balcó amb els familiars de Jordi Turull, Oriol Junqueras, Anna Gabriel, Jordi Cuixart.
Toni Comin, Jordi Sànchez i Lluís Puig.
Enter les autoritats presents també hi és previst que sigui Eduard Pujol, Portaveu del grup parlamentari de Junts per Catalunya, la diputada d’ERC Montserrat Fornells, així com la futura consellera de Sanitat Alba Vergés.
La festa arrenca sense incidències greus
Pel que fa a les incidències de la Patum de dimecres, els Mossos d’Esquadra han aixecat quatre actes per tinença de substàncies i han realitzat 363 proves d’alcoholèmia, set de les quals han donat positives.
Durant la nit, la Creu Roja ha realitzat 68 assistències, majoritàriament per contusions, tot i que també destaquen set persones ateses per intoxicacions etíliques.
A l’hospital comarcal Sant Bernabé, finalment només hi va haver de ser traslladada una persona per contusions.
La novetat d’enguany és el ‘Punt Lila – Vull la nit!’, un punt d’informació que pretén combatre les agressions de tipus sexual cap a les dones.
Durant la nit de dimecres, de vuit a quatre del matí, s’ha atès 171 persones.

Response: Aquest any, la Patum de Lluïment de Berga ha estat més reivindicativa que mai, amb mostres de solidaritat i suport als polítics independentistes presos i als que es troben a l’estranger. La plaça de Sant Pere, on té lloc la festa, s’ha tenyit de groc amb llaços, barrets i samarretes que portaven tant les comparses com els assistents.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
La presidenta del parlament, Carme Forcadell, ha cridat aquest dijous a la participació de la ciutadania en la Diada de l’Onze de Setembre perquè, segons ha afirmat, ‘aquest país serà el que vulgui la seva gent i el que expressi als carrers i a les places’.
Des de Reus, on ha pronunciat la glosa de l’acte institucional de la Diada al Camp de Tarragona, Forcadell ha defensat que, des del 2012, la societat catalana ha expressat ‘inequívocament’ la seva voluntat col·lectiva i ‘els ciutadans són els que mouen el país i els qui empenyen els polítics per assolir els objectius comuns’.
La presidenta del parlament, que encara no ha fet públic si participarà a les manifestacions organitzades per l’ANC i Òmnium, ha instat els ciutadans a viure l’Onze de Setembre ‘a la seva manera’, però a commemorar la Diada nacional ‘en llibertat’ com es fa ‘a tots els països del món’.
A tres dies de l’Onze de Setembre, Forcadell s’ha mostrat convençuda que la ciutadania ‘seguirà empenyent per aconseguir un país més just, democràtic i lliure’.
La presidenta del parlament ha contraposat l’anhel d’un nou país amb l’actual estat espanyol, on considera que no existeix la separació de poders.
‘El govern espanyol està judicialitzant la política i polititzant la justícia, només resol els conflictes polítics a través dels tribunals, i això és un problema’, ha manifestat al Teatre Bartrina de Reus després de pronunciar la glosa de la Diada en l’acte institucional organitzat per la delegació del govern a Tarragona.
Durant el seu discurs, Forcadell ha subratllat que la Diada evoca la llibertat i celebra que, ‘malgrat segles d’imposicions i prohibicions, la nostra identitat continua viva’.
La presidenta ha denunciat que ‘a alguns els molesta el nostre anhel de llibertat i volen coartar la llibertat d’expressió i el dret d’iniciativa dels diputats, la seva llibertat per parlar, per debatre i per tramitar propostes’.
Per tot plegat, ha cridat a ‘no cedir com a país’ i que al parlament es pugui parlar i debatre ‘de tot i, especialment, d’allò que interessa a la ciutadania’.
‘Ens amenacen amb tot el pes de la justícia estatal, però Catalunya, com demostra la nostra història i com recorda la Diada, no renunciarà a les seves llibertats’, ha etzibat en al·lusió al procés judicial obert al Tribunal Constitucional espanyol.
Forcadell ha destacat que els catalans han decidit ‘massivament avançar més ràpid i més lluny’ i ha opinat que les diades n’han estat ‘motor i exemple d’aquest moviment’.
‘La Diada ha estat una reivindicació pacífica, festiva i massiva de les nostres llibertats’, ha sentenciat.
Davant d’un Teatre Bartrina ple, Forcadell ha cridat a aprofitar la Diada d’aquest diumenge per reivindicar el futur, però sense oblidar el passat.
En aquest sentit, ha apuntat que ‘l’Onze de Setembre de 1714 ens recorda que formem part d’un estat per la força de les armes i per imposició’, però ha constatat que allò que mou ara els ciutadans ‘és el somni, el futur i l’anhel d’un país millor’.
La presidenta del parlament ha contraposat les oportunitats del nou país amb l’estat espanyol i ha reivindicat per Catalunya un nou país que pugui gestionar els seus recursos, que pugui decidir si acull o no refugiats, que pugui fer lleis per protegir els desnonats o els pobres, que no vegi amenaçat l’ensenyament de la llengua pròpia i on es respectin les diferents identitats.
A més, ha reivindicat un país ‘on es respecti la separació democràtica de poders, on els ministres no conspirin il·legalment contra els partits polítics i els ciutadans per motius ideològics i on, si ho fan, no es puguin mantenir impunement en el càrrec, i on no es persegueixin els polítics per posar les urnes’.
La presidenta ha subratllat que, darrerament, la societat catalana ha assumit ‘un objectiu i un camí’ i els polítics l’han ‘institucionalitzat’, la qual cosa demostra que ‘les lleis, en darrera instància, depenen de la voluntat del poble’.
Forcadell ha destacat que, en les seves manifestacions, els ciutadans han cridat ‘alt i fort, pacíficament, democràticament i sense ni un incident’, per la qual cosa ha cridat a la participació ciutadana de cara a la Diada i a assolir una necessària ‘voluntat social’.
Per la seva banda, el delegat del govern a Tarragona, Òscar Peris, ha explicitat el seu suport a la presidenta del parlament i ha carregat contra les maniobres de l’estat espanyol ‘que prenen com a objectiu la segona autoritat del país’.
Peris ha criticat que el govern espanyol impedeixi donar resposta a les qüestions que angoixen els catalans i ha apel·lat a l’optimisme i a l’empenta col·lectiva dels catalans.
L’acte institucional de commemoració de la Diada, que també ha comptat amb l’assistència dels consellers Jordi Jané i Meritxell Ruiz, entre d’altres autoritats, s’ha clos amb el Cant dels Segadors i amb crits d’independència.

Response: Aquest dijous, Carme Forcadell ha pronunciat a Reus la glosa de l'acte institucional de la Diada al Camp de Tarragona. Durant l'esdeveniment, la presidenta del Parlament de Catalunya ha aprofitat per demanar que la ciutadania participi activament en la Diada de l'Onze de Setembre. Forcadell també ha denunciat la judicialització del procés per part de l'Estat espanyol.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
Així com d’una llengua es desprenen molts coneixements sobre la idiosincràsia dels ciutadans que la parlen, la cuina també és un gran repositori de coneixements sobre els qui la fa i se la mengen, sobre el seu paisatge, costums i idiosincràsia.
Cultures que políticament són poc empàtiques envers unes altres poden tenir una gran capacitat seductora des dels seus plats, cuines i menges.
Això va passar amb un llibre de receptes, fet per un home que no era cuiner, un llibre que, quan va aparèixer el 1999 en una edició modesta, ningú no esperava que tingués un recorregut gaire llarg.
En canvi, ja en van nou edicions i aquesta setmana n’han presentada una de nova, amb tapa dura, profusament il·lustrada, molt bonica.
Es tracta d’Aroma àrab.
Receptes i relats, de Salah Jamal, editat per Cossetània, amb un pròleg del gastrònom Ignasi Riera.
Aquest volum ha tingut un paper tan destacat a l’hora de difondre la cultura àrab a través de la gastronomia que el cuiner Ferran Adrià l’ha apadrinada el dia de la presentació.
Aroma àrab.
Receptes i relats és una visió molt personal i un viatge sentimental per a conèixer el món àrab a través de la seva cuina.
Aplega cinquanta-quatre receptes il·lustrades i trenades amb relats històrics, costums culinaris i anècdotes del món àrab.
L’ha escrit el palestí Salah Jamal, nascut a Nablus el 1951 i que va arribar a Catalunya fa cinquanta-un anys.
Aquí va cursar els estudis de medicina i es va convertir en dermatòleg i historiador de la cultura àrab.
Un dia s’estava a l’Ateneu Barcelonès amb el seu amic Ramon Serrano (germà d’Oriol Serrano, propietari de la distribuïdora de llibre Les Punxes), que li va proposar d’escriure un llibre de cuina àrab per a l’editorial Zendrera, que feia una col·lecció de llibres de cuina d’arreu del món i no trobava ningú que li escrivís aquest.
Però Jamal li deia que ell no era pas cuiner.
Finalment, davant la insistència, va escriure unes receptes acompanyades d’un relat sobre la cultura àrab, que contenia elements d’ironia, noms de carrers, tradicions, històries viscudes de la seva família… I, contra pronòstic, els lectors hi van connectar i ha estat un dels vehicles que ha acostat la cultura àrab a la cultura catalana.
Ferran Adrià va dir durant la presentació: ‘Admiro la tasca que ha fet Salah Jamal per a acostar el món àrab a Catalunya.’
El cuiner creu que en un moment com l’actual, en què triomfen cuines tan específiques com la peruana, no pot ser que ningú no tingui en compte la cuina àrab.
I, a l’estil de les preguntes que es fa a la Bullipèdia, es demanava en veu alta: ‘la cuina àrab és cuina popular?
És cuina tradicional?
Hi ha alta cuina en la cuina àrab?’
L’àpat per a la presentació del llibre va ser al restaurant Mazah, de cuina libanesa, que fa tres mesos que ha obert al centre de Barcelona.
Un restaurant de cuina tradicional, que va oferir als comensals una selecció dels seus entrants més populars: tastets tan tradicionals com l’hummus, el mutabal, les waraq enab o fulles de parra farcides d’arròs, la xamandareye o crema de remolatxa amb pasta de sèsam, la lubye bel ziet o mongetes tendres amb tomàquet, ceba i oli d’oliva, la labneh o crema de iogurt, sbaneh o crestes farcides d’espinacs o d’espinacs i formatge, i pans farcits i condimentats amb ingredients diferents, herbes, espècies… I de segon unes graelles al carbó plenes a vessar de diferents tipus de carn.
De beure: aigua, vi libanès blanc i rosat, cafè i te.
Després de l’àpat, Ferran Adrià va constatar que era una cuina tradicional que caldria actualitzar-la una mica per a situar-la en la cuina internacional.
Per exemple, en relació a la quantitat de pa que hi ofereixen, es podria reduir.
Però Salah Jamal pensa que la modernitat no fa per la cuina àrab.
Donem-hi temps.

Response: Aquesta setmana, l'editorial Cossetània ha presentat la desena edició d'"Aroma àrab. Receptes i relats". El llibre, escrit per Salah Jamal i amb pròleg del gastrònom Ignasi Riera, aplega cinquanta-quatre receptes il·lustrades combinades amb història, costums i anècdotes del món àrab. La presentació ha tingut lloc al restaurant libanès Mazah de Barcelona, amb la presència de Ferran Adrià.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
Arriba a la gran pantalla una nova aventura del Capità Jack Sparrow a Piratas del Caribe: la venganza de Salazar dirigida per Espen Sandberg i Joachim Ronning i protagonitzada de nou per l'actor Johnny Deep i que tindrà com a contrincant en aquesta pel·lícula a l'actor espanyol Javier Bardem, qui es posa a la pell del capità Salazar.
Altres estrenes destacades de la setmana són Nagasaki: recuerdos de mi hijo, la comèdia argentina Me casé con un boludo de Juan Taratuto.
Dues cintes, aquestes últimes, que es van projectar al recent certamen BCN Film Fest, com també Las películas de mi vida, por Bertrand Tavernier.
Piratas del Caribe: La venganza de Salazar
Jack Sparrow s'enfronta sol als fantasmagòrics pirates, liderats per un vell enemic, l'aterrador Capità Salazar (Javier Bardem), que s'escapen del Triangle del Diable decidits a matar tots els pirates que naveguen els mars, inclòs ell.
L'única esperança de sobreviure al Capità Sparrow resideix en la cerca del llegendari Trident de Posidó, un poderós artefacte que permet controlar els mars a qui el posseeixi.
Me casé con un boludo
Dirigida per l'argentí Juan Taratuto amb guió de Pablo Solarz, narra la història de Fabián, un actor reconegut professionalment, que coneix a Florència, una actriu secundària, durant el rodatge d'una pel·lícula.
Ella s'enamora d'ell i acaben casant-se.
Al tornar del viatge de noces, la jove s'adona que se sentia atret pel personatge que interpretava Fabián, un ser arrogant i vanitós.
I Fabián vol recuperar l'amor de la Florència sigui com sigui.
Amb l'ajuda del guionista del film, intentarà tornar a enamorar a la seva estimada.
Paula
Film dramàtic ambientat al segle XX que narra la història de Paula Becker, una jove i exuberant artista alemanya.
La pel·lícula està protagonitzada per Joel Basman, Albrecht Schuch, Roxane Duran, Carla Juri i Stanley Weber i el guió està escrit conjuntament per Stephan Suschke i Stefan Kolditz.
La jove Paula està decidida a seguir les seves pròpies normes, per això als 24 anys rebutja les convencions establertes i explora el seu estil únic a la comunitat artística de Worpswede, on estableix amistat amb l'artista Clara Westhoff i el poeta Rainer Maria Rilke.
Wilson
Wilson és una comèdia dirigida pel nord-americà Craig Johnson i està protagonitzada per Woody Harrelson, Laur Dern, Isabelle Amara, Judy Greer, Cheryl Hines i James Saito.
Després de morir el pare de Wilson, un home de 50 anys solitari i una mica neuròtic, es reuneix amb la seva exmuller i una filla adolescent a la que no coneix, ja que va ser donada en adopció quan es va divorciar de la seva parella.
Els intents per a recuperar una relació afectuosa amb les dues dones no li resultaran gens senzills.
Nagasaki: recuerdos de mi hijo
En l'aniversari de la protagonista, al tornar a casa, el seu fill se li apareix de nou fent-li recordar el passat, la importància de la família i la crueltat de la guerra.
Las confesiones
Una pel·lícula italiana de suspens dirigida per Roberto Andò i protagonitzada per Toni Servillo.
El film comença en un hotel de luxe de la costa alemanya, on es reuneixen els economistes més importants del món en la cimera del G8.
Daniel Roché, director del Fons Monetari Internacional, convida a Salus, un monjo italià amb el que pretén confessar-se aquella mateixa nit.
Al matí següent, troben a Roché sense vida i el monjo es converteix en el principal sospitós de la seva mort, però ell es nega a trencar el secret de confessió.
El seu silenci podria trastocar els plans dels economistes.
La pel·lícules de mi vida, por Bertrand Tavernier
De Jean Renoir a Jean-Luc Godard, de Jacques Becker a Jean Vigo, passant per François Truffaut, Marcel Carné i Louis Malle, Tavernier porta l'espectador de la mà a un apassionant viatge per les millors pel·lícules del cinema, mostrant d'una forma entretinguda i anti-acadèmica que les grans pel·lícules seguiran emocionant sempre.
En aquest documental, Tavernier parla de títols que l'han marcat com París, bajos fondos, L'Atalante, Un condenado a muerte se ha escapado, Le Jour se lève, French Cancan, Los 400 golpes, Ascensor para el cadalso o Pierrot el loco.

Response: Aquesta setmana s'estrena "Piratas del Caribe: la venganza de Salazar", amb Johnny Depp en el paper de Jack Sparrow i Javier Bardem en el rol del capità Salazar. A banda, el públic també trobarà a la cartellera pel·lícules com "Nagasaki: recuerdos de mi hijo" i la comèdia "Me casé con un boludo", ambdues presentades al BCN Film Fest.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
El PSOE ha aprofitat la crisi oberta amb el PSC arran de la investidura de Mariano Rajoy per guanyar poder d'influència en les decisions que prenen els seus socis catalans.
La creació d'una comissió política mixta entre el PSC i el PSOE per "debatre i consensuar" pactes electorals i abordar les discrepàncies que sorgeixen a partir d'ara, dona a Ferraz la clau per interferir en la política d'aliances i en l'autonomia dels seus socis.
Miquel Iceta va heretar l'any 2014 un PSC obert en canal que acabava de patir una escissió i que havia enterrat del tot la defensa del dret a decidir del qual sí que n'havia fet bandera anteriorment.
Amb ell, començava una etapa de replegament, de ser un partit més petit però més uniforme que ha anat buscant refugi en el PSOE, a qui considera el seu gran talismà per seguir retenint, almenys, més de mig milió de vots a Catalunya.
Ara, els socialistes catalans fan un pas més que inevitablement posa en risc la seva quota d'autonomia.
Ho fan després d'haver vist com la gestora del PSOE, que entre bambolines comanda l'andalusa Susana Díaz, posava sobre la taula la possibilitat real de deixar el PSC sense veu ni vot a les primàries per escollir el secretari general previstes pel mes de maig i als òrgans de direcció del partit.
Aquest ha estat l'element de pressió perfecte per aconseguir el que feia molts anys que buscava: poder teledirigir amb qui pacte el PSC a Catalunya.
L'any 2006 José Luis Rodríguez Zapatero no va poder evitar que José Montilla reedités el tripartit amb ERC i ICV encara que des de Ferraz s'apostava per la sociovergència.
Ara, el PSOE que lideri el pròxim secretari general sí que tindrà un artefacte des d'on tindrà la possibilitat de fer saltar pels aires, per exemple, acords amb partits que defensin el referèndum.
De fet, la gestora del PSOE i en particular Díaz estan especialment preocupats pels eventuals acords que el PSC pugui fer amb el nou partit dels "comuns" que abanderen Ada Colau i Xavier Domènech.
En el darrer congrés dels socialistes catalans es va defensar aquesta possibilitat de cara a les pròximes eleccions catalanes.
Però aquesta voluntat expressada pel partit d'Iceta desperta recels entre els barons del PSOE, que interpreten que això suposaria que el PSC acabés coquetejant amb la defensa del referèndum.
Més enllà de la supervisió dels acords electorals, el PSOE ha permès que finalment el PSC participi en el procés de tria del seu secretari general.
Conscient que vetar la seva implicació hauria suposat més entrebancs que avantatges per a Díaz -pendent de fer el pas per optar a liderar el partit-, el socialisme espanyol ha trobat un mecanisme per garantir que els militants catalans votin i, a la vegada, posar en evidència, que ja no són tants.
Díaz ja fa temps que fa càlculs per tenir una garantia que pot guanyar les primàries contra Pedro Sánchez i Patxi López, i sap que la militància catalana és la més complicada per a ella.
Amb la creació d'un cens específic es busca posar en evidència que el PSC ha perdut força.
La supremacia de la federació andalusa
Dels 17.238 militants que comptabilitza el partit només 9.115 van votar a les primàries per escollir entre Iceta o Núria Parlon.
I això que el partit estava en plena efervescència i la militància més mobilitzada que mai.
Ara, fonts de la direcció del PSC calculen que la xifra que s'apunti al cens per participar en la tria del líder del PSOE pot ser, fins i tot, menor, quedant per darrere de les federacions d'Euskadi i de Madrid, que tenen una bossa d'afiliats d'uns 18.400 i 15.800, respectivament.
La federació andalusa en segueix tenint més de 45.000.
Iceta, un dels dirigents més oficialistes de la història del partit, va intentar treure ferro des del principi a la revisió del protocol de relació que el PSC va segellar amb el PSOE l'any 1978.
Considerava que, si es retocava, havien de ser canvis mínims perquè, al seu parer, la convivència ha estat bona durant dècades.
Ara la cúpula del partit engega la maquinària per vendre que l'acord amb el PSOE servirà per "reforçar" la relació.
De moment, queda reforçada la capacitat de Ferraz d'influir en el marge de maniobra del PSC per triar amb qui s'alia.

Response: La gestora del PSOE, sota la influència de Susana Díaz, ha aprofitat la debilitat actual del PSC per crear una comissió mixta per debatre i consensuar pactes electorals a Catalunya. Els barons del partit han mostrat recel davant de la possibilitat que el partit liderat per Miquel Iceta acabés defensant un hipotètic referèndum per la independència per influència dels comuns.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
També es pot trobar el segon premi Llibres Anagrama, ‘La memòria de l’arbre’ de Tina Vallès (llegiu una crítica).
Així mateix, han arribat els Premis Ciutat d’Alzira que atorga Bromera: el de novel·la, ‘Amics per sempre’ de Lluís-Anton Baulenas; el premi Ibn Jafadja de Poesia, ‘Neutre’ d’Eva Baltasar; el premi d’assaig, ‘Cafarnaüm’ de Jaume Subirana (llegiu la notícia).
També es publiquen premis més petits, com el Vila d’Ascó, ‘Estàndards’ d’Alba Dalmau, que és la seva vint-i-cinquena edició i el publica Angle Editorial.
Collita pròpia
A més, trobem un bon pom de novel·les d’autors catalans, cadascuna amb la seva personalitat: Joan Daniel Bezsonoff ens presenta La ballarina de Berlín (llegiu una entrevista), novel·la sobre espies libidinosos i ballarines i amants al Berlín de la república de Weimar, publicada per Empúries.
I Marc Pastor, que torna a publicar amb Amsterdam nova novel·la amb d’intriga i aventura, ‘Farishta’, un món a part, un paradís, el preu del qual és el silenci.
Elisabet Riera debuta en català amb ‘Llum’ a l’Altra editorial (llegiu l’article), la història d’una educació sentimental que no deixarà indiferent ningú; i Sergi Pons Codina ens proposa una altra història intel·ligent i plena d’astracanades amb ‘Dies de ratafia’ (Edicions de 1984).
I també ha tornat Max Besora amb una novel·la situada al segle XVIII, de títol maratonià, Aventures i desventures de Joan Orpí fundador de la Nova Catalunya, a Males Herbes (llegiu un fragment).
Aquest febrer també surt la nova novel·la de Miquel Martín i Serra, ‘El riu encès’ (El cep i la nansa), intensa, bella i colpidora; ‘La noia del club’ (Bromera) de Maria Carme Roca, que ens porta al món de les nadadores a la Barcelona dels anys trenta; i la conquesta de Mallorca pels romans és el context on es mou ‘La voa de l’´ultim gimneta’ (El cep i la nansa) de Marc J. Bonet i Binimelis.
Sílvia Soler publica Els vells amics (Columna) i Miquel Fañanàs, Bonastruc, el jueu, a la mateixa editorial.
Recuperacions
Destaquem tres recuperacions de clàssics contemporanis catalans: de Teresa Pàmies, Quan érem refugiats (Sembra llibres); Sandàlies d’escuma, de M. Àngels Anglada (L’Avenç) i dins el 150 aniversari del naixement de Prudenci Bertrana, El vagabund, edició a cura de Guillem Molla (Edicions de la ela geminada).
Traduccions
I des de Godall edicions arriba la traducció dels contes de la jove coreana Kim Ae-ran, Corre, pare, corre! (llegiu un fragment), a càrrec de Mihwa Jo Jeong i Alba Conill.
El Cercle de Viena publica Viure amb una estrella de Jirí Weil, una estrella de sis puntes cosida a la jaqueta, just a sobre del cor, en una traducció de Jaume Creus.
Trobem el nou llibre de Jessie Burton, La musa (Amsterdam), amb traducció de Jordi Boixadós; així també La biblioteca dels llibres rebutjats de David Foenkinos (Edicions 62), traduït per Mercè Ubach.
Les editorials també ens ofereixen clàssics contemporanis com L’Eclipsi, de Georges Perec, versió d’Adrià Pujol Cruells (L’Avenç) i L’especulació immobiliària d’Italo Calvino, traduït per Oriol Ponsatí-Murlà (Edicions 62).
I anant més enrere, també trobem El comte de Montecristo, d’Alexandre Dumas, traducció de Jesús Moncada (Edicions 62).
No ficció
En l’àmbit de la no ficció, destaca l’assaig de James Salter, L’art de la ficció (L’Altra), traduït per Albert Torrescasana i amb un pròleg imprescindible d’Eduard Márquez; i vinculat al fet d’escriure també trobem Guillem Frontera.
Paisatge canviant amb figura inquieta, de Pere Antoni Pons (Lleonard Muntaner), una entrevista extensa i aprofundida que repassa la trajectòria vital i literària de l’escriptor.
I Empar Moliner ofereix De què fuges, qui et persegueix?
(Columna), un llibre sobre el fet de córrer, activitat que permet pensar i ordenar les idees i altres coses (llegiu una entrevista).
De tema polític, ha arribat Joan B. Culla, El tsunami (Pòrtic), sobre els enormes canvis que ha viscut el sistema de partits català (llegiu una entrevista).
Així també, Les memòries perilloses, de Benjamin Stora i Alexis Jenni (Edicions de 1984), sobre com el Front Nacional pot arribar al poder a França, en una traducció de Josep Alemany.
Poesia
Va trobar el manuscrit un jove felanitxer, a la biblioteca de l’exbatlle republicà del poble, Pere Oliver Domenge.
El volum consta de vint-i-dos poemes.
El llibre conté un epíleg del poeta i editor Pau Vadell.
També trobem a les llibreries Trobadors amb turbant, edició de Josep Piera (Edicions de 1984), un llibre que es pot llegir com una antologia de versos àrabs clàssics que han perdurat en l’imaginari de la tradició posterior; el llibre de poemes de Joan C. González-Pujalte, L’Est, premi de Poesia Joan Perucho Vila d’Ascó (Meteora); i Els gats han vingut a prendre el te.
50 poemes que porten cua, una selecció de Marcel Riera (Viena).

Response: L’operació Sant Jordi ja està en marxa en ple febrer, amb moltes novetats a les llibreries i la publicació de la majoria de premis literaris. Destaquen el segon premi Llibres Anagrama, “La memòria de l’arbre” de Tina Vallès; “La ballarina de Berlín”, de Joan Daniel Bezsonoff, o “Llum”, d’Elisabet Riera en el seu debut en català, entre molts altres.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
La premsa internacional destaca aquest diumenge les eleccions a Catalunya, amb prèvies en les principals capçaleres i televisions del món, i enviats especials a Barcelona.
El Guardian també ha publicat una altra notícia, signada per la mateixa periodista, que intenta respondre a la pregunta "Què passa si els separatistes guanyen?".
La BBC defineix els comicis del 27-S com una "fita" i assegura que els nacionalistes "esperen que els conduiran cap al camí de la independència".
Reuters parla de les eleccions com una oportunitat dels independentistes per "desafiar Madrid".
El francès Le Monde diu que els independentistes intentaran aquest diumenge fer un "cop de força".
El rotatiu francès assegura que els candidats de 'Junts pel Sí' s'han "compromès" a "fer la independència" si aconsegueixen una majoria dels escons aquest 27-S.
La televisió francesa de notícies France 24 descriu Artur Mas com "l'improbable líder independentista", assenyalant que el President de la Generalitat ha passat de ser un "tecnòcrata" a convertir-se en el líder del moviment independentista.
"Mas admet que no sempre ha estat nacionalista.
Però ara es juga la seva vida política per la causa de fer que la seva regió sigui independent d'Espanya", diu France 24.
L'agència AFP assegura que les eleccions d'aquest diumenge es presenten com "les més importants de la història recent a Espanya" i que les enquestes "apunten a una victòria dels separatistes que prometen declarar la regió independent".
"Mentre el govern espanyol rebutja un referèndum per mantenir el país unit, els líders de la regió més rica d'Espanya diuen que les eleccions d'aquest diumenge serviran com una votació indirecta per separar-se d'Espanya", assegura l'agència.
A Al Jazeera, el periodista Jamie Maxwell remarca que "per a molts catalans, aquesta elecció és més que escollir l'administració regional, es tracta de la sobirana nacional".
L'agència internacional Reuters subratlla:"S'espera que els partits separatistes aconsegueixin el control del parlament de Catalunya i que situïn la regió en el camí de la declaració unilateral d'independència, que el govern central diu que és impossible".
A Radio Canada, l'enviat especial Olivier Arbour-Masse explica els "quatre dubtes per comprendre el moviment independentista català", que avisa que en uns anys ha passat de ser "marginal, a convertir-se en una idea de masses".
Arbour-Masse recorda les retallades de l'Estatut i els intents de negociar un referèndum amb Madrid.
"El govern de Madrid desacredita les eleccions plebiscitàries com ha fet amb totes les maniobres independentistes des de l'inici del procés català l'any 2012", assegura Radio Canada.
El Washington Post publica una prèvia en què assegura que els "peatges ajuden Catalunya a conduir cap a la independència".
El corresponsal Matt Moffett recorda que els peatges són a "més de la meitat" de les carreteres a Catalunya i que això "duplica" la mitjana estatal i ha creat "ressentiment".
Amb la primera dada de participació han publicat una altra notícia destacant-ne l'augment.
El New York Times publica un article en què analitza "com s'ha desenvolupat el moviment independentista i què està en joc a les eleccions de diumenge".
Segons el rotatiu nord-americà, es tracta d'una "votació complicada" i avisa que "Rajoy i el seu govern han deixat clar que utilitzaran tots els mètodes legals per evitar la independència de Catalunya".
També un vídeo:
El nord-americà The Atlantic publica un extens reportatge titulat 'Com ha sobreviscut el català'.
Des del final de la Guerra Civil i durant la dictadura la llengua va ser perseguida, tot i això, apunta que "el català pot ser l'exemple que prohibint una llengua és la manera de mantenir-la".
A l'ABC News, apunten que les urnes s'han obert en "unes eleccions històriques a la regió espanyola".
Apunten que són les més importants de la història recent del país i que les enquestes assenyalen a una victòria dels separatistes.
L'ITV News titula "Catalunya vota en unes eleccions que podria aplanar el camí cap a la independència", en una breu peça on diu que "els partits separatistes esperen una majoria d'escons que permeti declarar unilateralment la independència".
L'irlandès The Irish Times explica que "la situació més greu és saber si Madrid contemplaria l'ús de la força" en cas que els independentistes guanyessin.
Al llarg d'aquests dies la premsa internacional ha publicat diversos articles sobre el 27-S.
La question de l'indépendance au coeur des élections catalanes - Le 26/09/2015 à 12h20

Response: Aquest diumenge 27 de setembre se celebren eleccions al parlament de Catalunya. Els partits independentistes han plantejat aquests comicis com un plebiscit a favor o en contra de la independència. Mitjans com la BBC, Le Monde, Al Jazeera, The Guardian, Reuters o The New York Times, entre d’altres, s’han fet ressò d’aquest esdeveniment polític i n’han analitzat les claus.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
Set mesos després de la seva dimissió com a líder del PSOE, Pedro Sánchez ha recuperat la secretaria general del partit en unes primàries on s'ha imposat a Susana Díaz, que concorria a aquest procés avalada per la vella guàrdia del partit i a cavall del poder del PSOE andalús i Patxi López, que ha exercit sense èxit de tercera via.
Amb l'escrutini rondant el 81,65% escrutat, Sánchez havia obtingut el suport del 49,57% de la militància, mentre que Susana Díaz es quedava amb el 40,23% i Patxi López amb el 10,2%.
En un missatge a twitter, el coordinador d'estratègia i comunicació de la candidatura de Pedro Sánchez, Alfonso Rodriguez Gómez de Celis ha anunciat que Díaz ja ha felicitat Sánchez per la victòria.
S'ha imposat a territoris que tradicionalment havien donat suport a Susana Díaz, com a Extremadura o Castella-La Manxa.
També a Catalunya, on ha aconseguit un suport majoritari de les bases del PSC.
Sánchez disposa ara de tres setmanes per buscar una pau amb els barons que li permeti configurar una executiva no hostil al Congrés Federal que els socialistes espanyols celebraran els dies 16, 17 i 18 de juny, on voten els delegats elegits per les agrupacions, i no la militància.
Sánchez –que no és diputat- també haurà de reconfigurar el grup parlamentari al Congrés que –tret de 15 diputats, vuit del PSC- es va abstenir per permetre la investidura de Mariano Rajoy.
La victòria de Sánchez suma un capítol més en la divisió entre les bases del partit i la vella guàrdia de la formació que va propiciar la seva sortida al Comitè Federal del passat 1 d'octubre.
Amb ell, torna l'amenaça d'inestabilitat al Congrés dels Diputats, on Mariano Rajoy té tancat un pacte amb Ciutadans, PNB i CC per a l'aprovació dels pressupostos, però no disposa de majoria absoluta.
De fons també la pressió de Podem per configurar una majoria alternativa que provi de descavalcar Mariano Rajoy de La Moncloa.
La seva victòria posa al descobert també els errors en la campanya de Susana Díaz, que va endarrerir –de la mà de la gestora- les primàries i no va concretar la seva candidatura fins el març del 2017, quatre sis mesos després de la defenestració de Sánchez.
Confiada pel seu poder a Andalusia, Díaz no va presentar el seu programa electoral fins el passat dilluns, l'endemà del debat.
El suport dels barons també li podria haver restat suport en una campanya marcada per la dicotomia entre aparell i militància.
Sánchez haurà d'elegir ara l'estratègia que desplega al Congrés dels Diputats de cara al PP.
El ja secretari general del PSOE no ha descartat una moció de censura amb ell com a candidat i ha fet bandera de l'aliança de les esquerres per combatre el PP, però podria introduir alentir ara el ritme de la seva política d'oposició a l'espera de teixir nous acords amb els barons socialistes que li permetin gaudir d'una etapa de pau al capdavant de la formació.
Amb tot, Sánchez haurà d'afrontar un nou repte de car a les noves eleccions, que previsiblement tindran lloc el 2019.
Els socialistes espanyols hauran de fer unes noves primàries per elegir el seu candidat, i es podria trobar de nou amb un front d'oposició que presenti un candidat alternatiu tot recordant que amb ell com a candidat el PSOE va obtenir el pitjor resultat de la seva història en democràcia, 85.
La victòria de Sánchez se suma –per imprevista- a una llista de congressos i primàries en què el partit ha optat pel candidat que no partia amb el cartell de favorit.
Zapatero es va imposar a José Bono l'any 2000 per només 9 vots, i Alfredo Pérez Rubalcaba a Carme Chacón per 22 vots el 2012.

Response: Pedro Sánchez ha recuperat la secretaria general del PSOE en unes primàries en què s'ha imposat amb el 49,57% dels vots a Susana Díaz (40,23%) i Patxi López (10,2%). Ara, Sánchez disposarà de tres setmanes per reconciliar-se amb els barons del partit abans del Congrés Federal del juny i haurà de traçar una estratègia per al Congrés dels Diputats.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
Tot apunta que el poeta Jacint Verdaguer és el pare de l’excursionisme català.
Això és el que reivindica i defensa la pel·lícula documental ‘Maleïda 1882, l’aventura de Jacint Verdaguer a l’Aneto’ dirigida per Albert Naudín i protagonitzada per l’actor Lluís Soler.
La cinta, que arribarà als cinemes aquest divendres, recrea la gran travessa i aventura pirinenca de Verdaguer i el seu ascens a la Maleïda (Aneto), amb una part ficcionada i una altra amb Bernat Gasull, autor del llibre ‘Maleïda’ (Verdaguer Edicions, 2015) com a narrador.
‘Maleïda 1882’ està produïda per FilmeXplora amb producció associada de la Fundació Jacint Verdaguer i la participació de TV3.
Albert Naudín ha assenyalat, en declaracions a l’ACN, que quan va llegir el llibre de Bernat Gasull sobre Verdaguer li va sorprendre descobrir que darrere el poeta hi havia un personatge que ‘es podia considerar el pare de l’excursionisme i muntanyisme a Catalunya’, ja que el poeta va fer les primeres travesses pel Pirineu i va ascendir els primers cims.
‘Volíem reivindicar aquesta figura del poeta i ens va agradar presentar la història des de l’èpica i l’exploració del Pirineu’.
El director del film ve del món excursionista català i ha admès que s’ha sentit molt identificat amb la figura de Verdaguer al descobrir que és ‘el pare del moviment excursionista a Catalunya’.
El poeta estava decidit a ascendir l’anomenada Maleïda i comptava per fer-ho amb la seva energia, guies inexperts, mapes incomplets i unes sabates que, tal com queda reflectit en aquest film, feien molt complicat l’ascens.
‘Ens vam enfilar dalt dels cims i vam cercar glaceres a mil quilòmetres de distància per trobar les mateixes condicions que a les Maleïdes del segle XIX.
La recreació de la glacera de l’Aneto combinada amb la caracterització de l’ascensió de Verdaguer van suposar sens dubte un gran repte que molts no s’haurien plantejat’, ha assenyalat Naudín.
El director ha detallat que ‘Maleïda 1882’ es mou entre la ficció i el documental o el reportatge.
En un primer moment van pensar que havia de ser un documental per quan es va incorporar Lluis Soler al projecte va decidir ficcionar una part del film.
La pel·lícula està plantejada en tres temps: el primer és en temps actual amb un narrador (Bernat Gasull) que explica la història sobre el terreny; el segon és amb l’actor Santi Pocino que interpreta un Verdaguer jove i que fa el recorregut per les muntanyes, i el tercer apareix Lluís Soler, que interpreta el Verdaguer més gran abans de morir i que recorda ‘tot aquell moment i explosiu de la seva vida quan va explorar els muntanyes dels Pirineus’.
En declaracions també a l’ACN, Soler ha explicat que s’ha intentat apropar a Jacint Verdaguer, com actor, ‘de la manera més natural’ i ha reconegut que el va ajudar en la seva feina el fet que escollissin una imatge ‘una mica especial’ del poeta i era quan portava el cabell molt curt.
‘Això ajuda a situar-se en un aspecte que un s’imagina del personatge’.
Sobre el to que li ha donat a Verdaguer, l’actor ha assenyalat que volia interpretar un personatge que ‘respiri una certa follia per viure el que té al voltant’ i que està mogut per l’interès en pujar muntanyes.
‘Tot el que ha fet el director és la travessa cap a la Maleïda en un moment en què ningú l’havia fet, era una aventura realment perillosa i es necessitava aquesta pulsió, passió i follia per llençar-te a aquesta aventura’, ha assenyalat Soler.
L’estrena absoluta de ‘Maleïda 1882’ va tenir lloc el passat 10 de juny al FIC-CAT, coincidint amb l’efemèride de la mort de Verdaguer i competint en Selecció Oficial.
Arribarà als cinemes el 5 de juliol coincidint amb el començament de l’expedició pirinenca que descriu la pel·lícula, encapçalada per Verdaguer i que va empènyer Verdaguer a escriure ‘Canigó’.
Una vegada finalitzat el circuit comercial i per festivals s’emetrà a TV3.

Response: La pel·lícula documental "Maleïda 1882" s'estrenarà en cinemes el 5 de juliol i recrea l'aventura pirinenca de Jacint Verdaguer en la seva ascensió a l'Aneto l'any 1882. Dirigida per Albert Naudín, la pel·lícula està basada en el llibre "Maleïda", de Bernat Gasull, qui també posa veu al narrador del film. L'actor escollit per interpretar a Verdaguer és Lluís Soler.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
El 16 de febrer els Mossos d'Esquadra detenien Pablo Hasél al rectorat de la Universitat de Lleida i la mateixa nit va començar un cicle de mobilitzacions que ja ha durat dues setmanes.
En aquest període diverses manifestacions han acabat amb càrregues policials i aldarulls arreu del país, amb un balanç de 130 detinguts i desenes de ferits, entre els quals una noia a qui "tot indica" que els Mossos van buidar un ull amb un projectil de foam, segons ha assegurat el conseller d'Interior, Miquel Sàmper.
Els aldarulls, que han avançat en paral·lel amb les negociacions per formar Govern, han produït oscil·lacions en les administracions que han acabat amb un blindatge de la policia.
Sàmper va heretar una conselleria que havia estat sota el focus per l'actuació dels Mossos durant les mobilitzacions per la sentència de l'1-O el 2019.
L'actual conseller va agafar el relleu de Miquel Buch en forma de patata calenta i ha entomat crítiques principalment per l'actuació del cos en desnonaments, reconeixent en ocasions que aquesta havia estat "qüestionable".
Amb la detenció de Hásel, el conseller ha encarat les seves setmanes més difícils i finalment ha optat -com havien fet els seus predecessors- per tancar files amb la policia.
Nova legislatura
La solitud d'Interior
El conseller Miquel Sàmper és l'últim responsable polític de la seguretat en patir la volatilitat del càrrec, clau en la nova legislatura, i en rebre el foc amic dels seus companys de partit
Una setmana després, però, Sàmper es mostrava partidari de modernitzar els mecanismes de control dels Mossos, atenent les demandes de grups en defensa dels drets humans com Irídia.
"Modernitzar és progressar", va dir.
La voluntat de progrés, però, s'ha anat aigualint, després que Sàmper hagi rebut estocades des dels Mossos i des de dins del seu propi partit.
D'una banda, l'Associació Professional de Mossos d'Esquadra (APME) afirmava en un comunicat que "fereixen més els silencis dels polítics que les pedres" dels manifestants i per aquest motiu adverteix que "o recondueixen d'una vegada totes aquestes situacions o farem el cos de Mossos d'Esquadra ingovernable".
Durant les negociacions per formar Govern, a més, JxCat va defensar "un nou model d'ordre públic" després de reunir-se amb la CUP.
JxCat apostava per aquesta via en ple debat pels aldarulls al carrer, després que l'espai polític convergent i postconvergent hagi controlat Interior des del 2010.
Aldarulls i negociacions, en paral·lel
Dues setmanes d'aldarulls més tard, Sàmper ha tancat files amb els Mossos d'Esquadra i ha estat la cara visible del Govern alhora d'escenificar unitat institucional de "rebuig a la violència".
El conseller també ha insistit que el model policial no es pot redefinir en les negociacions per formar Govern -un missatge que es pot llegir com un dard a Borràs- i ha responsabilitzat parcialment dels aldarulls el "moviment anarquista".
Una consideració que ha coincidit amb una operació dels Mossos en dues naus de Mataró i Canet de Mar, on hi viurien persones relacionades amb els incidents en les manifestacions.
Al costat de Sàmper, avui ha comparegut l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, que també ha reiterat la condemna "ferma" contra la violència i ha tancat files amb els cossos policials.
El discurs de Colau ha anat pujant d'intensitat des de l'inici dels aldarulls, quan va assegurar que les demandes de llibertat d'expressió no podien justificar "actuacions violentes".
Aquest dilluns, Colau ha assegurat que els aldarulls han posat "en perill" la vida de persones.
Colau va arribar a Sant Jaume amb el compromís de dissoldre la unitat antiavalots de la Guàrdia Urbana i finalment el seu govern només li va canviar el nom.
Després d'assumir les polítiques de seguretat en el primer mandat a l'Ajuntament, el pacte amb el PSC va suposar que sigui Albert Batlle que sigui el responsable polític de la Guàrdia Urbana.
El vicepresident amb funcions de president, Pere Aragonès, ha mantingut una postura de defensa del dret a manifestació amb una condemna a l'"enfrontament" amb la policia.
La CUP, que des de l'endemà del 14-F va posar sobre la taula la demanda de canvis als Mossos com a demanda negociadora, també ha matisat la seva postura sobre els aldarulls a través de Dolors Sabater.
La candidata cupaire va assegurar aquest diumenge que "el risc per la vida marca un límit", en referència a les cremades fetes pels manifestants a un vehicle de la Guàrdia Urbana.

Response: El conseller d’Interior Miquel Sàmper ha decidit blindar el cos dels Mossos d’Esquadra després de dues setmanes de manifestacions per la detenció del músic Pablo Hasél que han acabat amb 130 detinguts i desenes de ferits. Enmig d’un clima de negociacions per formar govern, però, el conseller també s’ha mostrat partidari de modernitzar els mecanismes de control de la policia.