Instruction: Sintetitza'm aquest text:

Context:
L'Ajuntament de Sabadell ha iniciat la renovació de la piscina de la Bassa per solucionar els problemes que estan causant les fuites d'aigua que es van començar a detectar el 2014.
Les obres començaran a l'abril i obligaran a tancar l'equipament aquest estiu.
La decisió ha provocat polèmica i alguns grups municipals com CiU ja han demanat que es busquin solucions per evita el tancament durant l'estiu.
L'Ajuntament ha explicat que cal posar les instal·lacions al dia ja que porta "anys sense operacions de manteniment de gran envergadura", perquè les fuites han alterat les condicions físiques del terreny causant problemes d'estabilitat i perquè també s'ha detectat que el col·lector que passa sota la Bassa està en mal estat.
Els estudis indiquen que la Bassa perd uns 28.0000 litres d'aigua al dia.
El govern municipal ha considerat que aquestes obres són imprescindibles per garantir la continuïtat d'un equipament amb les mesures de seguretat necessàries.
El tinent d'alcalde de Territori i Sostenibilitat, Maties Serracant, ha explicat recentment que "l'herència" amb que s'han trobat a la Bassa "impedeix mantenir-la oberta" i ha afegit que no es vol fer un pedaç sinó una renovació a fons de l'equipament per adaptar-la ales estàndards i la normativa actual.
Les obres es faran després que s'hagi comprovat que el sistema d'impulsió d'aigua tractada i regenerada presenta fuites.
Ara ja hi ha una part del vas de la piscina que presenta un enfonsament d'entre 10 i 12 centímetres a la part més afectada i això suposa que el sistema de depuració d'aigua de la piscina no funcioni adequadament i que l'aigua no es pugui depurar correctament.
Els treballs que s'han de realitzar requereixen que es desmuntin els tobogans i altres elements que puguin quedar afectats per les obres.
Més tard es farà la consolidació del terreny amb l'aplicació de resines i els treballs d'enderroc de la platja i el coronament de la piscina.
S'eliminaran els elements afectats, se substituirà la canonada de connexió entre la sala de tractament i l'anella d'impulsió d'aigua, que a més s'haurà de substituir.
Finalment es farà la renovació del total de les platges.
L'Ajuntament ha aprovat inicialment el projecte d'aquesta fase d'obres amb un pressupost de 1.035.937 euros i que s'adjudicaran properament.
La segona i tercera fase d'obres inclouen la substitució de les rajoles, l'arranjament de les juntes d'impermeabilització i la instal·lació d'una nova depuradora adaptada a les necessitats i la normativa actual.
La decisió però ha generat certa polèmica entre l'oposició.
Des de CiU per exemple s'ha demanat a l'equip de govern que estudiï alternatives a tancar la piscina i que, "en cas que no hi hagi perill per als usuaris, es facin les actuacions necessàries per poder obrir el proper mes de juny.
"Si hi ha risc per a les persones, no tenim res a dir, però si no és així, s'està prioritzant la comoditat de l'administració a les necessitats dels ciutadans", ha assegurat el portaveu Carles Rossinyol.
De la seva banda, C's ha demanat al govern que busqui "de forma urgent" una alternativa al tancament ja que sinó l'impacte en els ciutadans seria molt gran.
El cap del grup municipal, Adrian Hernández ha demanat que l'Ajuntament faciliti a la ciutadania l'accés a altres piscines de titularitat privada mitjançant la signatura d'acords amb els seus gestors.
C's considera "una bona decisió" tancar la Bassa per fer-hi una reforma però ha instat el Consistori ha buscar una solució per tal que els usuaris d'aquesta instal·lació tinguin una alternativa aquest estiu.
Quan es van anunciar les obres, la tinent d'alcalde de Promoció de la Ciutat i Participació, Marisol Martínez, ja va explicar que es farà un estudi i s'intentaria arribar a acords amb entitats privades de la ciutat i altres municipis per tal de donar servei a la ciutadania.

Response: L'Ajuntament de Sabadell haurà de tancar la piscina de la Bassa el pròxim estiu per les obres de renovació de les instal·lacions. El mal estat de l’equipament i la manca de manteniment motiven el tancament, però l'oposició municipal ha demanat que s'estudiïn alternatives. L'Ajuntament ha anunciat que intentarà arribar a acords amb entitats privades per donar servei a la ciutat.


Instruction: Sintetitza'm aquest text:

Context:
Els treballs d'adequació de l'espai i col·locació de llibres a la nova Biblioteca Municipal de Manlleu s'estan intensificant aquests dies per poder obrir les portes divendres de maner oficial.
La nova biblioteca, habilitada en una planta de l'edifici BBVA de la plaça Fra Bernadí cedida a l'Ajuntament de Manlleu, aglutinarà els serveis que fins ara es donaven a l'Espai Mossèn Blancafort i l'Espai Bisbe Morgades de la ciutat.
Tant la directora, Núria Silvestre, com l'alcalde, Àlex Garrido, s'han mostrat molt satisfets amb un canvi "que era necessari".
Entre les novetats destaca un espai de música i cinema que fins ara no existia i el fet que serà el primer centre a tot Osona que implantarà el sistema d'auto préstec.
Segons Silvestre, "la biblioteca ha de ser un espai on la gent que vingui s'hi senti a gust", i ha afegit que treballaran per convertir-la en un espai "de comunicació i interrelació" entre els habitants de Manlleu.
L'acte inaugural tindrà lloc aquest divendres a les 7 de la tarda i clourà amb un concert i una conversa entre l'autor Jordi Puntí i el músic manlleuenc Agustí Palomares.
Entusiasme manifest el que mostraven els impulsors de la nova Biblioteca de Manlleu aquest dilluns al migdia en la presentació a la premsa del nou equipament municipal.
Encara no està tot a punt, i aquest dilluns encara es podia veure els operaris i treballadors de la biblioteca ultimant els detalls per poder-la tenir acabada de cara a la inauguració oficial.
L'espai, amb entrada pel carrer del Pont, ocupa la segona planta de l'edifici de l'antiga Caixa Manlleu, amb vistes a la plaça Fra Bernadí.
L'alcalde, Àlex Garrido, ha explicat que després de dos anys intensos, "el resultat és excel·lent i, a més, en una ubicació fantàstica".
Garrido ha explicat que arran de l'acord amb el BBVA per la cessió gratuïta de l'espai, es va poder començar a idear un projecte que deixés enrere "un espai indigne" per una biblioteca, en referència als espais que ocupava fins ara.
Tot i la insuficiència dels antics espais i el fet que no eren accessibles, però, el batlle ha destacat la bona feina que s'hi feia i la quantitat d'activitats que s'hi duien a terme.
L'adequació de les instal·lacions ha tingut un cost de mig milió d'euros.
Pel que fa als espais, la directora, Núria Silvestre, ha destacat la importància de la secció infantil de la biblioteca, amb mobles dinàmics que permetrà optimitzar l'espai per a diferents funcionalitats, o el nou espai de música i cinema ha estat creat des de zero, ja que a l'antiga biblioteca no hi havia suficient espai.
El centre també inclou un espai més informal, perquè els usuaris puguin anar-hi a treballar amb el seu propi portàtil.
A banda dels espais estrictament dedicats a llibres, diaris o revistes, la biblioteca també disposa d'aules que serviran com a espais de formació per a cursos de petit format, clubs de lectura, la realització de treballs en grup, reunions o tallers.
La nova Biblioteca Municipal "no vol ser un lloc on només s'hi pugui llegir i agafar llibres en préstec", ha dit l'alcalde.
En aquest sentit, Silvestre ha explicat que, per exemple, juntament amb el Departament de Promoció Econòmica de l'Ajuntament es volen engegar activitats per les persones que es troben en situació d'atur.
"Pensem que la biblioteca és un lloc ideal per sortir de casa, que vinguin aquí a buscar la feina, volem provocar que la gent trobi un espai de comunicació", ha explicat.
Aquestes provocacions també passen per col·locar una cafetera a l'espai de diaris i revistes, ha afegit la directora.
A l'antic edifici, molt poc accessible, van perdre com a usuaris la gent de més edat que per dificultats en l'accés van deixar d'anar a la biblioteca.
"Ara els volem recuperar i mimar-los molt", "que quan vinguin hi trobin un lloc agradable", ha explicat la directora.
L'alcalde no ha concretat quan, però la intenció de l'equip de govern és acabar comprant l'edifici.
Garrido ha explicat que el percentatge d'endeutament no els ho permetia, però ha mostrat la seva voluntat d'arribar a un acord "en un futur proper".
Tot i la voluntat de compra per part de l'Ajuntament, el cap de zona del BBVA, Daniel Guardiola, no ha manifestat la intenció clara de vendre, i ha assenyalat la intenció del banc "d'optimitzar els seus immobles".
La directora ha explicat que el nou servei d'auto préstec, pioner a la comarca, té diversos beneficis per l'equipament i pels usuaris.
En primer lloc, dóna molta intimitat als usuaris, fomenta la seva autonomia, i descarregarà d'un gran volum de feina els treballadors de la biblioteca que podran atendre molt millor les recomanacions que hagin de donar als lectors.

Response: Properament, obrirà les portes la nova Biblioteca Municipal de Manlleu a la seva nova ubicació a l'edifici de l'antiga Caixa Manlleu, gràcies a un acord amb el BBVA, que ha cedit gratuïtament l'espai. Els nous espais, a més de ser completament accessibles, disposaran de millors seccions i funcionalitats, així com altres novetats, com l'espai de música o el servei d'autopréstec.


Instruction: Sintetitza'm aquest text:

Context:
Una cinquantena d’establiments associats a Mollerussa Comercial s’adherit al Black Friday, en aquest cas de dos dies (27 i 28) on es faran preus especials i que suposa l’inici de la campanya nadalenca de l’entitat (i de la ciutat que va obrir l’enllumenat nadalenc dijous).
En la presentació hi eren l’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, i el president de Mollerussa Comercial, Àlex Català a la que també ha assistit el delegat de la Cambra de Comerç de Mollerussa, Josep Antón Gaya, que han explicat que és la primera vegada que Mollerussa, de manera col·lectiva, s’afegeix a aquest tradició nord-americana (vinculada al dia d’Acció de Gràcies).
L’alcalde, Marc Solsona, ha afirmat que “calen aquests tipus d’estímuls per animar i dinamitzar el nostre comerç de proximitat i aquest divendres negre pot tenir un impacte molt positiu per a les botigues participants”
Mercat de Santa Llúcia
La campanya nadalenca tindrà un altre dia destacat el dissabte 5 de desembre quan tindrà lloc el XIX Mercat de Santa Llúcia a la plaça de l’Ajuntament.
En aquest cas el participants venen productes amb temàtica nadalenca tot i que també hi haurà articles típics de Nadal i manualitats relacionades amb la mateixa temàtica.
El mercat estarà obert de les deu del matí i fins les vuit de vespre i s’espera que la participació, al igual que l’any passat, estigui al voltant d’una vintena d’establiments.
Gaya ha comentat que tot i que l’organització és de la Cambra de Comerç i de Mollerussa Comercial també hi participa l’Ajuntament i, enguany, la Fira de Mollerussa que els facilitarà els envelats i les llums per als diferents establiments.
Com a novetat, el representant de la Cambra de Comerç ha explicat que hi haurà una acadèmia d’anglès i que a través de diferents tallers de manualitats ensenyarà, als més menuts, a fer postals en anglès relacionades amb les festes nadalenques.
A banda, hi serà present la Creu Roja de Mollerussa, per fer el recapte de joguines per tal que “cap nen es quedi sense joguines” ha afegit J.A. Gaya”.
Campanya de Nadal Mollerussa Comercial
Per altra banda, avui també s’ha presentat la Campanya de Nadal amb un programa de dinamització dels carrers amb activitats diverses.
El president de Mollerussa Comercial ha comentat que la campanya nadalenca és l’acció més important de totes les que l’Associació organitza durant l’any ja que s’hi destina un total de 22.000 euros i, enguany, ha afegit “tenim molt bones expectatives de vendes”.
Aparcament gratuït
L’Ajuntament i Mollerussa Comercial continuaran col·laborant per tal de repartir un total de 700 entrades per a l’Aventura de Nadal.
Es donaran de franc als clients interessants que facin una compra mínima de 50 euros o bé que aquesta quantitat l’acumulin en diversos tiquets de comprar.
Els tiquets es bescanviaran al punt d’informació de l’Associació situat a la plaça Major.
A banda, també serà gratuït l’estacionament de la zona blava ja que els usuaris podran bescanviar el corresponent tiquet del parquímetre, o bé al punt d’informació de l’Associació o bé al mateix establiment de compra.
Enguany també estarà present el trenet de Nadal, al qual podran pujar els clients que comprin a les botigues de Mollerussa Comercial durant els dies que duri la campanya nadalenca.
A banda, la campanya tornarà a regalar 4 compres diàries gratis per un màxim de 25 molleuros a bescanviar en les botigues de Mollerussa Comercial als compradors que lliurin primer el seu tiquet de compra al Pare Noel.
Aquest personatge passejarà per la ciutat durant els dies de la campanya ja que Mollerussa Comercial, vist l’èxit d’altres edicions torna a repetir la campanya Es busca el Pare Noel.
Per altra banda, el 21 de desembre el protagonista serà el Cagatió solidari de la plaça Major, a les 5 de la tarda i en col·laboració amb l’associació Iniciatives Solidàries i el Casal L’Arreu.
A més, a l’ igual que en anys anteriors, també, es diferenciaran els establiments associats a Mollerussa Comercial amb un seguit de petjades que “adreçaran”els clients cap els establiments adherits a l’entitat”, segons ha apuntat l’Àlex Català.

Response: Els comerços de Mollerussa, aplegats a l'associació Mollerussa Comercial, han presentat diverses iniciatives de dinamització del comerç local en les pròximes dates. La primera és l’adhesió, per primer cop, al Black Friday. També s'ha presentat la campanya nadalenca, amb el Mercat de Santa Llúcia des del 5 de desembre i la campanya als carrers, l’acció més important de l’any.


Instruction: Sintetitza'm aquest text:

Context:
Des del 2010 la Tarragona Film Office s'encarrega de gestionar els rodatges i sessions fotogràfiques que trien espais de la ciutat com a escenari.
Amb poc més de quatre anys de vida el nombre de produccions ha passat de 19, al 2010, a més d'un centenar, aquest passat 2014.
A més, al 2012 i al 2013, sense tenir en compte Barcelona -que és on més es concentra aquest tipus d'activitat-, Tarragona ha estat el segon lloc de Catalunya on s'han fet més rodatges, les dues vegades per darrere de l'Hospitalet de Llobregat.
Per tot plegat Xavier Tarrés, regidor d'Activació Econòmica de l'Ajuntament de Tarragona, s'aventura a definir la ciutat com «el plató de Catalunya», un actiu que el consistori vol potenciar.
La coordinadora de la Tarragona Film Office, Txell Roig, ha qualificat de «molt bo» el 2014, un any en què s'han fet més d'un centenar de produccions audiovisuals a la ciutat.
Malgrat això, ha tret importància al nombre i ha remarcat que el que val és «el valor» del què es roda.
«No és el mateix un reportatge per a la televisió que un llargmetratge cinematogràfic amb uns actors coneguts», ha exposat.
I és que, al cap i a la fi, una de les tasques de l'oficina és «difondre la ciutat i projectar-la», ha dit.
Així mateix, des de l'oficina s'encarrega de donar suport a productors i localitzadors tant pel que fa a la recerca de localitzacions com en l'obtenció de permisos o en la coordinació de serveis municipals, entre altres tràmits.
Roig ha destacat dos llargmetratges de cinema que han rodat a Tarragona i que, sota el seu punt de vista, poden tenir molt bona acollida properament.
D'una banda 'Segon origen', un projecte del qual inicialment s'encarregava Bigas Luna i que, amb la seva mort, ha passat a mans de Carles Porta.
Aquesta primavera es van enregistrar algunes seqüències a la platja Llarga i en un càmping de la ciutat amb actors com Sergi López o Rachel Hurd-Wood.
D'altra banda 'Sonata per a violoncel', una pel·lícula d'una directora tarragonina, Anna Bofarull, amb poc pressupost però amb un càsting força reconegut, com ara Montse German, Marina Salas, Juanjo Puigcorbé o Jan Cornet.
Un film, a més, amb una vessant social, ja que fa difusió d'una malaltia poc coneguda com és la fibromiàlgia.
També pel que fa a publicitat ha estat un any positiu perquè, com ha recordat la coordinadora, l'última seqüència d'un anunci d'Estrella Damm dedicat a la cultura es va enregistrar a l'amfiteatre de la ciutat, i un espot rodat per Lay's a just abans de Nadal ha tingut el casc antic i la catedral de Tarragona com a escenaris.
Una producció, per cert, que ha batut rècords de visualització a Youtube, i que va ser l'últim espot de l'any en alguns canals de televisió.
Tot i això, són els videoclips, els reportatges per televisió i els reportatges fotogràfics els productes audiovisuals que més es fan a la ciutat.
Pel que fa als indrets amb més èxit, recintes del Museu d'Història a part (l'amfiteatre, el fòrum, el circ, les muralles o la Casa Castellarnau, entre altres), trobem el barri de la Part Alta, les platges i també la zona industrial del port, una localització que Roig ha assegurat que és «molt potent».
Gran impacte econòmic
El regidor d'Activació Econòmica de l'Ajuntament de Tarragona, Xavier Tarrés, ha insistit que la Tarragona Film Office «ha donat uns resultats espectaculars, no parem de créixer».
A més, ha celebrat, les produccions audiovisuals generen «molts ingressos a altres sectors, com ara el turístic, la restauració o l'hoteler».
Un impacte que no es pot quantificar però que comporta una major activitat econòmica a la ciutat.
Entre els objectius pel 2015 el regidor ha apostat per seguir creixent i per acollir «produccions que puguin tenir cada vegada un format més gran», ha augurat.
També ha manifestat que Tarragona pot acabar convertint-se en «el plató de Catalunya», un aspecte que des del consistori tarragoní es vol refermar i donar a conèixer a la resta del món.
Finalment, tant Tarrés com Roig han avançat que ja s'estan establint relacions per futures produccions que passaran per la ciutat aquest any, però que encara és massa aviat per parlar-ne.

Response: L'interès per fer rodatges cinematogràfics, televisius o publicitaris a Tarragona ha crescut espectacularment en els últims quatre anys, gràcies als esforços de la Tarragona Film Office. De fet, és la localització més escollida després de Barcelona i l'Hospitalet de Llobregat. Des de l'oficina i l'Ajuntament destaquen les pel·lícules i els espots que han retratat moltes zones d’interès de la ciutat.


Instruction: Sintetitza'm aquest text:

Context:
El facilitador i un dels màxims responsables de l’acord de pau firmat el 2016 pel govern de Colòmbia i les FARC, Henry Acosta, ha dit que empresonar els dirigents independentistes catalans no és la solució al conflicte entre Catalunya i Espanya.
En una entrevista a l’ACN, ha remarcat la necessitat que les parts seguin a parlar a partir de ‘dos grans pilars’ claus a Colòmbia, ‘la credibilitat i la confiança’.
Tanmateix, ha afegit que en la negociació cal cedir interessos perquè fructifiqui i s’arribi a l’acord per a poder viure en pau.
Acosta ha estat a Mollerussa (Pla d’Urgell), on ha rebut el Premi Ànima i ha avançat que els mesos vinents es reunirà amb dissidents de les FARC per traslladar-los la necessitat de desdir-se del combat armat.
De fet, quan faltaven pocs dies per la firma de l’acord de pau, Henry Acosta també va visitar Catalunya per fer campanya en favor de la pau al seu país.
Era el 2016 i va ser rebut al parlament per l’aleshores presidenta Carme Forcadell i també pel conseller d’Afers Exteriors, Raül Romeva.
Ha afirmat amb rotunditat que ‘no hauria d’haver passat’ que Forcadell i Romeva, com també la resta de consellers i dirigents socials, haguessin estat empresonats i condemnats pel referèndum.
‘Cal seure a parlar sense insistir en qui són els bons i qui els dolents’, assenyala Acosta, que també recorda que, tot i que és complicadíssim, situacions així es poden solucionar, com a Colòmbia’.
També posa de manifest la necessitat de ‘cedir interessos’ entre les dues parts per arribar a un acord que permeti de ‘viure en pau i començar a treballar en el desenvolupament social i econòmic’.
En aquest aspecte, Acosta també considera adient de cercar intermediaris que ajudin a arribar a l’acord entre Catalunya i Espanya, tal com va aconseguir ell a Colòmbia i proposa de fixar una agenda per a començar a resoldre la situació.
Està convençut que al final el diàleg entre les dues parts hi serà, perquè ‘si es fa per força’, com ara, ‘ningú no ho aguantarà’.
Henry Acosta ha avançat a l’ACN que té previst de reunir-se amb els comandaments al càrrec d’algunes de les guerrilles més importants de dissidents de les FARC que encara opten per la lluita armada i que s’oposen a l’acord de pau.
L’ha escrit un dels dissidents més importants que acompanya Iván Márquez, i ja ha demanat autorització al president de Colòmbia, Iván Duque, per a poder-hi anar a conversar, ‘però no per a ser facilitador’.
Confia que aquesta trobada podrà arribar entre el desembre i el febrer i traslladarà als dissidents la necessitat de no persistir en la proposta de combatre perquè es faci una Assemblea Constituent que obligui a implementar l’acord final i que determini que Colòmbia sigui un país socialista.
Acosta considera, en aquest sentit, que els dissidents s’han d’oblidar d’aquest paràmetre perquè ‘el món globalitzat no permet països socialistes’.
Sobre l’estat de Bolívia després de l’exili del president Evo Morales, assegura que la situació és lamentable.
La considera conseqüència dels ‘interessos econòmics’ de tercers i assenyala que ‘no és un secret’ el recent descobriment a Bolívia del potencial mundial en liti i ho relaciona directament amb el fet que setmanes després ‘tombin’ el president perquè es nega a ‘lliurar aquesta producció’.
Segons Acosta, això demostra que el món continua girant al voltant de la necessitat de ‘fer coses a la valenta i sense negociar’.
Henry Acosta ha vingut a Catalunya a rebre el Premi Ànima Ciutat de Mollerussa 2019 de l’ONG Centre d’Iniciatives Solidàries Ángel Olaran i de l’ajuntament de la ciutat.
De fet, assenyala que al seu país no li han fet cap reconeixement per la seva tasca com a facilitador de l’acord de pau i ha destacat que el president Duque li va escriure un correu electrònic dijous per dir-li que era un ‘reconeixement molt merescut’.

Response: S’ha guardonat amb el Premi Ànima a Mollerussa el facilitador de l’acord de pau entre el govern colombià i les FARC, Henry Acosta. El negociador ha aprofitat per lamentar la situació dels polítics catalans empresonats i ha insistit en la necessitat que totes les parts “cedeixin” per superar el conflicte. També ha avançat que continuarà negociant amb les guerrilles colombianes.


Instruction: Sintetitza'm aquest text:

Context:
L'augment sense aturador de contagis entre joves ha dut el Govern a fer marxa enrere en la desescalada que va decretar a les portes de Sant Joan.
Només 18 dies després, discoteques i espais similars com ara locals de ball i karaokes hauran d'abaixar la persiana de nou aquest divendres, en una decisió "molt discutida i debatuda", segons el conseller de Salut, Josep Maria Argimon, i que mantindrà una vigència de dues setmanes.
Només els espais a l'aire lliure se salvaran del tancament.
La Generalitat, que no preveia un escenari com aquest, també demanarà restablir l'obligatorietat de la mascareta a l'exterior.
Teràpia de xoc per salvar la campanya d'estiu i no comprometre els efectes positius de la vacunació, que s'està accelerant des de fa setmanes.
El tancament de l'oci nocturn ha enganxat a contrapeu el sector perquè divendres passat Argimon proposava que els establiments fessin tests d'antígens per entrar a les discoteques, com proposaven les patronals del sector, i desvinculava els contagis de l'activitat dels locals que obren de nit.
Aquest dimarts al matí Salut els citava d'urgència per anunciar-los la mesura.
En la decisió ha pesat l'explosió de casos de Covid detectada aquest cap de setmana entre les franges d'edat amb menys proporció de vacunats, com ara la de 16 a 29 anys, que fa tot just una setmana que van començar a rebre punxades i encara no han desenvolupat immunitat.
L'augment de contagis ja comença a notar-se als hospitals i està causant un degoteig d'ingressos a les UCI, però sobretot està col·lapsant els centres d'atenció primària, saturats en plena campanya de vacunació.
Els "plats trencats" de l'escalada de contagis
La reobertura de l'oci nocturn mai va ser completa, ja que grans sales mai van arribar a reprendre l'activitat i d'altres van tancar en comprovar les dificultats per fer complir les mesures de seguretat, com ara l'ús de la mascareta.
Davant el degoteig de tancaments, la patronal Fecasarm va advertir que el sector tenia "tots els números de pagar els plats trencats de tots els contagis", i el pronòstic s'ha complert.
Ara, a l'inici d'una temporada turística en perill per la propagació de la variant Delta, l'oci nocturn és en el punt de mira a tot l'Estat.
Fins i tot Castella i Lleó ha defensat la reimplantació del toc de queda, una mesura a què Argimon no creu que "hàgim d'arribar" per l'impacte emocional que implicaria.
Miquel Iceta, ministre de Política Territorial, ha indicat que el tancament nocturn no està damunt la taula.
Salut sí que plantejarà a Sanitat un enduriment de l'ús de la mascareta perquè torni a ser obligatòria en espais exteriors, com ha avançat la portaveu del Govern, Patrícia Plaja.
Argimon ha recomanat portar mascareta al carrer "per recordar que estem en pandèmia", si bé ha reconegut que la Generalitat no té competències per reimplantar-la.
Des del 26 de juny, portar-la en exteriors ja no és obligatori.
Els festivals i els concerts multitudinaris, indultats
Un dels espais on s'ha notat una relaxació en l'ús de la mascareta han estat els festivals de música, com el Vida i el Canet Rock, els primers celebrats des de l'inici de la pandèmia.
Les imatges de part del públic amb el rostre descobert "no es poden repetir", ha advertit Argimon, si bé el Govern ha indultat els festivals i concerts multitudinaris en les restriccions aprovades pel Procicat.
Altres notícies que et poden interessar
coronavirus
Oriol Mitjà explica per què un test d'antígens dona positiu dues setmanes després del contagi
La variant òmicron és un dels elements que provoquen aquest fenomen
coronavirus
Quins són els símptomes de l'òmicron sigil·losa
El subllinatge, sorgit a l'Índia, ja s'ha detectat a Dinamarca i al Regne Unit
coronavirus
Per què algunes persones no es contagien de Covid?
Els experts apunten a una immunitat natural derivada de la genètica
coronavirus
La UE canvia les normes per viatjar: dependrà de la vacunació
La incidència per països ja no condicionarà els requisits d'entrada
coronavirus
És hora de tractar la Covid com una grip?
La situació epidemiològica apunta a emprendre el camí cap a l'endèmia, però els experts demanen prudència i no confiar-se: "La incertesa és massa alta per fer aquest pas tan gran"

Response: Poc abans de Sant Joan, el govern ha decidit tornar a tancar els locals d'oci nocturn i frenar la desescalada. El motiu de la decisió és l'explosió de casos de covid-19 detectats entre els més joves i la necessitat de protegir la temporada turística. També es planteja l'enduriment de l’ús de mascaretes, que tornarien a ser obligatòries en espais exteriors.


Instruction: Sintetitza'm aquest text:

Context:
Les violències sexuals estan presents a la vida de les dones, perquè ho estan a la societat.
De fet, totes les dones han viscut al llarg de la seva vida situacions de violència sexual, hagin estat conscients o no.
Aquestes violències sexuals són tan habituals que deixen de ser visibles per gairebé tothom.
Perquè solen quedar invisibilitzades i normalitzar-se.
L’assetjament sexual, els abusos i les agressions sexuals són formes d’aquesta violència masclista, que té com a característica principal que utilitza el sexe com a forma de control i dominació de les dones a través dels seus cossos.
Prendre consciència requereix detenir-se a observar aquestes quotidianes que ens passen i entendre que no són normals sinó que tenen a veure amb la violència més silenciada i, segurament, més habitual que pateixen les dones.
És per això que campanyes com la de #Jotambé (#MeToo) hi volen posar llum.
És el cas, per exemple, de certs rols que veiem a la publicitat, la moda, els mitjans de comunicació i el llenguatge sexista, que poden acabar conformant l’estereotip de dona atrapada, amb un cos perfecte i sempre disponible.
Per això, la iniciativa de l’ICD destaca que “les idees masclistes han impregnat la nostra manera de veure el món”.
“Les idees masclistes han impregnat la nostra manera de veure el món”
Moltes formes de violències sexuals es donen en diversos àmbits; a la parella, a la feina, a les xarxes socials, a la família, al carrer i als espais d’oci, i a qualsevol edat.
La campanya de l’ICD destaca que “des de nenes som educades en una societat a la qual la sexualitat està amagada i els missatges que tenen a veure amb la nostra vivència de la sexualitat ens representen més com a objectes que com a subjectes de la nostra pròpia història”, on el paper d’escollir el que volem “no pren la rellevància que hauria de tenir”.
“Les dones han après a ser dones a través d’estereotips, d’imatges desenfocades o fragmentades, de publicitat sexista i cançons i contes on no són protagonistes de les seves vides -continua-.
Aquests aprenentatges socials, que es converteixen en propis, estan marcats i condicionats per moltes altres circumstàncies”, com poden ser l’edat, el lloc de naixement i creixement, la trajectòria migratòria, si és te algun tipus de diversitat funcional, el lloc de feina, amb qui es relacionen i un llarg etcètera.
Una vegada s’és conscient que es pateix, s’ha patit o es patirà alguna situació d’agressió sexual, hi ha coses a fer.
En primer lloc, “s’ha de recuperar el propi espai personal, cuidar-se de fora a dintre i a l’inrevés” donat que “les dones necessiten temps i espais per entendre el que ha succeït”.
L’ICD posa a l’abast de les dones que travessen situacions de violències masclistes el telèfon 900 900 120, què està sempre en servei, és confidencial i gratuït
“La vergonya i la culpa són sentiments moltes vegades associats a episodis d’assetjaments i agressions sexuals”, explica, perquè “les dones estan sotmeses a una mirada que les jutja constantment.
L’ICD posa a l’abast de les dones que travessen situacions de violències masclistes el telèfon 900 900 120, què està sempre en servei, és confidencial i gratuït.
Com identificar que has viscut algun tipus de violència sexual?
Totes les dones, en major o menor mesura, han patit algun tipus de situació que es considera violència sexual.
- Passejar per un parc una tarda, veure un home fent-se tocaments sexuals i haver de marxar perquè et sents incòmoda.
- Haver enviat una foto íntima al teu xicot i ell, després de tallar amb tu, l’envia al grup de whatsapp dels seus amics per castigar-te.
- Anar pel carrer i que comencin a dir-te barbaritats (ell potser pensa que són “floretes” i tu estàs desitjant fer-te invisible).
- O estàs borratxa, vas a casa d’un amic, comenceu a enrotllar-vos i quan tu vols parar, ell no et deixa.
- O la teva parella insisteix a tenir sexe sense que l’opció “no vull” sigui una opció real, o que et forci a fer coses que no et vénen de gust en aquell moment.
També pot ser que no et vingui de gust tenir relacions sexuals amb ell i et faci sentir culpable dient que ja no l’estimes.
- Potser també et pot passar que un company de feina, el botiguer del barri, o el professor de la universitat, cada vegada que et demana alguna cosa, et miri de forma abusiva l’escot o el cul i/o sempre et faci comentaris sexuals.
Es podria pensar en moltes situacions, però totes tenen una cosa en comú: Que l’únic responsable de la situació abusiva és l’agressor o assetjador.
Només sí és sí.

Response: L'Institut Català de la Dona ha encetat una campanya de sensibilització sobre les situacions de violència sexual quotidianes que massa sovint passen desapercebudes o es normalitzen. La campanya de l’ICD posa en relleu com l'educació i la socialització de les nenes els impedeixen prendre consciència d'aquest tipus de violències que pateixen totes les dones en algun moment.


Instruction: Sintetitza'm aquest text:

Context:
ERC continua reclamant un "gran acord" entre Junts pel Sí i la CUP per seguir el mandat democràtic obtingut a les urnes i fer realitat la independència.
"El desacord seria un frau a la majoria de la ciutadania catalana, un delicte d'altra traïció", ha avisat el número 2 d'ERC al Congrés, Joan Tardà.
En un acte polític a Valls, els republicans han defensat la necessitat de defensar des de Madrid la "clara victòria" obtinguda el 27-S i han cridat a "eixamplar" la majoria a favor de la independència.
"Anem a dir-los que hem guanyat i a defensar el vot de la gent i l'inici del procés d'autodeterminació", ha subratllat el candidat d'ERC al 20-D, Gabriel Rufián.
Els republicans avisen que la victòria de PP, PSOE o C's no propiciarà que l'Estat canviï i han erigit el procés independentista com la veritable "revolució".
El número 2 d'ERC al 20-D, Joan Tardà, s'ha mostrat convençut que "hi haurà acord" entre Junts pel Sí i la CUP i que "hi haurà Govern".
Un executiu, ha dit, que estarà conformat per homes i dones que tindran la missió "d'obeir" la resolució independentista aprovada pel Parlament.
"Compartim el neguit, però hi haurà acord, perquè el preu del desacord seria enorme i extraordinari.
El desacord seria un frau a la majoria de la ciutadania catalana.
Jo en dic un delicte d'altra traïció", ha afirmat davant les 150 persones que s'han aplegat a la plaça del Pati de Valls.
Interpel·lant a la CUP, Tardà s'ha preguntat què passarà a Catalunya si el procés no guanya.
"D'aquí a set o vuit anys, què els direm als més joves?
Som en un moment extraordinari", ha reivindicat.
En aquesta línia, la secretària general d'ERC, Marta Rovira, ha cridat a cuinar "a foc lent i de forma pacient" un "gran acord" dels independentistes per defensar que l'independentisme "va guanyar" el 27-S.
"Si estem disposats a arribar als consensos necessaris sobre allò que ens separa, farem viable l'acord", ha insistit, malgrat "els que ens disparen del dret i del revés".
La formació republicana vol plantar cara a l'Estat i a unes institucions que "amenacen" i "desafien" al conjunt dels catalans, segons han remarcat els seus candidats.
"Anem a dir-los als que sempre han guanyat a casa seva i a la seva cara, que els que sempre havíem perdut, hem guanyat", ha etzibat el cap de llista d'ERC al Congrés, Gabriel Rufián.
El candidat ha insistit en la necessitar de reivindicar a Madrid la victòria independentista a Catalunya i de no "regalar" la veu dels catalans a altres candidats com ara Albert Rivera o a aquells que diuen que, si Catalunya s'independitza, es convertirà en "una república medieval".
Segons els republicans, el 20-D no es produirà cap canvi a l'Estat.
Marta Rovira ha apuntat que "el PP, el PSOE i C's són l'Estat, no el critiquen, no el reformaran ni presentaran cap projecte just per Catalunya".
Per aquest motiu, la secretària general del partit ha reivindicat que ERC farà campanya durant les pròximes setmanes per "eixamplar" els suports a la independència i per "posar veu" a l'independentisme, que és "plural i divers".
Al seu torn, el número 1 al Congrés, Gabriel Rufián, ha apuntat també, en al·lusió a Podem, que l'independentisme planteja "una regeneració i un canvi major" que el que pugui oferir qualsevol polític espanyol.
"La revolució és el procés d'autodeterminació i la tercera República que tanta gent espera, ja arribat, el que passa és que és catalana", ha dit.
Rufián ha titllat també l'estat espanyol com "una anomalia dins d'Europa".
Un Estat, ha detallat, "que té 120.000 persones en cunetes i un mausoleu franquista a la capital del regne".
Seria estrany, ha incidit Rufián, "que els hereus de tot això reconeguin el vot i el mandat popular", per la qual cosa ha cridat a anar a Madrid i a "ocupar aquell enorme espai de poder i dir-los que han perdut".
Durant l'acte també han intervingut els candidats d'ERC per Tarragona.
El cap de llista de la demarcació, Jordi Salvador, ha demanat suport per no deixar "la veu del catalanisme en mans de Chacón o Rivera" i ha incidit en la necessitat de "buscar aliances" perquè el procés, ha dit, no va "contra ningú".
Al seu torn, el número 2 per Tarragona, Josep Maria Pallàs, ha reivindicat que els catalans "puguem ser amos del nostre destí".
Pallàs ha afirmat que, així, es podrà defensar les infraestructures i un Corredor Mediterrani que l'Estat no impulsa perquè "va contra nosaltres", ha subratllat.

Response: En un acte polític a Valls, líders d’ERC han fet una crida al vot a les pròximes Generals del 20-D per defensar des de Madrid la clara victòria obtinguda per l’independentisme als comicis del 27-S. Així mateix, Marta Rovira ha reclamat un gran acord entre les forces independentistes per fer realitat el mandat democràtic d’independència obtingut a les urnes.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
L'Ajuntament de Cruïlles (Baix Empordà) i les entitats ecologistes han carregat contra la Generalitat per buidar "a mitges" l'abocador de Vacamorta.
Consideren que és una "presa de pèl" i deixen clar que "seguiran lluitant" fins que es retirin tots els residus que hi ha. Des del Centre Ecologista i Projectes Alternatius (CEPA) i la Plataforma Alternativa a l'Abocador de Cruïlles (PAAC) recorden que hi ha un "alt risc" de contaminació dels aqüífers i exigeixen a la Generalitat que "vetlli per la salut dels veïns afectats per l'abocador".
En un comunicat consideren que "ningú entén" que la Generalitat "escatimi en recursos" per sanejar l'espai, i lamenten que l'administració "hagi donat suport a l'abocament il·legal" de fins a 2,7 milions de tones de residus.
Tot plegat després que s'adjudiqués la redacció del buidatge parcial de l'abocador a l'empresa Disseny i Sostenibilitat, que va presentar una oferta de 101.000 euros.
Precisament aquesta quantitat és la que fa sospitar tant les entitats com el mateix consistori ja que és "anormalment baixa".
El projecte s'havia licitat per 180.000 euros, una xifra superior a l'oferta presentada per l'empresa guanyadora.
Tant els ecologistes com l'ajuntament recorden que hi ha diverses sentències que els donen la raó i lamenten que el litigi s'hagi "eternitzat".
Els ecologies i l'ajuntament, a més, critiquen que el projecte de buidatge només afecti els residus abocats a partir de l'any 2003, excloent així les més de 330.000 tones dipositades entre el 2000 i el 2003 (l'any en què es va atorgar la llicència ambiental anul·lada pel TSJC i pel Tribunal Suprem).
"Haurem de seguir lluitant perquè els treguin tots, ja que els que es van abocar a partir de l'any 2000 també es van dipositar il·legalment", denuncien en un comunicat a través del qual afirmen que "aquesta no pot ser una manera admissible d'actuar de l'Agència de Residus i de la conselleria de Territori i Sostenibilitat".
En aquest sentit, recorden que ja hi ha una sentència ferma del TSJC que va fer tancar l'abocador per primera vegada (2002), per motius urbanístics i per perillositat per a la salut de les persones perquè la instal·lació està a només 400 metres quan hauria d'estar a 2.000 dels veïns més propers.
"És una irresponsabilitat deixar abandonades les 336.626,70 tones que es van abocar del 2000 al 2003", critiquen.
El front comú format per entitats ecologistes i l'ajuntament alerten, a més, que aquestes deixalles representen una font de contaminació atmosfèrica i de les aigües subterrànies.
Per tot plegat han reclamat al nou conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, que refaci la Comissió de Seguiment, en la que hi participaven membres de les entitats, l'Ajuntament, Generalitat i experts independents.
"Volem que aquesta Comissió disposi de tota la informació i el dret a participar en el seguiment i la presa de decisions en tot el procés fins al buidat de l'abocador", assenyalen.
En aquesta línia, reclamen poder valorar amb estudis d'especialistes totes les opcions abans d'escollir l'alternativa "més idònia" per al buidatge.
Un llarg litigi
L'abocador de Vacamorta, sobre el qual pesen nombroses sentències, es va clausurar a finals del 2014.
Tant el TSJC com el Suprem van ordenar tancar-lo perquè la llicència ambiental de la instal·lació –i que ha estat el focus del litigi- estava mal donada.
Però aquestes no són les úniques resolucions judicials que arrossega Vacamorta, perquè el cas ha derivat en nombrosos recursos (interposats tant per la Generalitat com per l'antiga gestora, Recuperació de Pedreres SL).
Sigui com sigui, el juny del 2015 el TSJC va ser categòric.
L'alt tribunal català va donar un termini de dos anys al Govern perquè buidés l'abocador i traslladés les deixalles que s'hi havien abocat durant anys.
I quan aquest termini ja s'havia esgotat, el TSJC va emetre una nova resolució carregant contra la Generalitat i dient-li que veia "del tot inadmissible i insuportable" que no hagués fet res per retirar les escombraries de Vacamorta.
EL TSJC criticava obertament que el Departament de Territori no hagués impulsat "una sola actuació per retirar ni una mísera tona dels milions que es van abocar al dipòsit".
I que, per contra, al Govern li haguessin sobrat "temps i esforços" per interposar als tribunals una "interminable successió d'incidents, sol·licituds, recursos i peticions diverses" per intentar frenar el buidatge de l'abocador.
L'empresa que redactarà el projecte per buidar Vacamorta haurà d'estudiar també quin serà el cost i el temps que es necessitarà per retirar els residus.
En una primera estimació, la Generalitat va calcular que treure les deixalles costaria fins a 150 MEUR, que es necessitarien fer un mínim de 140.000 viatges en camió i que els treballs s'allargarien almenys onze anys.
A més, el projecte de buidatge també haurà d'analitzar els riscos ambientals i per a la salut humana que comportarà moure tots aquests milions de tones d'escombraries.
I finalment, analitzar on es dipositaran de nou (per exemple, en un abocador ja existent, en un de nova construcció, etc.).

Response: L'Ajuntament de Cruïlles, en aliança amb entitats ecologistes, denuncien la inacció de la Generalitat per buidar l'abocador de residus il·legals de Vacamorta. El TSJC ha ordenat repetidament al Departament de Territori que emprengui les actuacions necessàries. Malgrat això, la Generalitat escatima en recursos i voluntat política per treure aquestes deixalles altament contaminants, amb treballs que costarien fins a 150 MEUR.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
El Consell Comarcal del Maresme (CCM) es constituirà el pròxim 19 de juliol i la seva presidència és encara una incògnita.
Tot i que el 26-M ERC va aconseguir consolidar la seva majoria a l'ens comarcal –te 12 del 33 consellers–, els republicans no tenen cap garantia de poder governar.
JxCat, amb sis representants, reconeix que negocia tant amb els republicans com amb el PSC, que té vuit consellers i és segona força a la comarca.
De fet, els postconvergents han preguntat als seus 30 caps de llista a la comarca quina seria la seva preferència de pacte al CCM.
Tot i això, fonts de la negociació dels partits han explicat a l'ACN que, com en el cas de la Diputació de Barcelona, l'acord entre PSC i JxCat estaria més a prop que una presidència pels republicans, que ja es veuen condemnats a l'oposició.
Perquè el pacte entre el PSC i JxCat fructifiqui amb garanties caldria que almenys tres conselleres més donessin suport al candidat socialista a la presidència durant el ple de constitució de l'ens comarcal per arribar als 17 vots que dona la majoria absoluta d'un ple format per 33 càrrecs electes.
Socialistes i postconvergents sumen 14 vots, dos més que els 12 que té ERC.
Tot i que en el cas del CCM n'hi ha prou amb la majoria simple per a una investidura en segona volta, fonts del PSC i JxCat asseguren que no volen arribar al ple de constitució del 19 de juliol en un context d'incertesa.
PSC i JxCat estarien treballant en un govern bipartit en minoria, però a l'hora de teixir aliances per a la investidura, els socis preferents pels socialistes, que porten el pes de la negociació, serien Cs (2 consellers), els comuns (2 consellers) o el PP (1 conseller).
Dels tres partits caldria que almenys dos votessin a favor per evitar sorpreses de darrera hora.
Tot i que fonts de JxCat afirmen que els negociacions estan obertes també amb el ERC, i que abans de prendre una decisió es preguntarà també als caps de llista als ajuntament sobre les seves preferències, fonts de la negociació de tots els partits donen per més que fet l'acord entre PSC i JxCat.
Es dona la circumstància, a més, que entre els sis consellers comarcals nomenats per JxCat hi ha dos dels principals 'damnificats' pels pactes postelectorals a la comarca: Estanis Fors i Montserrat Garrido.
Tots dos van guanyar les eleccions a Arenys de Mar i Sant Pol de Mar, però els pactes postelectorals han donat l'alcaldia a ERC.
En cap dels dos casos, però, els acords dels republicans han estat amb el PSC.
A Sant Pol de Mar ERC ha pactat amb la CUP, mentre que a Arenys de Mar hi ha un tripartit amb ERC, CUP i comuns.
A l'altre costat de la balança hi ha el cas de Dosrius, on ERC governava fins ara gràcies al suport de partits independents.
Després dels comicis del maig l'aritmètica ha facilitat que el PSC hagi pogut recuperar l'alcaldia del municipi de la mà de JxCat.
En el mapa polític també cuegen els fets de 2016 al Consell Comarcal.
Després de les eleccions de 2015, l'antiga CiU, ERC i PSC van configurar un govern tripartit amb alternança a la presidència entre CiU i ERC.
Pocs mesos després, però, l'acord es va trencar per les mocions de censura impulsades per ERC a Arenys de Mar i Caldes d'Estrac contra alcaldes de CiU.
Els republicans van ser expulsats del govern comarcal i la presidència l'ha ostentat CiU durant tot el mandat, mantenint el suport del PSC.
Totes dues formacions reconeixen ara la bona entesa d'aquests anys de govern plegats i més enllà de les disputes polítiques a nivell nacional defensen que es pugui reeditar l'acord.

Response: La presidència del Consell Comarcal del Maresme es disputa entre ERC, que va obtenir la majoria a les eleccions del 26-M, PSC i JxCat, que estarien treballant en un govern bipartit en minoria. La suma de socialistes i postconvergents superaria per dos vots els d’ERC. Malgrat les disputes en l'àmbit nacional, els dos partits s’entenen bé en els governs locals.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
El Síndic de Greuges de Catalunya, Rafael Ribó, afirma que és "sorprenent i inadmissible" que part dels menors tutelats per la DGAIA no tinguin la situació legal regularitzada quan compleixen els 18 anys.
Ribó adverteix que aquesta situació –manca de permisos de residència o de treball- provoca que no tinguin tots els drets amb els que han de comptar i que es trobin en certa situació de desemparament a l'hora d'afrontar la majoria d'edat.
Ribó alerta que no és només una situació que es viu a les comarques gironines –on segons dades de la Generalitat hi ha 181 joves extutelats- sinó arreu del país.
I també avisa que anirà a més perquè "està creixent de forma espectacular l'onada de menors no acompanyats que arriben" al país.
Per això, ressalta que cal posar fil a l'agulla per poder donar resposta a les necessitats.
Ribó veu amb bons ulls la creació, per part de la Generalitat, d'una comissió per estudiar "individualment" els casos de joves extutelats que viuen al carrer.
El Síndic de Greuges, en relació a la polèmica sorgida en relació als menors extutelats per la DGAIA que acaben vivint al carrer, posa el focus en tres prioritats per pal·liar la situació.
D'entrada, sosté que és "sorprenent i inadmissible" que molts d'aquests menors d'origen immigrant compleixen la majoria d'edat sense que les administracions hagin regularitzat la seva situació administrativa.
Segons Ribó, una de les prioritats per als que exerceixen la tutela d'aquest joves és garantir que tenen "el màxim de drets", situació que no es dona si quan compleixen els 18 anys es troben amb la impossibilitat d'accedir al món laboral perquè, per exemple, no tenen permís de treball.
Una altra recomanació està relacionada amb les pensions que cobren aquests menors mentre estan tutelats per la DGAIA.
Segons Ribó, aquests diners no s'haurien de destinar a despeses dels joves sinó acumular-los perquè disposin dels recursos quan surtin dels centres perquè són majors d'edat.
Finalment, exposa que cal establir un seguiment del procés per garantir que, quan deixen d'estar sota la tutela de l'administració, aconsegueixen una "situació normalitzada", amb opcions per buscar feina o continuar estudiant.
El Síndic veu amb bons ulls la proposta de la Generalitat de crear una comissió per tal d'estudiar individualment els casos dels joves extutelats per la DGAIA que viuen al carrer, un cop han abandonat el centre d'acollida al fer 18 anys.
Una de les mesures que hi ha sobre la taula és ampliar les places en pisos dedicats a aquestes persones.
Actualment, segons dades de la Generalitat, la DGAIA tutela 1.203 joves entre 16 i 18 anys, que en els propers mesos sortiran dels centres.
Segons Ribó, l'única resposta possible ha de ser "individualitzada" perquè la creació de grans centres d'acollida fa impossible donar una bona resposta.
De fet, el Síndic ja va demanar frenar l'ampliació prevista al centre de menors la Misericòrdia de Girona per aquest motiu.
Rafael Ribó alerta que la situació no se solucionarà sola i que, de fet, es pot complicar perquè continua augmentant el nombre de menors d'origen immigrants que arriben sols al país.
El Síndic exposa que havien treballant amb el Govern sobre possibles respostes perquè que tot ha quedat aturat per l'aplicació del 155.
"Digui el que digui el senyor Enric Millo, la frenada és espectacular", sosté.
El Síndic també ha carregat contra el govern espanyol per mirar a una altra banda en els casos d'immigrants que arriben al país ocults en camions, com els 39 interceptats a l'Alt Empordà en poques setmanes.
Ribó ressalta que fronteres no es competència seva, sinó del Defensor del Pueblo, i que el ministre Zoido ja li ha recordat per carta en alguna ocasió que s'excedeix en la seva funció.
Tot i això, assegura que no es pot callar davant un "problema real i humà" que afecta els drets humans.
"Per molt circuit de retorn tancat que hi hagi o màfies que operin, estem parlant de la protecció de persones que són víctimes de tràfic", conclou.
Ribó ha presentat la memòria del 2017 aquest dimarts a Girona.

Response: A la seva memòria del 2017 el síndic de greuges de Catalunya, Rafael Ribó, denuncia el problema dels menors tutelats per la DGAIA, encara en situació irregular quan compleixen els 18 anys. És una situació inadmissible i les administracions han de procurar garantir-los “el màxim de drets” per accedir al món laboral. Valora positivament la proposta de la Generalitat.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
Els diputats d'ERC i exconsellers, Oriol Junqueras i Raül Romeva, empresonats a Lledoners processats per rebel·lió, han entrat aquest dimarts un escrit de recusació a la sala penal del Tribunal Suprem per demanar la recusació del magistrat Manuel Marchena com a jutge de l'1-O.
A l'escrit, es justifica la mesura per imparcialitat i davant "l'existència d'un acord polític" entre PP i PSOE per configurar el Consell General del Poder Judicial (CGPJ).
Un acord que, en base el xat del senador popular Ignacio Cosidó –"el whatsapp de la vergonya", "s'hauria efectuat amb la intenció de controlar políticament i afectar tant el Tribunal Suprem com l'Audiència Nacional amb la finalitat última de, a través d'aquests nomenaments, controlar el resultat i el sentit dels procediments" d'aquets tribunals.
Junqueras i Romeva atorguen "veracitat al pacte contra la separació de poders" especialment amb la renúncia de Marchena, que n'és "protagonista", a la presidència del Consell, una candidatura "tenyida d'un escàndol majúscul".
L'advocat de Junqueras i Romeva, Andreu Van den Eynde, ha entrat l'escrit d'incident de recusació i assegura no atendre la seva petició suposaria una "violació i vulneració dels drets fonamentals" a un jutge ordinari" i a un procés públic "en plena igualtat i amb totes les garanties", i el dret a un tribunal imparcial.
De fet, un dels motius per plantejar-ne la recusació, és apel·lar al dret a la imparcialitat judicial i el text dels lletrats afegeix en aquest sentit que si Marchena no es recusa al tribunal de l'1-O, la defensa té dret a "qüestionar la falta d'imparcialitat"
El segon motiu és, argumenta la defensa de Junqueras i Romeva, els fets de les darreres hores al voltant de la presidència de Marchena al CGPJ i el whatsapp del senador popular als seus companys de grup justificant la composició d'aquest òrgan.
I l' "interès en la causa" de Marchena, afegeix la defensa, "deriva de l'existència d'un acord polític per al repartiment" de les vocalies i "concretament" a les manifestacions de Cosidó.
Segons el qual, segueix el text de recusació de Junqueras i Romeva, "el pacte entre els partits PP i PSOE es podria haver efectuat amb la intenció de controlar políticament i afectat tant el Tribunal Suprem com l'Audiència Nacional amb la finalitat última de, a través d'aquests nomenaments, controlar el resultat i sentit dels procediments" que es tracten en aquests tribunals.
Van den Eynde veu en Marchena doncs un "protagonisme singular" dins d'aquest pacte entre partits, segons les afirmacions de Cosidó.
I de fet l'escrit dels advocats parla "d'escàndol" en la polèmica inicia: que la presidència del CGPJ arribés per "un acord polític" i no per l'elecció dels vocals.
"Ahir apareixia, no obstant, el whatsapp de la vergonya", en què Cosidó revelava "la cuina" del pacte, insisteix Van den Eynde.
La defensa dels diputats republicans recorda en aquest que el senador popular ha admès el missatge i afegeix: "Alguna cosa tindria de veracitat aquest pacte previ contra la separació de poders de l'Estat quan el propi magistrat recusat s'avançava a qualsevol acord per renunciar a la seva candidatura a la presidència, tenyida ja de l'escàndol majúscul al que s'ha fet referència".
Al mateix text, també s'atribueix a Marchena -es manté de moment al capdavant de la sala Penal del Suprem després de la renúncia al CGPJ - "característiques personals vinculades a una determinada orientació política que fan dubtar de la imparcialitat per participar al procés" judicial contra els dirigents independentistes empresonats.
En aquest context, la defensa dels dos dirigents republicans emmarca la seva queixa en una denúncia contra el sistema d'elecció de la cúpula judicial, "criticat internacionalment per la seva permeabilitat a les decisions polítiques".
I acusa d'una "estratègia de criminalització dels processats" que "segueix directrius polítiques que es vinculen amb la defensa a ultrança de la unitat territorial".

Response: La defensa dels diputats d’ERC, Junqueras i Romeva, ha presentat un escrit de recusació del magistrat Manuel Marchena del judici del procés. Les motivacions adduïdes són la violació dels drets fonamentals dels acusats, així com la participació de Marchena en un acord polític per controlar el CGPJ i els dubtes sobre la seva imparcialitat per jutjar els líders independentistes.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
L'empresonament dels líders polítics i socials de l'1-O es veu molt diferent a Catalunya i a la resta de l'Estat.
A Catalunya, per contra, tan sols un 16,4% dels enquestats creu que la presó és justa, un percentatge que creix fins al 60,1% a la resta de l'Estat.
Per altra banda, el referèndum d'autodeterminació no té el suport majoritari de la societat espanyola.
Només un 36,2% dels enquestats defensa el referèndum -sumant els que hi estan molt d'acord o més aviat d'acord-, un percentatge que cau fins al 29,8% si només es tenen en compte els ciutadans de la resta de Catalunya.
Referèndum a tot l'Estat
En canvi, pel que fa a un eventual referèndum a tot l'Estat per decidir sobre la relació amb Catalunya, els catalans hi estan majoritàriament en contra, mentre que, pel que fa a als enquestats de la resta de l'Estat, n'hi ha més de favorables que de detractors.
Sigui com sigui, un 43,8% del total d'enquestats i un 48,8% dels de la resta de l'Estat creuen que no s'ha de fer cap referèndum "perquè la unitat nacional espanyola no es pot votar", percentatges superiors al 40,1% i el 34,3% dels que hi estan en contra, respectivament.
Assumpció del resultat d'un referèndum
En tot cas, si finalment se celebrés un referèndum legal i acordat, un 53,3% d'enquestats n'acceptaria els resultats i un 39,9%, no.
A Catalunya, els nivells d'acceptació arribaria fins al 81,3% i, per tant, si es posa el focus només en els enquestats de la resta de l'Estat, un 48,2% també els assumiria i un 44,3% no ho faria, un resultat molt ajustat.
Preguntats sobre el conflicte actual, tres quartes parts dels catalans demanen una solució eminentment política, un percentatge que cau al 45,2% entre els enquestats de la resta de l'Estat.
Un 27%, en canvi, aposta per una solució eminentment judicial i un 18,5%, per les dues alhora.
Diàleg sense límits
I demanant més en concret com s'hauria de vehicular, els catalans estan dividits en un 42,4% que reclama un diàleg i negociació "sense límits" i un 38,1% que admetria els límits de la Constitució.
Per altra banda, un 11,2% aposta per la unilateralitat per part del Govern i un 4,2%, per la mà dura del govern espanyol.
Contràriament, un 48,4% d'enquestats de la resta de l'Estat defensa que el diàleg es limiti al marc de la Constitució i només un 17,2% aposta per la negociació sense límits, per sota fins i tot del 26,9% que reclama mà dura a l'Estat.
Així mateix, un 71,9% de catalans creu que caldria una reforma de la Constitució per donar més autogovern a les comunitats autònomes, una modificació en què un 58,6% també demanaria que s'hi inclogués el reconeixement del dret a l'autodeterminació.
Pel que fa a la resta de l'Estat, un 40,5% defensa aquesta reforma de la carta magna i un 48,9% la rebutja.
Suport a la independència
Per altra banda, un 49,3% de catalans està a favor que Catalunya sigui independent i un 41,2%, en contra -la resta, no ho sap o no contesta-.
En canvi, pel que fa als enquestats de la resta de l'Estat, només un 13,6% vol la independència de Catalunya i un 75,8% la rebutja.
Una enquesta amb 3.600 entrevistes
L'enquesta "Percepció sobre el debat territorial a Espanya 2019" va ser un encàrrec del departament de la Presidència al CEO amb l'objectiu de disposar de l'opinió i de la percepció del conjunt dels ciutadans de l'Estat sobre la situació política actual.
Meritxell Budó ha anunciat que aquesta enquesta s'enviarà a les ambaixades internacionals i es difondrà a través de les delegacions exteriors del Govern, així com també es lliurarà al govern espanyol -en concret, a la seva vicepresidenta en funcions, Carmen Calvo- i als diversos grups parlamentaris.

Response: L’enquesta encarregada per la Generalitat sobre la percepció del debat territorial entre ciutadans catalans i de la resta de l'estat mostra uns resultats molt dispars. Mentre els resultats a Catalunya manifesten un gran suport al referèndum, a una solució política del conflicte o a una reforma constitucional, els enquestats de la resta de l'Estat responen gairebé sempre en sentit contrari.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
L’optimisme acompanya les previsions dels fabricants de joguines per aquesta campanya.
En el moment de l’any en què el sector concentra fins a un 70% de les vendes, els fabricants confien a consolidar la tendència positiva al llarg d’aquest 2017 i preveuen creixements entorn del 7%.
En una entrevista amb l’ACN, el president de l’Associació Espanyola de Fabricants de Joguines (AEFJ), José Antonio Pastor, ha explicat que el mercat estatal ha crescut enguany mes a mes, deixant enrere l’estancament que es va produir entre el 2010 i el 2015 i afermant una dinàmica positiva que va fer créixer el sector un 6,1% l’any passat.
Pastor ha assenyalat que durant el mes d’octubre s’ha produït un fre en el consum a l’octubre causat per les altes temperatures, que endarrereixen el consum de productes nadalencs, pel que ha anomenat ‘l’efecte Catalunya’, així com per l’efectivitat de les promocions i el llançament dels catàleg de les distribucions.
Amb tot, descarta que la davallada del consum acabi afectant un sector amb forta estacionalitat.
El president dels fabricants ha assenyalat que ‘determinades inestabilitat i temors acaben afectant el consum i el mercat’ però que ‘quan arriben les dates clau per a sectors estacionals l’efecte es dilueix més que en altres sectors amb consums més estables’.
Així mateix, el responsable de l’AEFJ ha indicat que cap empresa catalana li ha manifestat inquietud per la situació econòmica ni té coneixement que cap empresa del sector hagi traslladat la seu social fora de Catalunya.
Optimisme al sector
Segons les previsions de l’AEFJ, els fabricants de joguines poden superar aquesta campanya els 1.200 milions d’euros en vendes a l’estat espanyol i una facturació total superior als 1.600 milions d’euros.
Així mateix, les exportacions acumulen puntes d’increment del 17,2% en relació amb l’any anterior i els fabricants preveuen tancar l’any amb un 10% d’augment global.
En relació amb les tendències, el president dels fabricants ha indicat que enguany no hi ha cap categoria en concret que estigui presentant més vendes que altres però assenyala que productes relacionats amb llicències de pel·lícules i productes tecnològics poden acabar destacant sobre la joguina tradicional.
Amb tot, preveu que en aquesta campanya el consum estigui més repartit entre categories que en altres.
Segons dades del sector, l’any passat les nines, els jocs de primera infància i els d’esports varen liderar les vendes.
Catalunya lidera les exportacions
Els fabricants catalans de joguines, amb 60 empreses associades (el 27% del sector), lideren l’increment d’exportacions.
Segons les dades de l’AEFJ, Catalunya ha incrementat en un 43% les exportacions de joguines en relació amb el 2016, seguida del País Valencià amb un 5%.
Una de les característiques del sector de les joguines és la seva gran concentració.
El sector concentra la seva producció principalment al País Valencià, a la coneguda com ‘Vall de la Joguina’, a la subcomarca de la Foia de Castalla (a l’Alcoià) en poblacions com Ibi, Onil i Castalla.
Tan sols aquí es concentra el 40% de les empreses de l’estat, un 39,39% dels treballadors i un 38% de la facturació.
Catalunya és el segon mercat de la joguina a l’estat espanyol, amb un 28% d’empreses, un 27% dels treballadors i un 36,9% de la facturació.
El sector exporta principalment a la Unió Europea, sent els mercats pròxims com els de Portugal i França on més exportacions es produeixen.
L’AEFJ també remarca que enguany s’ha produït un descens de fins al 34% en les exportacions als estats Units, consolidant una davallada iniciada l’any 2016.
L’AEFJ agrupa un total de 221 empreses, entre les quals es troben Famosa, Moltó, Falomir, Bizak, Lego, Borràs o les filials de Mattel, Hasbro o Playmobil, entre d’altres.
Segons dades de l’AEFj, 4.554 persones treballen de manera directa i unes 20.000 de manera indirecta.

Response: El sector de la joguina preveu acabar l’any amb un creixement del 10%. Per això, confia en l’increment de les vendes durant la campanya de Nadal i en la consolidació de la tendència a l’alça de les exportacions, principalment a mercats europeus pròxims. Unes dades sobretot optimistes per a la Comunitat valenciana, epicentre de la producció de joguines a Espanya.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
L'Audiència de Girona ha jutjat un jove acusat d'abusar sexualment d'una menor de 14 anys a qui havia conegut a través d'un xat.
Els fets van tenir lloc el març de l'any passat en un paratge de Maçanet de la Selva.
Tant l'acusat com la menor són de nacionalitat xinesa i van fer-se amics per Internet, a través d'una pàgina que posa en contacte gent d'aquesta comunitat.
El jove, que aleshores tenia 19 anys i viu a Badalona, va anar fins a Maçanet en autobús.
Quan els dos passejaven per una zona boscosa a tocar del polígon, la fiscal sosté que el processat va intentar mantenir relacions sexuals amb la noia i va acabar obligant-la a fer-li una fel·lació.
Aquest dimecres, davant del tribunal, l'acusat només ha respost a preguntes del seu advocat per negar els fets.
La noia ha declarat a porta tancada.
El jove s'enfronta a una condemna de 13 anys i mig de presó, a passar-ne 5 en llibertat vigilada i a pagar 10.000 euros d'indemnització.
Segons recull l'escrit d'acusació de la fiscalia, els fets que han arribat avui a judici van tenir lloc el 8 de març de l'any passat.
L'acusat, un jove de Badalona que aleshores tenia 19 anys, havia conegut una compatriota a través d'un xat de la comunitat xinesa.
Era una menor de 14 anys de Maçanet de la Selva, amb qui havia estat conversant a través d'Internet.
Aquella tarda els dos havien quedat per conèixer-se en persona.
L'acusat va agafar un autobús i la noia el va anar a recollir a l'estació cap a les tres de la tarda.
"Com que al municipi no hi ha massa coses a fer" –precisa l'escrit d'acusació- a la menor se li va ocórrer que podien anar passejant fins a la Torre de la Marata, des d'on es pot contemplar tot el poble.
Els joves van anar cap allà, però quan estaven a meitat del camí i passaven per una zona boscosa a tocar del polígon, el jove es va asseure perquè deia "estar cansat" i li va demanar a la noia que fes el mateix.
La fiscal subratlla que ella s'hi va negar i va quedar-se dreta, escrivint missatges de mòbil a una amiga.
Aleshores, recull l'escrit, el processat la va agafar dels braços, la va fer asseure a terra, li va prendre el mòbil i la va subjectar mentre li deia que escollís entre mantenir relacions sexuals o fer-li una fel·lació.
La jove, sempre segons la fiscalia, s'hi va negar.
Llavors el noi li va descordar els sostenidors, li va tocar els pits i li va dir: "O una cosa o l'altra, si no me la llepes et follaré igualment".
Per evitar que la penetrés, la menor va haver de "resignar-se" a fer-li una fel·lació, recull l'escrit d'acusació.
El processat no va arribar a ejacular, perquè la menor va poder desfer-se'n i fugir corrents, demanant ajuda a una dona que passava per allà passejant el gos.
Per aquests fets, el jove xinès va estar un mes ingressat en presó provisional, d'on en va sortir després de pagar la fiança.
La fiscal l'acusa d'un delicte d'agressió sexual a menors de 16 anys.
Amb monosíl·labs
Aquest matí, davant el tribunal de la Secció Quarta de l'Audiència, el processat s'ha negat a respondre les preguntes de la fiscal.
Només ho ha fet a les del seu advocat.
Mitjançant una intèrpret, l'acusat ha negat els fets, responent a totes les qüestions de la defensa amb un únic monosíl·lab.
"No", ha repetit el jove diverses vegades, quan l'advocat li ha demanat si havia llançat la menor al terra, si l'havia forçada perquè mantinguessin relacions sexuals i si l'havia obligada a fer-li una fel·lació.
La menor, per la seva banda, ha declarat a porta tancada.
Al final del judici, la fiscal ha elevat la seva petició de pena a definitiva.
Sol·licita que s'imposi a l'acusat una condemna de 13 anys i mig de presó, que en passi 5 més en llibertat vigilada i que, en concepte de responsabilitat civil, hagi d'indemnitzar la menor amb 10.000 euros.

Response: La fiscalia de Girona demana presó amb llibertat vigilada per a un jove xinés acusat d’haver abusat sexualment d’una menor, obligant-la a fer-li una fel·lació. També ha sol·licitat una indemnització per a la víctima en concepte de responsabilitat civil. Durant el judici, el processat només ha contestat les preguntes de la defensa per negar la major amb l’ajuda d’un intèrpret.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
El cap de setmana ha deixat un nombre important d'imatges de policies locals requisant material del referèndum i identificant els ciutadans que el portaven.
Els cossos municipals tenien ordres de la Fiscalia d'actuar contra qualsevol acte de difusió o promoció de l'1-O.
I així ho han fet.
Per això, l'ACM denuncia la irregularitat que constitueixen les ordres de la Fiscalia a les policies locals, i fa una crida als alcaldes que dirigeixin un escrit a la fiscal en cap de Barcelona, Ana Magaldi, perquè deixi sense efecte les seves instruccions.
En aquest sentit assegura que és una tasca que "no els correspon".
S'han sumat a aquesta estratègia l'alcaldessa de Vic, Anna Erra; l'alcalde de Vilassar de Dalt, Xavier Godàs; l'alcalde de Tortosa, Ferran Bel, o l'alcaldessa de Figueres, Marta Felip, entre altres.
El conseller de Justícia, Carles Mundó, també ha qüestionat aquest dilluns la legalitat de l'actuació de la Fiscalia i les policies locals.
"D’entrada, una policia judicial respon a un requeriment del jutge, i aquests són requeriments de la Fiscalia, i el fiscal no pot ser jutge i fiscal", ha indicat.
I ha afegit que s'estan passant als cossos municipals "unes competències i una tasca que no toca" amb l'agreujant que qui ho fa és la Fiscalia.
Pel conseller, els fets demostren que el ministeri públic és "un braç més del govern espanyol".
Enganxar cartells "no és delicte"
Per l'advocat i president de Drets, Sergi Blázquez, l'actuació de les policies locals que durant el cap de setmana han identificat i confiscat material del referèndum a ciutadans d'arreu de Catalunya suposa un "excés de zel" dels agents.
"En alguns casos fins i tot han arrencat pancartes", indica.
I recorda que "els particulars que estan pel carrer enganxant cartells no estan cometent cap delicte".
Tot i això recomana que si la policia demana la seva identificació accedeixin.
"Des de la llei de seguretat ciutadana la policia pot demanar la identificació i si es neguen se'ls pot detenir i obrir diligències per desobediència", explica.
En tot cas, reafirma que les policies locals no són policia judicial però que poden actuar quan tenen una "ordre" o es troben davant la "comissió d'un presumpte delicte".
De fet, Blázquez també qüestiona el paper que la Fiscalia està tenint els darrers dies, recordant que quan un assumpte està judicialitzat, el ministeri públic s'ha d'apartar.
En aquest cas, hi ha les querelles presentades contra el Govern, la mesa del Parlament, els presidents de l'Associació de Municipis per la Independència (AMI) i l'ACM, Neus Lloveras i Miquel Buch, i la Sindicatura Electoral pel referèndum.
En el cas de la primera, el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) ja ha adoptat mesures cautelars.
"Si les diligències són les mateixes i un jutjat dirigeix la instrucció, la Fiscalia no pot anar per lliure, ha de deixar d'actuar", subratlla.
Blázquez també qüestiona l'actuació de la Guàrdia Civil.
Concretament, dubta que la benemèrita hagués de ser l'encarregada de notificar els mitjans que no podien publicar l'anunci institucional sobre el referèndum.
"Normalment hi va un funcionari del jutjat, com per exemple hem vist en les notificacions a membres del Parlament", apunta.
I considera que en aquest cas, l'ús de l'institut armat hauria tingut per objectiu "fer por" i "atemorir" els periodistes.
Prudència d'una associació de comandaments
Diversos comandaments de cossos municipals van mostrar prudència divendres passat en una reunió extraordinària de la junta directiva de l'Associació de Caps i Comandaments de les Policies Locals de Catalunya (ACCPOLC) davant l'allau d'"esdeveniments que comporten certa inestabilitat i provoquen variacions sensibles sociopolítiques i operatives".
Aquesta entitat va acordar en l'acta a la qual ha tingut accés NacióDigital que els comandaments supervisessin el compliment de les instruccions de la Fiscalia.
Però sobretot, subratllen que és "molt important tenir clar que l'objectiu és actuar sobre els actes directament relacionats amb el referèndum de l'1 d'octubre, no altres manifestacions públiques".
"Cal no confondre altres actes o manifestacions que no facin referència explícita a la participació en el referèndum convocat pel govern de Catalunya", insisteix.

Response: Per ordre de la Fiscalia i amb la instrucció explícita dels seus comandaments de no entorpir altres manifestacions públiques, els cossos municipals d’arreu de Catalunya han procedit a evitar qualsevol acte de difusió de l’1-O. Diverses institucions catalanes han denunciat aquesta intromissió, al·legant que és totalment improcedent que el ministeri públic doni ordres a les policies judicials.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
Càritas Diocesana de Vic, que engloba la tasca que es fa des dels 10 arxiprestats, va atendre 4.513 persones durant el 2017.
Malgrat que la xifra està lleugerament per sota de la registrada el 2016, quan en va ajudar 4.729, l'organització religiosa apel·la a no abaixar la guàrdia.
I és que el programa d'acollida i atenció social és el que ha rebut més usuaris.
A més, segons ha explicat el seu director, Rufí Cerdan, s'està constatant un repunt de la vulnerabilitat entre les persones nouvingudes.
"Més del 60% de les persones que participen en els programes són d'origen estranger", ha detallat Cerdan, que ha apuntat a "la llei d'estrangeria" i a "les dificultats que posen els estats a l'acollida dignes" per justificar que "l'activitat que dediquem a millorar les condicions de vida d'aquestes persones sigui encara notable".
Càritas Diocesana de Vic ha presentat aquest divendres les xifres del 2017.
La memòria indica que l'any passat es van atendre 4.513 persones, de les quals el 62% eren adultes, un 32% infants i el 6% restant majors de 64 anys.
"Parlem de persones a les quals se'ls fa un seguiment constant, no que hagin trucat a la porta una vegada", ha especificat el director de Caritas, tot afegint que "són persones a les quals la pobresa està arrelant".
Tot i que els usuaris de 2017 han caigut un 4,5% respecte al 2016, Cerdan insisteix en el fet que "hi ha sectors de la societat que segueixen enfonsats, en una situació de marginació".
"La pobresa es cronifica i hi ha una part de les famílies tenen fills a càrrec seu, pel que ens fa plantejar-nos també si la pobresa està sent hereditària", ha afegit.
De les 4.513 persones ateses, un total de 2.805 persones ho van ser en programes d'acollida i atenció social.
El 50% de les persones ateses en aquest àmbit són famílies amb fills i, segons la memòria, creix el nombre de persones soles.
La majoria de peticions van ser per qüestions vinculades a alimentació (57%), seguides dels lloguers, pensió i subministraments (17%).
Pel que fa als programes d'inserció sociolaboral i economia solidària, el 2017 es van atendre 594 persones, el 79% de les quals eren d'origen estranger i més de la meitat tenien entre 30 i 45 anys.
Les actuacions en aquest àmbit han permès l'acompanyament a través d'itineraris d'inserció la millora de l'ocupabilitat i un total de 213 insercions laborals.
Pel que fa als programes d'inclusió social de Càritas Diocesana de Vic, s'han beneficiat 994 persones.
De les quals 351 eren infants i joves que han participat en activitats escolars i de suport en la seva escolarització.
En el cas dels programes d'habitatge, s'ha donat suport a 120 persones.
Fins a 17 famílies han estat acollides en els pisos de Càritas de Vic, Manresa i Torelló, i 11 en el projecte de Masoveria Urbana.
Deu arxiprestats
La memòria de Càritas recull el treball de les 42 seus que té l'organisme als deu arxiprestats del Bisbat de Vic.
Per zones, el de Vic va ser el que va atendre a més usuaris (906), seguit de Ter-Collsacabra (852), Guilleries-Congost (665), Manresa (621), Anoia-Segarra (447), Ripollès (395), Bages Nord (310), Moianès (146), Lluçanès (98) i Bages Sud (73).
Creixen els voluntaris
El nombre de voluntaris de Càritas ha passat de 800 el 2016 a 1.022 el 2017 "malgrat la sensació que la crisi s'ha superat", remarca Cerdan, que insisteix en el fet que el voluntariat "és un dels motors de Càritas".
L'any 2017 es van dedicar un total de 54.116 hores de dedicació als més de 160 projectes de Càritas Diocesana de Vic.
Per franja d'edat, els adults són un 49% dels voluntaris, 42% són majors de 64 anys i un 9% són joves.
El programa VIDA
L'herència que ha rebut Càritas de 4,1 ME de la família Modolell per "atendre les necessitats dels infants i de les persones grans a la comarca d'Osona" permetrà engegar aquest 2018 el programa VIDA (Vellesa, Infància, Dignitat i Acompanyament).
Segons avança el director de Càritas Diocesana de Vic, el programa permetrà implementar "programes dedicats a la infància i a les persones grans" i, alhora, preveu la participació de l'organisme en projectes que tinguin els mateixos destinataris i estiguin impulsats per altres col·lectius.

Response: La memòria de Càritas Diocesana de Vic recull un descens d’usuaris respecte l’any anterior, però alerta sobre la situació de vulnerabilitat i marginació de moltes persones, principalment estrangeres, amb dificultats d’adaptació. Per això, l’organització continua ampliant la seva borsa de voluntaris i posarà en marxa un nou programa dedicat als infants i a les persones grans.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
Quan encara no havíem tingut temps, com aquell qui diu, d’enllestir i assimilar l’esplèndid monogràfic de l’octubre dedicat al centenari de la mort d’Enric Prat de la Riba –amb un títol tan engrescador com ‘pensar i construir una Catalunya per al futur’–, arriba ara el número 300 de l’etapa de la Revista de Catalunya que el 1986 va recuperar Max Cahner.
I es presenta amb un repertori de noms a la portada que honoren no únicament la publicació que ara els difon, sinó tota una cultura com la nostra que, malgrat haver de lluitar massa sovint per la supervivència amb el vent en contra, ha sabut fer del talent, el rigor i l’excel·lència un segell distintiu que no li discuteix ningú.
Set directors de luxe
No exagero gens.
Vegeu, si no, els noms que la Revista exhibeix: J. V. Foix, Armand Obiols, Ferran Soldevila, Antoni Rovira i Virgili, Jaume Serra i Húnter, Max Cahner i Albert Manent.
Noms tots de gruix i amb un tret que els és comú: són els set directors que la Revista ha tingut des que es va fundar fins al 2011.
En el text que fa de pòrtic, Joan Vallvé, president del Patronat de la Fundació de la revista, posa el 300 en xifres romanes i, en vista del resultat, escriu: ‘Quin sentit tenen aquestes tres ces?
És molt senzill: són l’atribut de la nostra revista, volen dir Catalunya, Catalunya i Catalunya.’
I si a algú no li agrada, afegeixo ara jo, que no s’exciti, que és dolent per a la salut.
El número té una primera part amb les seccions habituals de cada trimestre: l’editorial de Quim Torra, l’article d’opinió de Vicenç Villatoro –amb un títol dissortadament d’actualitat: ‘Adoctrinats’– i l’espai per al ‘Mirador’ amb aportacions de Lluís Duran, Jaume Medina i més autors que toquen assumptes tan diversos com un elogi al desaparegut Frederic Pau Verrié, un retrat de Josep Tarradellas i un parell d’articles dedicats a Sherlock Holmes.
Una bona prova, si ens hi fixem, de l’amplitud dels interessos que mouen l’equip responsable d’elaborar cada tres mesos una nova baula de la cadena que no desmereixi d’una trajectòria tan envejable com la que pot exhibir la Revista de Catalunya.
La degana en català
El dossier central l’obre el subdirector Jordi Manent, que destaca: ‘Aquesta revista, fundada el 1924 i que té un antecedent el 1912, és la revista degana en català del nostre àmbit lingüístic, la més antiga que encara es continua publicant.’
A continuació, uns quadres descriuen gràficament els directors i els responsables de la publicació des de l’inici, la relació de membres dels òrgans de govern de la Revista a partir de l’octubre del 1986, quan Max Cahner va reprendre’n la publicació després de quasi vint anys sense sortir, una afinada selecció de textos dels set directors esmentats, unes valoracions de Jordi Amat, Jordi Manent i Josep M. Roig Rosich, els tres directors que han exercit el càrrec entre el 2011 i el 2015 i un recull d’imatges que repassa els moments, les persones i els números més destacats de la història de la Revista de Catalunya.
El número es tanca amb un article de Xavier Pla que ens presenta un text inèdit de J. V. Foix sobre Josep Pla escrit el 1953 i, a continuació, les seccions habituals de ressenya de llibres.
Un número, per tant, que, tot i la solemnitat de la fita, s’atura a fer balanç del camí recorregut però, alhora, continua mirant endavant amb les seccions que cada trimestre esperem trobar els lectors.
Feina ben feta i amb els escarafalls justos per a celebrar, ben merescudament, una xifra rodona com és el 300 i, alhora, els bons auguris que sabem propers, que sentim ja a tocar.
Per això m’ha semblat significatiu que Quim Torra, director de la Revista i flamant diputat al Parlament de Catalunya, hagi triat com a títol de l’editorial ‘Els propers 300 números’ i hi digui algunes coses prou significatives per a aprofitar-les com a colofó d’aquesta apressada ressenya: ‘Compromesos amb el país, les seves institucions i el seu anhel de llibertat i de República, la Revista de Catalunya és més viva que mai.
Benvolgut lector, el nostre compromís es manté intacte i ens agradaria pensar que som allà on hauria volgut que fóssim el nostre fundador, Antoni Rovira i Virgili.’

Response: El número 300 de la Revista de Catalunya fa balanç de la seva trajectòria, sense deixar de mirar el futur. Se’n destaca la qualitat de la seva contribució a la cultura catalana, de la mà de prestigiosos directors, i el seu compromís amb la llibertat i les institucions catalanes. La publicació més antiga escrita en català encara té molta vida.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
Aquest Nou d’Octubre és dominat per una polèmica interessada sobre la tradicional manifestació que fa molts anys que convoquem a València a la vesprada.
Primer, la delegació del govern espanyol, ocupada ara per militants del PSOE pròxims al sector del ministre Ábalos (no conegut precisament pel seu valencianisme), mostra una permissivitat envers els grupuscles violents de la marginal ultradreta valenciana que ben poc es diferencia de l’època en què la delegació era en mans del PP.
I, segon, assistim a la baixa d’UGT i PSOE de la convocatòria, una decisió respectable (cada organització és lliure de prendre les seues decisions) però lamentablement acompanyada d’unes declaracions molt desafortunades que pretenien d’equiparar els antidemòcrates marginals i violents amb les organitzacions que formem la Comissió 9 d’Octubre (convocant de la manifestació), de trajectòria democràtica ben reconeguda (a més del fet que sumem una base de socis, militants, afiliats i votants importantíssima, en contrast amb la irrellevància social dels violents).
El soroll mediàtic, atret per la superficialitat del debat, s’ha centrat en les convocatòries dels grupuscles antivalencians i el perill de la seva violència impune, però caldria que els arbres no ens distraguessen la vista del bosc.
Perquè res de tot això no és casual ni innocent.
Sembla que algú (o alguns) estan molt interessats a ‘fabricar’ un ‘radicalisme’ equiparable (falsament) al ‘radicalisme de dretes’ per desactivar el potencial de creixement del valencianisme i ‘centrar’ la vella política, la de les paraules que mai no es tradueixen en fets i la de l’statu quo d’un estat que es vol irreformable i etern.
I, tot això, al preu de ser ‘flexibles’ (expressió literal de la delegació) amb les convocatòries de la ultradreta marginal, que és la manera elegant de dir ‘al preu de ser permissiu amb la violència espanyolista’.
Però la diferència és que la València d’avui ja no és la de fa trenta anys.
Una nova generació s’ha fet adulta i ha substituït la que va viure la transició amb la por del ‘soroll de sabres’.
Aquesta nova generació ha descobert que el rei va despullat, en un temps en què fins i tot els representants de la gran patronal arriben a dir que ‘ja n’hi ha prou d’ofrenar glòries a Espanya’.
Entre el poble valencià creix la consciència que el govern espanyol ens discrimina (no tenim un finançament just, no ens deixen reformar l’estatut, totes les lleis aprovades pel Consell a favor del benestar social o la igualtat lingüística són sistemàticament intervingudes per uns tribunals que, com veiem en tants àmbits, també en la violència de gènere, no són precisament neutrals…).
I, d’aquesta manera, el marc mental i el camp semàntic del valencianisme esdevé l’objecte de desig: ara, a València, tothom vol ser ‘valencianista’ (cosa, d’una altra banda, ben positiva i que ens ha costat dècades de guanyar: situar l’eix central en la qüestió de país).
Però alguns pretenen ser-ho sense ser coherents amb els fets.
Perquè ‘ser valencianista’ avui vol dir ser reivindicatiu davant un Govern espanyol que ens discrimina (perquè, de moment, el president Sánchez no ha passat de les paraules als fets: i, ja sabeu, ‘per les seves obres els coneixereu’).
Vol dir no pretendre cap equidistància falsa i perillosa entre demòcrates i antidemòcrates.
Vol dir superar la impunitat tradicional de la marginal violència antivalenciana.
Vol dir atendre un sentiment que creix, que cada vegada és més majoritari, que demana de substituir la submissió als dictats de Madrid per l’estricta obediència valenciana.
Aquesta és la batalla de fons que amaguen els arbres de la ‘flexibilitat’ de la Delegació del Govern espanyol envers la ultradreta.
Volen posar tanques al camp, un dic a la marea que creix lentament.
Perquè no els fa vertigen la doble dreta radicalitzada de PP-Cs (alguns somien d’emular Andalusia: un govern en minoria amb el suport parlamentari de Cs) sinó l’anhel democràtic de cada vegada més valencians i valencianes de recuperar la dignitat com a poble.
Per això, en defensa del poble valencià, aquest Nou d’Octubre participarem en la processó institucional del matí i en la manifestació ciutadana de la vesprada, i continuarem un treball de dècades per avançar en el camí de les llibertats.
Toni Gisbert,
Secretari d’Acció Cultural del País Valencià (ACPV)

Response: Malgrat que s’ha volgut manipular la veritable naturalesa de la tradicional manifestació del Nou d’octubre a València, equiparant els convocants amb els radicals violents de la dreta, no s’ha pogut apagar el valencianisme creixent de la ciutat. Ha costat, però els valencians s’han anat deslligant d’un estat discriminatori i es mostren, avui, disposats a reivindicar democràticament la seva llibertat institucional.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
"Estic aquí de miracle".
Així ho ha assegurat l'home que va resultar ferit al coll amb una copa de vidre trencada, arran d'una discussió, a Alfarràs (Segrià).
Va passar la nit del 10 de febrer de 2018 a la porta d'un bar.
Segons els implicats i els testimonis, la discussió va ser perquè el grup de la víctima que sopava al bar volia que l'acusat tanqués la porta perquè feia fred però ell no deixava d'obrir-la i tancar-la.
L'acusat de l'agressió ha negat haver atacat intencionadament la víctima ni haver-la amenaçat.
"Potser el vaig tocar sense voler, però no volia que passés", ha afegit durant la seva declaració en el judici, aquest dimecres a l'Audiència de Lleida.
La víctima, en canvi, ha declarat que l'acusat va trencar intencionadament la copa i que li va clavar mentre li preguntava "que vols que et mati?".
(S'afegeix que la defensa demana tres mesos de presó per lesions per imprudència)
L'acusat ha declarat que estava a fora del bar fumant, amb un cigarro en una mà i una copa a l'altre, quan algú que no ha sabut identificar el va agafar per darrera i el va empènyer.
En aquell moment, ha dit, "em vaig xocar contra la paret i vaig veure que m'havia fet mal a la mà i que tenia sang".
Ha assegurat que en cap moment va pensar que li hagués fet mal a la víctima.
La víctima, en canvi, ha explicat que quan li va retreure a l'acusat que no tanqués la porta, aquest li va tirar el contingut de la copa que duia a la cara.
Reconeix que llavors el va empènyer cap a fora del bar i afegeix que en aquell moment, l'acusat va trencar la copa que duia contra la paret del bar i li va clavar al coll.
Just després, ha declarat, uns nois que l'acompanyaven, el van subjectar mentre l'acusat li clavava cops de puny.
"Només van parar quan van veure la sang", ha explicat un dels amics que acompanyava la víctima.
"Ens vam acollonir quan van veure tanta sang", ha declarat.
Pel que fa a la gravetat de la ferida al coll, els doctors que el van atendre, a Urgències i posteriorment, han declarat que quan la víctima va arribar a l'hospital, la ferida era "molt greu", que hi havia un coàgul i que no es van atrevir a tocar-lo per si causava una fatalitat.
Després de diverses proves, però, es va veure que la ferida no havia tocat òrgans vitals i que no hi havia risc directe per a la seva vida.
"El risc era que es pogués haver generat un hematoma que hagués bloquejat la via aèria", ha puntualitzat un dels doctors.
És per això que es va quedar dos dies ingressat i se li va donar l'alta quan es va confirmar que no hi havia cap via tapada.
La fiscalia demana nou anys de presó per a l'acusat, A. Z., de 37 anys, nacionalitat marroquina i veí d'Alfarràs (Segrià), acusat d'haver agredit un altre veí del mateix municipi, de 53 anys i nacionalitat espanyola.
El ministeri públic també sol·licita que s'imposi a l'acusat una ordre d'allunyament de la víctima de deu anys des que surti de la presó i que la indemnitzi amb 10.030 euros per les lesions i seqüeles patides.
El ferit va haver de rebre tretze punts de sutura i va trigar 101 dies a curar-se.
La fiscalia sol·licita alternativament que es condemni a l'acusat per un delicte de lesions a cinc anys de presó.
La defensa rebaixa la petició de pena fins als tres mesos de presó i demana que se'l condemni per un delicte de lesions per imprudència i que es tinguin en compte els atenuants d'actuar sota els efectes de l'alcohol i també de reparació del dany, ja que ja ha pagat els diners de què disposava en concepte d'indemnització.

Response: L’Audiència de Lleida decidirà quina pena imposa a l’acusat d’agredir un veí d’Alfarràs amb una copa de vidre trencada. L’home va patir greus lesions al coll arran d’una discussió en un bar. Mentre que la fiscalia ha demanat presó, una ordre d’allunyament i el pagament d’una indemnització a la víctima, la defensa ha al·legat atenuants per a rebaixar la condemna.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
L'Arrabassada (BP-1417), la via que connecta Sant Cugat i Barcelona per l'interior del Parc Natural de Collserola, és la carretera més perillosa de tot Catalunya.
Així ho assenyala l'estudi EuroRAP, presentat aquest matí pel RACC, que es fixa en el trienni 2017-2019.
Segons l'informe, l'Arrabassada torna a situar-se com el tram de carretera amb més risc d'accident del país, amb 14 accidents greus durant els últims tres anys, pujant també el risc respecte el trienni anterior.
Segons Flores, aquestes actuacions significaran un canvi "important" i s'invertirà en la millora de la via, tant per a motos com per a turismes.
Després de l'Arrabassada, la segona carretera amb un risc més alt és el tram de la C-37 entre Alcover i Valls, que destaca per l'alta proporció d'accidents amb vehicles pesants involucrats, que representen el 43% del total de sinistres amb morts i ferits greus del tram.
L'estudi EuroRAP
Trams amb més concentració d'accidents
L'estudi també es fixa en els trams on es produeixen més accidents greus o mortals per quilòmetre de via.
Per cinquè any consecutiu, el tram que acumula més concentració accidents greus es troba a la C-58 entre Barcelona i Cerdanyola del Vallès, per on circulen gairebé 145.000 vehicles cada dia: comença al Nus de la Trinitat i acaba a l'encreuament amb l’AP-7.
En el trienni analitzat (2017-2019) hi ha hagut un total de 19 accidents amb víctimes greus o mortals.
Tots els trams amb més concentració d'accidents pertanyen a vies amb una elevada intensitat de trànsit (més de 20.000 vehicles/dia) i la majoria es troben a la regió metropolitana de Barcelona, excepte dos: la GI-600 entre Tordera i Blanes i l'autovia T-11 entre Reus i Tarragona.
Pel que fa al tram amb més concentració d'accidents de moto, també ho és la C-58 entre Barcelona i Cerdanyola del Vallès.
Els resultats de l'informe també indiquen que 521 km tenen un risc igual a zero.
És a dir, que en el 9% de la xarxa analitzada no hi ha hagut cap accident mortal o greu en l’últim trienni.
Efectes de la pandèmia
El president del RACC, Josep Mateu, ha explicat que el 2020 la mortalitat ha baixat un 40% tot i que la mobilitat només ho ha fet en un 26%.
Malgrat tot, ha atribuït el descens principalment a la reducció de la mobilitat a les carreteres provocada per la Covid.
"Si no fos per la pandèmia no hauríem millorat els resultats", ha admès Mateu, que ha demanat no "relaxar-se" i no oblidar que a les carreteres també cal guanyar una batalla.
Per al 2020 la Unió Europea va establir l'objectiu de reduir a la meitat el nombre de víctimes mortals de trànsit respecte el 2010.
En el període 2010-2019, però, a Catalunya només s'han reduït un 25%.
Millora de les infraestructures
Des del RACC també s'ha fet una crida a continuar treballant per la millora de les infraestructures.
"Demanem a les administracions que segueixin invertint i les prioritzin on hi ha més risc d'accident", ha dit Mateu.
En una línia similar s'ha expressat el director del Servei Català de Trànsit, Juli Gendrau, que ha afegit que la contribució de les infraestructures "ha de seguir".
Gendrau ha expressat especial preocupació pels "vulnerables": "Estem observant i veient que el 39% dels morts a les carreteres són vulnerables: vianants, ciclistes i motoristes", ha afirmat.
Per la seva banda, Xavier Flores, director general d'Infraestructures de Mobilitat, ha apuntat que la Generalitat està treballant en un pla de transformació "low cost" per transformar 500 km de xarxa bàsica els pròxims dos anys.
En concret, ha explicat que són accions de millora consistents en la instal·lació de separadors, com un ressalt o mitjançant l'ús de pintura.
Això, ha dit, ja s'ha fet a la C15 i demostra que permet reduir un 25% els accidents frontals o frontolaterals.

Response: La regió metropolitana de Barcelona és la zona amb més concentració d’accidents de tot Catalunya, també és la que més trànsit té. L’Arrabassada és la carretera més perillosa. Malgrat la reducció de la mortalitat durant la pandèmia, el RACC ha demanat la contínua millora de la xarxa per a protegir, també, els que van a peu o sobre dues rodes.