Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
El jutjat número 4 de Vinaròs ha declarat "causa complexa" la investigació del projecte Castor, per suposats delictes de prevaricació ambiental i contra el medi ambient, allargant-ne la seva instrucció de 6 a 18 mesos.
Les diligències, per les quals ja han declarat setze dels divuit investigats, superen els 13.000 folis.
El nou jutge substitut de Vinaròs, el tercer que assumeix la instrucció des del seu inici, ha acceptat la petició de Fiscalia per allargar el procediment, més enllà dels sis mesos inicialment previstos, davant l'elevat nombre d'investigats i la "complexitat" d'analitzar l'actuació de l'exconcessionària Escal UGS a partir de noves proves pericials i l'examen de l'abundant documentació.
El jutge avala els arguments de Fiscalia, als quals s'ha sumat l'acusació de l'Associació Arca Ibérica, davant la necessitat "previsible" de demanar més proves i revisar la documentació no només referida a l'empresa filial del grup ACS, sinó també l'Institut Geològic i Miner (IGME) o la Direcció Genera de Política Energètica i Mines, entre d'altres.
Responsables i funcionaris d'aquests organismes durant la tramitació també estant sent investigats en el marc de les diligències.
Els advocats d'Escal UGS, que consideren necessari que s'analitzi la seva gestió davant la denúncia de Fiscalia, així com dos dels investigats han acceptat també la declaració de causa complexa.
Únicament l'Advocacia de l'Estat s'hi ha oposat.
A banda de qüestionar que realment sigui un nombre elevat d'investigats i la transcendència que en formi part una persona jurídica privada com és l'empresa exconcessionària, entén que la declaració de complexitat de la causa s'hauria de limitar a situacions sobrevingudes amb posterioritat i recorda, en aquest sentit, que les imputacions s'han mantingut des del principi del procediment.
El jutge, però, respon que l'esperit de la llei reguladora d'aquesta fórmula jurídica s'ha d'entendre davant de causes existents del començament de la instrucció.
La interlocutòria judicial, del passat dotze de gener i contra la qual es pot interposar recurs de reforma, fixa el dia 6 de desembre de 2015 com l'inicial per al còmput del nou termini per a la instrucció, a la pràctica un any més.
Segons fonts judicials, aquesta mesura, no ha suposat la suspensió de diligències o nous retards en la citació dels dos investigats que encara han de declarar per residir a l'estranger: els membres del consell d'administració Mohamad Jaffar Khan i Harold Philip Gordon, representants de Dundee Energy, soci d'ACS dins d'Escal UGS.
Les mateixes fonts indiquen que estan pendents de quadrar calendaris per fer efectives les citacions.
Tercer jutge per a la instrucció
El cert, però, és que tampoc ha ajudat el moviment de cadires al jutjat de Vinaròs, que s'encarrega també dels delictes de violència contra les dones.
La instrucció va ser iniciada per una jutgessa substituta i, assumida, posteriorment, pel titular Víctor Capilla.
A principis d'aquest mes de desembre, però, aquest va deixar el càrrec després d'aconseguir el trasllat a Ontinyent i és un nou jutge substitut qui continua la instrucció.
Fonts judicials recorden però que la mateixa jutgessa substituta que va iniciar la investigació continua al jutjat com a reforç i pot contribuir en la instrucció.
Els divuit imputats –entre directius d'Escal UGS, funcionaris i responsables dels organismes estatals que van autoritzar el projecte-, així com l'empresa exconcessionària, estan sent investigats per presumptes delictes de prevaricació ambiental i contra el medi ambient, arran dels més de 1.000 terratrèmols – de fins a 4,3 graus a l'escala de Richter- que van ocasionar les injeccions de gas al dipòsit submarí a partir de setembre de 2013.
Mentre els representants de l'administració estatal es van passar la pilota sobre la responsabilitat d'exigir un estudi previ de risc sísmic, l'empresa sosté, en contra de tots els informes tècnics, que la relació entre injeccions i sismes va ser una "curiosa coincidència", en paraules del seu president i també imputat, Recaredo del Potro.
L'exconcessionària va cobrar a finals de 2014 la indemnització de 1.350 milions d'euros aprovada pel govern espanyol del PP.
El pagament d'aquesta quantitat, més interessos –per sobre de 4.700 milions d'euros en total- s'ha començat a carregar als rebuts de gas dels consumidors de tot l'Estat a partir d'aquest 2016 -101 milions enguany-.
El préstec sol·licitat per Enagás a compte dels peatges fixos que paguen els usuaris s'haurà de retornar al llarg de 30 anys.

Response: El jutjat de Vinaròs allarga la instrucció del projecte Castor un any més, a petició de Fiscalia, per la complexitat del procés. L’Advocacia de l’Estat s’hi oposa, però els advocats defensors hi estan d’acord. S’investiguen presumptes delictes de prevaricació ambiental i contra el medi ambient per haver provocat més de mil terratrèmols amb les injeccions de gas al dipòsit submarí.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Tècnics del Parc Natural del delta de l'Ebre han alliberat, aquest divendres, als Ullals de Baltasar d'Amposta, 2.000 exemplars de samarucs i 1.500 llopets de riu, espècies en perill d'extinció.
Alguns grups de primària de l'escola Soriano Montagut d'Amposta han participat de l'acció i han estat els encarregats de soltar al riu aquests peixos criats en captivitat.
Com han destacat professors i alumnes, l'experiència serveix perquè la lliçó quedi ben apresa i sobretot per ser molt conscients de la importància de protegir i conservar aquestes espècies amenaçades i el seu entorn.
Als exemplars alliberats se'ls farà un seguiment des del Centre Ictiològic del parc, on els crien.
En els darrers anys, s'ha aconseguit criar i mantenir entre 7.000 i 10.000 exemplars de diverses espècies.
Enguany la cria del llopet ha sigut notablement satisfactòria, amb més de 3000 exemplars, enfront d'altres anys que la cria se situava entre 200 i 400 individus.
Com ha explicat Nati Franch, tècnica del parc natural dels delta de l'Ebre, el samaruc (Valencia hispanica) és el peix vertebrat més amenaçat del món.
Només n'hi ha a les Terres de l'Ebre i País Valencià.
El llopet de riu (Cobitis paludica) també és una espècie vulnerable i a Catalunya només se'n troben als Ullals de Baltasar, a Amposta.
Al centre Ictiològic del Delta, en els últims anys, han criat entre 7.000 i 10.000 exemplars de peixos de diverses espècies.
El centre també s'encarrega de fer els seguiment de tots aquests animals quan els retornen al riu.
A banda del samaruc i el llopet de riu, el Centre Ictiològic del Parc Natural té en marxa diversos projectes de cria en captivitat centrats en espècies en perill d'extinció, com el fartet (Aphanius iberus), l'espinós (Gasterosteus aculeatus), o de vulnerables, com la bavosa de riu (Salaria fluviatilis).
Teràpia de xoc per despertar consciències
Les accions d'alliberament de peixos criats en captivitat s'emmarquen en el programa de conservació i recuperació d'aquestes espècies en perill.
Aquest divendres s'ha fet un nou alliberament als Ullals de Baltasar, considerat "un indret òptim com a reservori" d'aquests peixos.
Les basses circulars en forma d'ull, d'aigua subterrània originada a partir de la pluja que cau a les serres calcàries properes del Montsià i els Ports el fan un espai idoni.
L'acte ha comptat amb la participació d'una vintena d'alumnes de 6è de primària de l'Escola Soriano-Montagut d'Amposta, qui han pogut ser protagonistes del retorn al riu dels peixos.
L'alliberament s'ha fet en tres torns i els menuts han estat els encarregats de transportar els peixos amb una galleda i soltar-los a les llacunes.
Aquesta senzilla acció ha estat l'eina pedagògica perfecta perquè als nens i nenes aprenguessin bé com es conserven i es protegeixen les espècies amenaçades.
"No és el mateix veure un llopet i un samaruc en un dibuixat a un ordinador o a una pantalla digital que veure'l aquí i fins i tot poder-lo tocar", ha destacat un dels tutors del col·legi ampostí.
Pere Montanyana.
De fet, tot i la proximitat amb el delta de l'Ebre, alguns descobreixen racons naturals de primer ordre com els Ullals de Baltasar, amb aquestes excursions escolars, on han acudit en bicicleta.
Als nens els ha quedat clar, com han explicat la Raquel o l'Izan, que no han de contaminar els rius, ni tirar brossa a terra "perquè reduïm la quantitat de vida", o també que no s'han de matar i només es poden pescar "si és una necessitat.
Mai per què sí", han explicat.
Franch ha subratllat que l'efecte de conscienciació que s'aconsegueix amb aquestes col·laboracions amb nens és molt més eficaç que tots els sermons i normes que se'ls puguin repetir.
"Els pots dir que han de reciclar i que no han de llançar plàstics però si ells no veuen els efectes de tot allò que els diem, costa més que els cali.
Veure que per culpa seva es degrada el medi o es construeixen coses on no s'hauria, ajuda a molt més al nen a conscienciar-se i que els seves accions sigui efectives".

Response: Al Centre Ictiològic del Parc Natural del delta de l’Ebre es crien en captivitat exemplars de peixos en perill d’extinció. Ara, amb l’ajut d’escolars de primària, han alliberat 2.000 samarucs i 1.500 llopets de riu als Ullals de Baltasar i en faran un seguiment. Els estudiants han descobert un racó del delta i s’han conscienciat que cal cuidar el medi ambient.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
La meva filla, que té set anys, diu que vol ser cuinera.
M’estranya, perquè tot i que és una nena de vida, que menja de tot, frueix amb els gusts extremats, no posa mai els peus a la cuina.
Tampoc mira mai aquell famós programa televisiu líder d’audiència.
Li pregunto per què vol ser cuinera.
Em respon: ‘Per què m’agrada menjar.’
Insisteixo: I com t’imagines que és un cuiner?
Aleshores diu: ‘M’imagino que quan ha acabat de fer un plat surt content de la cuina, perquè li ha sortit bé i li ha quedat bo.’
I encara li pregunto: Coneixes el nom d’algun cuiner?
I diu: ‘l’àvia’.
Així que la meva filla té de referent culinari la seva àvia.
Això és un clàssic i m’agrada que no es perdi.
L’àvia cuina bé, fa un menjar gustós.
Però el que em crida l’atenció i també m’agrada de tot el que em diu (més enllà de l’àvia) és que la imatge que ella té d’un cuiner és d’una persona creativa, contenta, que comparteix allò que fa, que li ha sortit bé i és bo.
Però diria que aquest concepte, que té atributs de creador, de persona neta i polida, i no bruta i greixosa, i per això atrau, té a veure amb l’alta consideració que des de fa vint anys ha assolit el món de l’alta gastronomia, de prestigi, de creació.
Recordem-ho: això va començar amb elBulli i Ferran Adrià, a mitjans dels noranta.
Les cuines es van obrir, es van convertir en espais nets i poc bulliciosos, ordenats.
I la figura del cuiner d’avantguarda es va associar a geni, investigador, un nou alquimista, creador, experimentador dels sentits i de prestigi internacional.
I no només fou elBulli que va començar a marcar tendència, també va anar acompanyat d’altres restaurants, com el Celler de Can Roca, dels germans Roca, o el Sant Pau de Carme Ruscalleda, o el Racó de can Faves, del desaparegut Santi Santamaria… Durant tota la primera dècada del segle XXI es va anar covant aquesta nova consideració del cuiner i de l’alta cuina.
Amb tot, alguna cosa ha canviat en aquests últims anys.
Aquest abril, mentre feia la crònica del dia de Sant Jordi i anava per les parades de llibres del centre de Barcelona, trobant escriptors i vivint la festa literària, vaig entrebancar-me amb el cuiner Ferran Adrià, que presentava el llibre T’ho explico a la cuina, un volum enfocat als infants.
No vaig deixar passar l’oportunitat per poder-hi conversar uns minuts.
Li vaig recordar les cues del Sant Jordi d’uns anys abans, quan va presentar el fantàstic volum El menjar de la família, sobre les receptes dels plats que menjava l’equip d’elBulli, i el que em va dir va ser això: ‘la gran diferència entre aquell 2012 i avui és que fa quatre anys els nens no volien cuinar i avui sí.
El programa ‘Masterchef‘ ha marcat una diferència brutal.’
Perquè en la gastronomia això també ha passat, doncs, si fem cas de les paraules de Ferran Adrià i dels valors dubtosos del programa ‘Masterchef’.
Però jo vull creure que la meva filla vol ser cuinera perquè una colla de cuiners compromesos i des de l’excel·lència han fet possible que tinguem una nova percepció d’aquest ofici, d’aquest món dels sentits, des de la creació i la netedat.
I això ara ve a to, perquè aquests darrers dies han coincidit una bona colla d’esdeveniments que reforcen la meva creença.
N’enumero uns quants: a Barcelona s’acaben d’inaugurar dues exposicions protagonitzades per cuiners d’avantguarda.
Una exposició on Adrià reflexiona sobre el procés creatiu a través del tradicional pa amb tomàquet.
L’altra exposició, al Palau Robert, concentra l’evolució del restaurant El Celler de Can Roca, que celebra trenta anys, a través de la combinació de les tres personalitats dels germans Joan, Josep i Jordi Roca, ‘El Celler de Can Roca, de la terra a la lluna‘.
Aquesta setmana també s’han donat a conèixer les noves estrelles Michelin per als restaurants de l’Estat Espanyol i Portugal.
La ciutat que ha acollit l’acte ha estat Girona i s’ha fet al Mas Marroch, espai per a convencions dels germans Roca.
Més de quatre-cents convidats i un centenar de periodistes internacionals acreditats.
També al Mas Marroch, i de la mà del sommelier Josep Roca, es va celebrar fa uns dies ‘La festa de les persones del vi’, que va aplegar alguns dels personatges del món de vi internacional de més prestigi.
Un acte que marcarà el relat del món del vi mundial.
També aquesta setmana s’ha presentat la Guia de vins de Catalunya, al Liceu.
I, per acabar, però no menys important, al contrari, aquest mes Ferran Adrià ha presentat els últims set volums del catàleg general d’elBulli i d’aquesta manera completa tot l’obra d’aquest restaurant ja mític.
Són 1.846 plats, vint-i-cinc anys documentats temporada per temporada amb els plats creats i les tècniques utilitzades.
I, certament, això no és banal.

Response: Els cuiners com a referents, especialment per als infants, han aconseguit un prestigi especialment amb el moviment de cuina d’avantguarda iniciat per Ferran Adrià als anys 90. La cuina es va obrir per mostrar espais nets i ordenats. Hi va haver un “boom” de bons restaurants: elBulli, el Celler de Can Roca, el Sant Pau o el Racó de Can Fabes.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
El titular del jutjat número 3 de Reus ha acordat arxivar la causa contra 37 dels 47 metges investigats per la col·locació de pròtesis ortopèdiques defectuoses de l'empresa Traiber a canvi de comissions.
Segons la interlocutòria, els facultatius ara desimputats no van arribar a instal·lar pròtesis de Traiber, però constaven als seus arxius comercials perquè l'empresa volia contactar amb ells i, possiblement, oferir-los aquesta possibilitat.
El jutge també exclou de la investigació una desena de treballadors Traiber perquè, considera, no tenien "capacitat real" en la presa de decisions i no hi ha indicis que coneguessin la "dinàmica delictiva" dels seus responsables falsificant etiquetes o redistribuint pròtesis en mal estat.
Així doncs, en aquests moments continuen com a investigats en el procediment el propietari i dos empleats de l'empresa, a més d'una desena de metges.
Després de prendre declaració als 37 metges desimputats, que van ser citats per aparèixer a les fitxes comercials de Traiber amb anotacions sobre pagaments de comissions, el jutge del cas Innova considera "adequades" i "raonables" les seves explicacions i accepta els recursos que van presentar reclamant el sobreseïment de la causa conta ells.
Reconeix la interlocutòria que cap dels ara metges desimputats –que exerceixen com a cirurgians ortopèdics o neurocirurgians en hospitals i centres mèdics d'arreu de Catalunya- va arribar a col·locar les pròtesis de l'empresa.
L'aparició dels seus noms en les fitxes comercials l'atribueix a "tan sols un desig de Traiber de contactar amb ells i de, potser, oferir-los aquestes comissions per col·locar aquestes peces (sense que cap dels doctors acceptés aquestes comissions i, en un nombre important d'ocasions, sense que ni tan sols es produïssin les reunions)".
Ho contextualitza aquestes anotacions dins d'una "estratègia comercial agressiva (sovint amb aparença delictiva)" per part de Traiber "al final de la seva vida empresarial", però "la realitat del mercat" l'havia situat "com una empresa obsoleta i sense rellevància en el circuit ortopèdic".
Això, segons el jutge, l'hauria portat a "falsificar les etiquetes".
També exclou de la causa deu treballadors de l'empresa, principalment operaris, tècnics, enginyers i la directora comercial.
"No sembla que cap d'ells tingués una capacitat real de presa de decisions a l'empresa.
A més, no s'han trobat indicis que coneguessin la dinàmica delictiva que els responsables de Traiber havien posat en marxa per falsificar etiquetes o redistribuir pròtesis en mal estat.
Aquests fets, el jutge els atribueix, presumptament, al propietari de l'empresa, Luís Márquez; la coordinadora tècnica, Mercè Carmona; i l'administratiu i secretari del cap, Eduardo Correcher.
Aquests últims es mantenen com a investigats, així com una desena de metges que, a banda de cobrar comissions il·legals, alguns també haurien participat en les pressions als òrgans de contractació dels seus respectius hospitals perquè es col·loquessin les pròtesis de Traiber de forma indeguda.
Més enllà de la resolució dels recursos dels investigats –que, més enllà de la seva decisió final, el jutge critica pel fet que utilitzin arguments com la reputació o prestigi professional dels metges per demanar l'arxiu de la causa: "espero que no distingeixin els seus pacients per aquestes mateixes raons i els tractin tots iguals", retreu-, la interlocutòria abunda també en la manca de recursos del jutjat que investiga el cas Innova.
En aquest sentit, el titular d'aquesta instància lamenta que es tracta d'una investigació que "hipoteca" el seu normal funcionament.
Recorda que el reforç assignat no ha tingut continuïtat des del passat 2017 i anuncia que ha sol·licitat al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya que se l'alliberi de treball dos dies al mes durant sis mesos per dedicar "aquest grapat d'hores" al "macro procés".
El passat 10 d'abril, l'organisme va anunciar que destinaria aquest reforç al jutjat reusenc perquè el seu titular pugui dedicar-se a la investigació del cas Innova, declarat causa complexa.

Response: S’arxiva la causa contra 37 dels 47 metges imputats per la col·locació de pròtesis ortopèdiques defectuoses perquè només eren en un llistat de l’empresa Traiber, que volia contactar-hi. També s’ha eximit de responsabilitat a 10 treballadors de l’empresa. Uns altres 10 metges i 3 responsables de Traiber segueixen investigats per comissions il·legals i pressions a hospitals per col·locar les pròtesis.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
A la històrica col·lecció de clàssics grecs i romans Bernat Metge, amb gairebé 100 anys d'història, li ha nascut un descendent per fer arribar els autors més importants de la literatura antiga al lector d'avui: la Col·lecció Bernat Metge Essencial.
Es tracta del nou projecte editorial de La Casa dels Clàssics que "revisa" un total de 12 obres d'autors com Homer, Plató, Ciceró, Sòfocles, Aristòtil o Ovidi amb l'objectiu que "sigui molt més fàcil del que havia estat fins ara" gaudir d'obres com l''Odissea' o les 'Metamorfosis'.
"És una aposta que no s'havia fet mai en català amb aquestes característiques i pretenem que hi hagi un fons de clàssics permanent a disposició del públic", ha explicat a l'ACN aquest dijous Raül Garrigasait, president de La Casa dels Clàssics.
L'aspiració és "posar els clàssics al centre de la cultura d'avui".
Els deu noms més importants de la literatura grega i romana -Homer, Sòfocles, Eurípides, Plató i Aristòtil; Ciceró, Catul, Virgili, Ovidi i Sèneca- arriben de forma més accessible amb edicions actualitzades, més econòmiques i pensades per al públic general.
Les traduccions provenen de la històrica Col·lecció Bernat Metge, que ha publicat més de 400 volums, però s'han revisat per acostar-les a l'actualitat.
"Creiem que avui dia és molt important fer arribar els clàssics a tothom d'una manera nova i més propera", ha assegurat Garrigasait.
Una manera de fer-ho són introduccions més divulgatives, a diferència de l'alta recerca acadèmica que emprava la col·lecció clàssica, adaptació del llenguatge, o reducció del gran número de notes que portaven les edicions anteriors.
A més, la Col·lecció Bernat Metge dividia les edicions en molts volums, fet que dificultava la circulació de les obres.
"És una novetat editorial i també una novetat en el camp de la difusió dels clàssics", ha asseverat el president de la institució.
Especialistes en cada temàtica firmen les noves introduccions, com Jaume Pòrtules amb l''Odissea', Enric Iborra amb Sòfocles o Mònica Miró amb Catul.
A partir de l'11 de maig la col·lecció estarà disponible als quioscs a través de 'La Vanguardia', abans d'una segona fase de distribució que s'iniciarà al setembre a les llibreries, amb la intenció de ser un fons permanent i referència dels clàssics.
Clàssics per llegir, no només per admirar
El públic al qual va destinada la col·lecció és, en primer lloc, "tothom qui s'ho passi bé llegint", ja que són "bona literatura i filosofia".
"Reivindica els clàssics com a lectura, no només com a símbols per admirar, sinó com a llibres per llegir i passar-s'ho bé", ha assegurat Garrigasait.
Com a exemple, la traducció al català de l''Odissea' d'Homer feta per Carles Riba és "en ella mateixa un monument poètic de la llengua catalana".
Però també, i especialment, va dirigit al públic que s'està formant, estudiants de batxillerat o universitaris.
"La força dels clàssics és perenne", ha afegit la directora de La Casa dels Clàssics, Sira Abenoza.
La tria feta inclou fonaments dels grans gèneres literaris i filosòfics de la cultura europea.
S'hi troben les bases de la gran narrativa occidental, com l''Odissea' d'Homer, l''Eneida' de Virgili o les 'Metamorfosis' d'Ovidi, que representen grans obres narratives que parlen de la mitologia i de grans temes universals a partir de mites antics.
S'hi inclouen també els fonaments del teatre occidental, amb les tragèdies de Sòfocles 'Antígona.
Èdip rei.
Èdip a Colonos' i d'Eurípides, 'Medea.
Hipòlit'.
També obres filosòfiques de Plató, 'El convit', Aristòtil, 'Poètica', Ciceró, 'L'amistat (Leli)', i Sèneca, 'La providència.
La tranquil·litat d'esperit.
La clemència'.
Finalment, una obra fonamental en la història de la poesia lírica, les 'Poesies' de Catul.
"Presenta una panoràmica de les literatures antigues però alhora ha triat aquells gèneres que ens ajuden més a entendre la cultura d'avui", ha argumentat el president sobre els 12 volums que integren la col·lecció.
Malgrat es comença amb una dotzena, no és una col·lecció tancada, han assegurat els seus responsables, i segons la seva acollida s'ampliarà amb altres títols procedents de la literatura antiga.
De moment, però, surten a la llum els dotze "essencials".

Response: La Casa dels Clàssics vol acostar la literatura grega i romana al públic general amb una nova col·lecció, Bernat Metge Essencial, amb 12 volums inicials. La col·lecció adapta les edicions de la Bernat Metge clàssica al lector no acadèmic, amb 5 autors grecs, Homer, Sòfocles, Eurípides, Plató i Aristòtil, i 5 romans, Ciceró, Catul, Virgili, Ovidi i Sèneca.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Comissions Obreres (CCOO) ha exigit aquest dimecres que els plans de reconstrucció blindin la reducció de la bretxa salarial de gènere que va experimentar un lleuger descens segons les últimes dades disponibles i evitin que les dones "tornin a pagar la crisi".
Així ho ha assegurat Alba Garcia, secretària de Dones i Polítiques LGTBI de CCOO de Catalunya durant la presentació de l'informe sobre diferències retributives entre sexes, que mostren que les dones van cobrar un 22,2% menys que els homes durant el 2018, una baixada del 0,8% en comparació amb l'any anterior.
Amb aquest ritme de decreixement, haurien de passar més de 30 anys per arribar a la igualtat retributiva.
"Calen mesures per blindar o reforçar els petits avanços que hi ha", ha apuntat Garcia, en el dia en què l'Estat ha fet efectiu el primer pagament del fons covid, de 1.246 milions per Catalunya.
CCOO calcula que la meitat de les persones afectades per ERTO a l'Estat són dones.
El sindicat s'ha mostrat preocupat per l'impacte que tindrà la generalització del teletreball i les reduccions de jornada fins al 100% en els sous de les dones i han reclamat que es posi "fil a l'agulla" amb la llei d'igualtat retributiva i s'aposti per polítiques d'atenció social públiques i universals i per mesures per evitar que la bretxa "sigui crònica" com l'obligatorietat del permís de paternitat.
També han proposat que els plans finançats amb ajudes europees o amb el fons covid estatal 'inclogui una "mesura de compensació" per les persones obligades a reduir la seva jornada per cuidar de nens o persones dependents.
L'exigència d'apostar per blindar les polítiques de gènere també l'han dirigit a empreses i a sindicats a qui han reclamat que es negociïn tots els plans d'igualtat pendents, després d'un període en què la representació sindical ha estat molt abocada a negociar les condicions de seguretat i salut, ha dit Lídia Sandalinas, responsable de Polítiques d'Acció Sindical de Gènere de CCOO de Catalunya.
"A partir d'ara començarem a exigir-ho perquè si no ho exigim no es faran, i si no es fan, les dones sortiran molt malament després de la covid", ha dit.
Les sindicalistes han recordat que l'any 2022 totes les empreses de 50 treballadors o més hauran de tenir un pla d'igualtat.
Els canvis s'haurien de focalitzar en els períodes d'edats més avançats que és on es nota més la diferència salarial.
"El salari anual dels homes va augmentant progressivament fins a la jubilació però en el cas de les dones quan arriben als 35-44 anys no només s'estanca sinó que comença a baixar", ha explicat Garcia.
La desigualtat més gran entre homes i dones es manifesta a les pensions on la bretxa s'enfila fins al 37,7%.
A partir de 55 anys la diferència és del 27,9%.
Les dades presentades aquest dimecres mostren que la diferència entre els sous és més alta entre les persones de nacionalitat espanyola (23,4%) en comparació amb els salaris dels nascuts fora de l'Estat (17,7%).
Per primera vegada, les xifres mostren que la bretxa salarial de gènere és més alta en les feines a temps parcial (16,3%) que a temps complet (14,3%), un fet especialment preocupant pel sindicat, ja que el 23% de les dones treballen temps parcial.
Una altra situació que varia en relació amb el 2018 és que la bretxa salarial va augmentar a la indústria, passant del 19% al 19,8%, amb un increment de 800 euros del salari mitjà d'ells i només de 300 euros el d'elles.
El sector industrial, però, és un àmbit on la diferència de sou és inferior a la mitjana.
A l'altre extrem hi trobem els serveis personals, la restauració i la venda on les dones cobren un 33,7% menys que els seus companys, és a dir 7.700 euros de diferència; o les ocupacions elementals on perceben un 31,8% menys de salari que els homes.
També és alta la diferència entre el personal de l'artesania i qualificat d'indústries manufactureres, on elles cobren un sou un 28,6% inferior.
La bretxa salarial més baixa es dóna a la categoria de directius i gerents (12%) on, en general, les dones tenen menys presència.

Response: CCOO exigeix blindar la reducció de la bretxa salarial de gènere tant als plans de reconstrucció com a empreses i sindicats. L’objectiu és evitar que les dones paguin la crisi per la pandèmia, ja que calculen que la meitat de persones en ERTO a l’Estat són dones. El 2018 les dones van cobrar un 22,2% menys que els homes, segons CCOO.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Els transportistes de les comarques de Girona reclamen als ajuntaments que ampliïn l'horari de càrrega i descàrrega, i també les zones destinades a aquesta activitat.
Asseguren que se'ls fa "molt difícil" repartir les mercaderies a temps, ja que és molt habitual que, o bé les zones reservades estiguin plenes, o l'ajuntament del municipi hagi limitat l'activitat.
A més, denuncien que cada cop els multen més per tenir estacionats els seus vehicles fora de les hores fixades pel consistori.
"Alguns repartidors han de deixar les caixes a terra quan estan esperant que arribi el propietari, perquè hi ha el municipal a punt de multar-lo quan es passen un minut", lamenta el president de l'Associació de Transports de Girona (ASETRANS), Eduard Ayach.
Per això, exigeixen un augment de les franges horàries, per poder "millorar el servei i ajudar al sector".
"Ens en beneficiarem tots, els transportistes, els clients i els ciutadans", assenyala Ayach.
Per tot plegat des de l'associació ha demanat que s'impulsi una Taula de Distribució Urbana amb "tots els actors" per poder arribar a acords.
Malestar entre els transportistes gironins per les dificultats que tenen per realitzar la seva feina.
Asseguren que en els últims anys els ajuntaments de la demarcació han limitat els horaris de repartiment.
Un dels motius, diuen, ha estat l'increment del turisme i la tendència dels consistoris a "protegir-lo".
Un altre ha estat l'augment de conductors que ocupen un espai, malgrat que no estan carregant o descarregant.
Molts d'ells, explica el president de l'ASETRANS, Eduard Ayach, són comercials que disposen de rellotges que els autoritza a estacionar allà.
"El problema és que aparquen, no descarreguen que és la finalitat de la zona", lamenta.
Un problema que s'agreuja en espais molt concorreguts.
Ayach recorda que el temps d'estacionament d'un transportista és "curt".
"Si hi ha zones de càrrega i descàrrega lliures, nosaltres fem la feina ràpid i estem poca estona transitant.
Si tot està ocupat et trobes que el conductor ha d'aparcar a sobre la vorera després d'haver voltat una estona", assenyala el president dels transportistes gironins.
Per això Ayach ha demanat "més control", ja que aquests dos factors obliguen el repartidor a haver d'anar diverses vegades al mateix lloc a fer les entregues.
"Això l'única cosa que fa és incrementar el trànsit i els costos", assegura.
Des de l'ASETRANS exigeixen que se'ls permeti circular durant tot l'horari comercial de l'establiment, perquè en molts casos la limitació acaba abans que el negoci hagi obert.
"Si a les 10 del matí hem de ser fora d'una zona de càrrega i descàrrega i l'establiment encara està tancat, què fem?", es pregunta Ayach.
Les multes han crescut
Una altra denúncia que fa Ayach és l'increment de multes que reben per haver deixat el vehicle més enllà de la limitació horària que permet l'ajuntament.
"Estem notant una persecució policial per part de molts municipis que han vist en els transportistes una font d'ingressos extra", ha assenyalat Ayach.
A banda de les sancions, el president de l'ASETRANS s'ha queixat de "les amenaces" que reben per part dels consistoris.
"En el cas de Begur et trobes que estàs ben aparcat i repartint.
A la que toquen les 10 del matí has de córrer cap al vehicle, i ja et trobes el policia.
Això no pot ser", ha reblat Ayach.
Una taula amb tots els agents
Des de l'ASETRANS s'ha impulsat la creació d'una Taula de Distribució Urbana on hi hagi tots els actors implicats per a "buscar les solucions", al que consideren un "problema real".
En concret, a la taula hi reclamen la presència de la Generalitat, els ajuntaments, el sector hostaler i comercial, els operadors logístics, els transportistes i les empreses de distribució.
De moment la proposta ja compta amb el suport del Departament de Territori i Sostenibilitat i des de l'ASETRANS s'han enviat 36 cartes a diferents ajuntaments, perquè expliquin quines normatives tenen en matèria de circulació.

Response: L’Associació de Transports de Girona denuncia dificultats per repartir les mercaderies. Assegura que els ajuntaments restringeixen els horaris de càrrega i descàrrega i això fa que no coincideixin amb els horaris d’obertura dels comerços. A més, els darrers anys reben més multes i amenaces dels consistoris, que busquen protegir els turistes. Proposen crear una Taula de Distribució Urbana.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Un ciutadà de Tobruk mostra la magnitud dels atacs de les forces de Gaddafi a la ciutat.
Foto: RT.
El "guia" de la revolució és ara un perillós assassí.
Els seus fidels, els 1.000 homes de la temible brigada Hamza, uns 4.000 soldats més i els mercenaris que maten qualsevol que es mou amb sabres o kalashnikov, estan atacant a sang i foc el poble que es revolta a Trípoli, Misourata o Al-Zawiyah.
Una última hora d'Al Jazeera posaria ens mans dels rebels aquesta darrera població, molt a prop de Trípoli, la capital, on durant tot el matí han mort de trets directes al cap pel cap baix cent persones, segons diverses fonts.
Igualment, Ansa informa de fonts fidedignes que Gaddafi estaria preparant un avió ple d'or per fugir cap a alguns país africà "amic".
Sobre les 15:00 h d'aquesta tarda, Gaddafi s'ha tornat a adreçar a la població des d'un telèfon mòbil en un discurs —enregistrat des d'Al-Zawiyah— reproduït per la televisió estatal, en què ha acusat els rebels de ser uns borratxos i drogaaddictes i de voler que Bin Laden entri a la ciutat d'Al-Zawiyah, tot apel·lant, repetidament, que es tregui les criatures dels carrers, com si els rebels fossin una colla de criatures imbecil·litzades.
El fet que Gaddafi hagi fet el discurs des d'un telèfon mòbil podria ser un senyal que el líder libi ja té, a hores d'ara, la mobilitat pel territori reduïda i les seves apel·lacions a "joves drogats", "manipulats per Bin Laden", carn de canó d'una "invasió dels Estats Units" —però sense cap indicació de la sublevació massiva del poble—, només podria respondre a assegurar-se la protecció dels seus fanàtics fidels.
L'agència AFP, d'altra banda, informa que, segons el secretari general de la Jamahiriya (Lliga dels Drets Humans), tot citant les referències d'uns missioners italians, diversos membres dels comitès revolucionaris de Gaddafi van dur a terme execucions sumàries en els hospitals a Trípoli.
També, s'ha sabut que s'ha destruït la mesquita de la població d'Al-Zawiyah amb una arma antitanc, mentre alguns sublevats responien als atacs amb precaris rifles de caça.
Per contra, gràcies a la població rebel, s'ha pogut aturar molts combois de mercenaris provinents del Txad o del Sudan, que hi anaven disposats a continuar massacrant-los, segons que informa Al Jazeera.
Des del Tribunal Penal Internacional es parla ja de 10.000 morts i fa escassos minuts s'han vist les imatges de més de 100 soldats i policies executats perquè es van negar a tirotejar la gent que es manifesta.
Mentre les ciutats del nord-est, des de Salum i Tobruk fins a Bengasi i Surt, ja no són sota el control de les forces del coronel Gaddafi, les ciutats pròximes a Trípoli estan sent massacrades i a la frontera amb Tunísia ja hi han passat uns 20.000 refugiats, que risquen de col·lapsar esl serveis humanitaris que hi ha al lloc.
Europa i els Estat Units, però, no sembla que hagin trobat un discurs comú i contundent per aturar aquest principi de genocidi.
"Per menys que això —ha comentat un analista pròxim al Foireign Office— es va intervenir als Balcans."
Obama ha trigat quasi una setmana a condemnar la violència i la Unió Europea no s'acaba de posar d'acord sobre quin tipus d'acció cal abordar en aquests moments tan greus.
Els líders europeus —diu Le Monde — han venut les seves ànimes el coronel Gaddafi per molt poc i el seu declivi inexorable exposa clarament la dependència d'Europa respecte a Líbia.
Tanmateix, aquest vespre (hora d'aquí) Obama s'ha posat en contacte amb Sarkozy i Cameron per veure de trobar una veu conjunta i exigir una nova reunió del Consell de Seguretat de l'ONU.
Fonts de Washington no descarten una intervenció militar si no s'atura la massacre contra la població líbia.
El preu del petroli no para de pujar i són ja moltes les companyies (a més de Repsol) que han hagut d'aturar les importacions de cru.
Un problema afegit a la crisi financera global, que acaben pagant els consumidors.

Response: Gadaffi ataca la població de Líbia amb uns 5.000 soldats i mercenaris, alhora que es prepara per fugir en avió a algun país africà. Es parla de 10.000 morts i 20.000 refugiats a la frontera amb Tunísia. Europa i els Estats Units triguen a reaccionar. El preu del petroli puja tant que algunes companyies aturen les importacions.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Que la premsa espanyola fes campanya contra l’independentisme en aquestes eleccions era previsible, comprensible i tot.
Però sorprèn la quantitat d’artilleria desplegada i la intensitat del bombardament informatiu, amb missatges apocalíptics de tota mena.
És tan intens que fins i tot denota ansietat, i un punt de follia, com aquell pistoler que se sent acorralat, sense sortida, i gasta la munició disparant amb els ulls clucs i amb crits estridents, proferint insults.
Aquesta actitud desesperada es pot llegir si parem prou atenció (i fem una lectura reposada, sense deixar-nos encomanar per la desesperació mateixa de l’emissor del missatge) en tots els grans diaris espanyols.
Què mena El País –si no és aquesta sensació de compte enrere que s’acaba i que no tenim ni idea de com aturarem però que hem d’aturar– a fer titulars de portada amb afirmacions com aquesta: ‘Catalunya deixaria tots els organismes internacionals‘?
Pam.
No hi ha discussió, no hi ha ni incertesa.
La Vanguardia titula dia sí i dia també que algú o altre veu el 27-S amb ‘incertesa’, ‘inquietud’, ‘temor’… A El País ja tenen la certesa, i la proclamen sense pudor.
I al titular de l’interior van més enllà: diuen que Catalunya no únicament restaria fora de la UE, sinó que ‘no podria tornar a ingressar a la UE’.
I en què basen aquesta afirmació?
Hi ha cap autoritat internacional o interstatal, o cap acadèmic de prestigi inqüestionable en la matèria que hagi afirmat i argumentat això?
No, hi ha un estudi d’un ‘think tank’ espanyol, la Fundación Alternativas, vinculat al PSOE (ves per on), que ho diu.
I l’estudi el coordina l’ex-secretari d’estat per a la UE amb el PSOE i ex-portaveu d’aquest partit, Diego López Garrido.
No hi ha més preguntes, senyoria.
I sobre El País, no m’entretindré en la manipulació que va fer ahir d’unes paraules que van arrencar ells mateixos al portaveu de la Comissió Europea sobre la possibilitat de manteniment dins de la Unió d’una regió de la UE que s’independitzi.
Ni qui preguntava, un periodista d’El País, ni qui responia no van referir-se explícitament en cap moment a Catalunya.
I quin va ser el titular?: ‘Una Catalunya independent quedarà automàticament fora de la UE’ (ací trobarem més informació).
El to bel·ligerant que ha agafat aquest diari envers el procés sobiranista és equiparable al que sempre han tingut diaris com ara l’ABC.
A la portada d’ahir, dedicada a la batalla diplomàtica relacionada amb el 27-S, el diari utilitzava un concepte amb ressonàncies arcaiques.
El concepte d’Occident.
I titulava a la portada: ‘Occident desmunta la independència’.
Occident.
El món civilitzat, deuen voler dir.
A mi m’ha fet pensar en un d’aquells apel·latius que es van gastar dècades enrere, ‘Centinela de Occidente’, amb què alguna gent feia referència al dictador Franco com a preservador dels ‘valors eterns’ enfront de l’amenaça marxista, roja i separatista a l’extrem occidental d’Europa.
Occident, sí senyor.
I sabeu d’on venia aquell apel·latiu?
Doncs d’un llibre de Luis de Galinsoga que tenia aquest títol.
Sí, Galinsoga, aquell director de La Vanguardia que va dir allò de ‘todos los catalanes son una mierda’.
Justament.
Si heu arribat fins ací, potser us passa com a mi, que tinc una sensació de lloc tancat, gris i amb pudor de resclosit.
Per a respirar una mica d’aire fresc és aconsellable de llegir què publica la premsa internacional en relació amb el 27-S.
I trobem, per exemple, un reportatge de l’agència France Presse sobre el fet casteller.
AFP aprofita el fet integrador d’immigrats en la societat catalana que són les colles castelleres per a parlar de la gent nascuda fora de Catalunya, que ha arribat al país i que ha acabat donant suport a la independència.
N’hi ha prou que llegiu una petita selecció de fragments d’aquest reportatge:
‘A més dels nascuts aquí, hi ha llatinoamericans, asiàtics i africans que se senten tan catalans com els seus veïns i, molts, volen desafiar el govern espanyol amb la separació.’
Declaracions de Wilmer González, ‘un nadiu americà de Veneçuela’ que va arribar a Catalunya fa sis anys: ‘Si la gent de Catalunya clama per la independència, jo els faig costat, per fraternitat i per la dignitat del poble català.’
Declaracions de Claudio Cipone, un argentí de quaranta-vuit anys que viu a Tarragona des del 2001: ‘Catalunya té prou recursos per a viure molt millor que no viu ara.
Però sempre depèn del que decideix Madrid.’
Si voleu llegir el reportatge complet, el trobareu ací.
Aire fresc.

Response: Els mitjans de comunicació estatals, com El País, La Vanguardia o l'ABC, publiquen titulars i notícies carregant-se l’independentisme i les seves aspiracions. Escampen la por davant les possibilitats del 27-S, no utilitzen fonts fiables i fan servir conceptes antiquats. En canvi, la premsa internacional s’interessa, per exemple, pel suport dels immigrants al procés sobiranista, com l’agència France Presse.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Il faut donc lire les livres que les écrivains ont écrits: c’est là que leur mort est racontée.
Un écrivain est quelqu’un qui meurt toute sa vie, à longues phrases, à petits mots.
(‘Cal doncs llegir els llibres que els escriptors han escrit: és allà on la seva mort és contada.
Un escriptor és algú que mor tota la seva vida, amb frases llargues, amb mots petits.’)
Michel Schneider
Avui, vint de desembre de MMXVII, veig en Blai dins la saleta de l’apartament de Cala Figuera.
Just entrar, i després d’una aferrada forta pel coll, quan ens col·locam al voltant de la llitera em diu, amb el seu gra de veu amarat d’entusiasmes com si jo fos el portador d’un feix de noves urgents i benèfiques: ‘Biel, conta’m coses.’
Hi ha una demanda tan forta i tan fervorosa que qued uns instants en silenci pensant per on he de començar.
I en Blai, amb aquest ímpetu tan dolç, tan singular i acompanyat d’un somriure de confiança i d’alegria, em repeteix el seu desig.
És aquesta obertura per a escoltar els llenguatges de l’època, de l’altre, aquesta forma de veure’t, aquesta manera de sentir-te, aquest exercici de posar tots els seus focus damunt la teva persona allò que vull subratllar de l’amic.
Et feia sentir mestre quan tu eres el deixeble.
Així ho record quan avui el llegesc.
Llegesc la seva lletra clara i ordenada damunt el foli blanc, escrita amb bic blau, i amb aquella cal·ligrafia tan personal amb unes efes, unes ges, unes jotes, unes tes, unes emes, i unes is gregues que duien un rossegall subtilíssim.
La feta ha estat un prodigi.
M’explic.
Som molt desordenat i, alhora, amant dels llibres.
I des de sempre deix entre les planes escrits, comentaris, petits bitllets, fotos, etc. Aquestes setmanes passades m’han demanat algunes col·laboracions per recordar els vint anys de la mort d’en Blai.
I, com faig sovint, però pel motiu de l’aniversari molt més, he rellegit textos bonetians: uns capítols inèdits d’El mar en aquesta edició de Xavier Pla del Club Editor, el poema ‘Un Ovidi pour Elsa Rosa Samaranch’, dedicat a l’amiga Rosa de L’evangeli segons un de tants, uns fragments de Pere Pau…
I, per una estranya casualitat i una rara coincidència dins un llibre, que no era d’en Blai, ell em va enviar una carta.
Vaig tenir una girada de ventre.
Era el mateix efecte ple d’afectes que em produïa cada lletra d’en Blai: una commoció.
Era datada a Santanyí (Cala Figuera), el 18 de desembre de 1991.
Crec que a ell li agradaria que compartís els seus pensaments amb els lectors que l’estimen.
Blai Bonet dixit.
«Estimat Biel, jo t’enyor, però tu ja ho saps.
Fa bastants de dies que torn estar amb els bronquis i el tòrax en general desgavellats ferm.
Aquesta vegada sembla que estic com a més tancat, expector poc, jo som de natura bronquial ‘restrictiva’ (és la paraula tècnica dels especialistes) i quan es tanquen, en el meu cas, els pulmons tenen dificultat en obrir els porus, deixar entrar l’aire i expulsar el que tenen aferrat.
Les altres vegades, els medicaments m’obrien amb més facilitat; també és ver que el medicament número u és sortir a caminar i oxigenar aquesta còrpora, però, aquí on no plou mai, aquests dies ha plogut o ha fet un ventaguer, i m’he hagut de conformar en fer passes mitja hora i un poc més per dins la casa, i fer passes per dins les cases no té absolutament res a veure amb caminar vorera vorera de mar entre pins, mates i tomarins (que és el nom que per aquí donam a les lavandes, ‘espígols’ en català continental).
Ahir, dissabte, vaig poder sortir a caminar per la carretera, a ran de la mar i de les penyes.
Em vaig trobar i sentir més obert, més xalest.
» Tu, de part teva, procura desitjar amb tot el cor que torni a aquella admirable mala salut de ferro, no em sent animat, avui no tenc aquella ‘moral de salut’ que em feia anar tan xalest i creatiu; avui m’he hagut de limitar a escriure’t quatre mots per trobar una mica de coratge.
»Que puguis passar unes festes de Nadal amb tota la gent que estimes i que el 1992 (‘ell!’ ja el tenim a dues passes!) et sigui molt Biel Mesquida.
Molts anys!!
Biel, una abraçada molt forta.
Blai Bonet»
Que siguin aquests paraules vives i bategants d’en Blai com la claror benigna d’un far que ens orienti entremig d’aquests temps convulsos.
Ens en sortirem amb una mica de coratge, ens diu l’amic, el poeta profètic!
Siau qui voleu ser!
Paraula d’en Blai!
Si en voleu més:

Response: Biel Mesquida fa un escrit en record de Blai Bonet, just quan fa 20 anys de la mort de l’escriptor i amic. Per escriure’l, va rellegir textos de Bonet i va retrobar una carta seva, on Bonet li explica que l’enyora, que es troba pitjor i li desitja unes bones festes i un bon 1992.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Amb nivells diferents de suport, la Comissió de Medi Ambient i Ordenació Territorial de la cambra va aprovar la majoria de punts de la proposició no de llei presentada per Més per Menorca i Gent per Formentera, entre els quals, també, la sol·licitud d’una auditoria econòmica externa per determinar el cost del projecte i mostrar la solidaritat amb els municipis de les terres del Sénia afectats.
En canvi, els vots contraris de PP i PSOE van impedir que prosperés el punt que instava el govern balear a personar-se en la investigació judicial oberta als jutjats de Vinaròs per la tramitació del projecte i les seves conseqüències sísmiques.
‘Fins ara ho havíem viscut amb certa distància, però quan vam veure què passava, vam decidir de presentar la iniciativa’, ha dit una de les promotores de la iniciativa, Sílvia Tur, diputada de Gent per Formentera.
Els arguments en què es basa la proposta són: la coherència amb l’oposició unànime manifestada per tots els partits polítics balears contra les prospeccions petrolíferes a la Mediterrània occidental; el fet que una amenaça sísmica davant del delta de l’Ebre podria arribar a les costes balears; la indignació perquè la factura del fiasco –amb una ‘malversació clara i constatada de recursos públics’– també la pagaran els ciutadans illencs; l’oposició clara a un model energètic exhaurit i als incompliments dels compromisos amb Europea; i les possibles contaminacions derivades de l’explotació o l’emmagatzemaent d’hidrocarburs.
Tot plegat, diu Tur, va fer que les formacions polítiques promotores de la proposició es posessin en contacte amb la Plataforma Ciutadana en Defensa de les Terres del Sénia per articular-la conjuntament.
De fet, els principals punts sotmesos a aprovació van ser aportats i acordats amb aquest moviment social que lluita des de fa una dècada contra el projecte Castor.
‘Han lluitat de manera exemplar per tots nosaltres, els hem de fer costat i treballar.
Són un referent.
Almenys, si no serveix per a esmenar un desastre com el Castor, pot servir per a evitar que fixi un precedent en endavant i no es pugui reproduir a l’estat espanyol o a cap altre indret de la Mediterrània Occidental’, ha dit.
Entre les demandes concretes que es van acabar aprovant, hi ha l’encàrrec d’una auditoria externa econòmica que calculi el cost real i el manteniment del Castor; una resolució expressa per al tancament definitiu de les instal·lacions, el segellament dels pous i un calendari per al desmantellament; un informe jurídic que acrediti si les instal·lacions van ser operatives en algun moment o es trobaven amb fase de proves quan van originar els sismes; i la reversió de la indemnització de 1.350 milions d’euros rebuda per Escal UGS, una vegada l’informe del MIT i Harvard van haver ratificat la relació directa entre injeccions de gas i sismes.
El parlament balear també mostra el suport als ciutadans de les Terres del Sénia, el seu dret a viure ‘pacíficament sense les amenaces de risc sísmic i contaminació ambiental’, amb el trasllat de l’acord als vint-i-vuit ajuntaments del Montsià, el Baix Maestrat, els Ports i el Matarranya.
Únicament va quedar fora, finalment, la petició que el govern es personés en la causa oberta a Vinaròs arran de la denúncia de la fiscalia, que en aquests moments investiga una vintena de funcionaris, càrrecs de l’administració i directius d’Escal UGS per suposat delicte ambiental i prevaricació ambiental.
‘Estem decebuts perquè el govern no s’hi vol personar.
Els ciutadans de les Illes Balears pagarem la factura, no la tenim tan lluny’, ha dit Tur.
I ha recordat totes les ombres administratives que envolten el projecte, la concessió, l’adjudicació de les obres i el pagament a l’empresa controlada per l’ACS de Florentino Pérez.
‘Insistirem en aquesta qüestió perquè el govern hi ha de prendre posició.
Els balears hi som a prop i hem de respondre solidàriament al malbaratament de recursos’, ha remarcat.
La diputada considera condemnable com s’ha traslladat el cost del projecte a la ciutadania amb la ‘connivència’ de PSOE i PP.

Response: El Parlament balear aprova mostrar solidaritat amb els municipis afectats pel projecte Castor, així com encarregar una auditoria que calculi el cost del projecte i revertir la indemnització que ha rebut Escal UGS per aturar-ho. El PP i el PSOE impedeixen que el govern balear es personi a la causa oberta per la tramitació del projecte i els seus efectes sísmics.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
L’auditoria encarregada per la nova cúpula del FC Barcelona a Deloitte revela descontrol i improvisació en la gestió del dia a dia del club i de la política de fitxatges en l’etapa de Josep Maria Bartomeu, la gestió de la qual va disparar la massa salarial d’un 61% en tres anys i va deixar un deute de 1.350 milions fins al març del 2021, incloent-hi els compromisos futurs.
El director general del Barça, Ferran Reverter, ha explicat en la presentació d’aquesta auditoria a l’Auditori 1899 del Camp Nou que, en paral·lel a aquest informe, han encarregat una investigació a fons del funcionament del club per a les setmanes vinents.
La investigació se centra en tres àrees: l’Espai Barça, intermediaris i proveïdors.
“Quan acabi, el Barça decidirà quina és la millor manera de procedir, si una acció de responsabilitat o una altra mena d’accions judicials.
Ho decidirem.
Ara seria precipitat”, ha dit Reverter.
L’auditoria analitza la gestió del club durant les temporades 2018-19, 2019-20 i els nou mesos de la 2020-21 fins al 31 de març, quan va prendre possessió la nova junta, i posa de manifest greus deficiències de gestió de la junta directiva anterior, en el mandat de la qual es va augmentar, en tres anys, d’un 61% la massa salarial –de 471 a 759 milions d’euros–, d’un 56% les despeses de gestió i d’un 600% els costs financers.
Reverter ha dit que la nova Junta Directiva, encapçalada per Joan Laporta, s’havia trobat un club amb una gestió “nefasta i improvisada” de la junta anterior, que havia deixat l’entitat amb un patrimoni negatiu i en situació de fallida comptable, amb un flux de caixa operatiu nul i amb dificultats fins i tot per a pagar les nòmines.
L’auditoria constata que els fitxatges es van fer a preus elevats i amb clàusules que van disparar la despesa salarial.
Reverter ha afegit que, si no haguessin actuat, els salaris d’aquesta temporada haurien estat de 835 milions, un 108% dels ingressos recurrents.
L’anàlisi també ha trobat despeses d’intermediació significatives i poc habituals en anys anteriors, com ara comissions en operacions de compra-venda de jugadors entre el 20% i el 30% per cent, al contrari que el 5% habitual.
Sense citar noms de futbolistes, ha dit que l’anterior junta va assignar a un jugador un salari de 9 milions la primera temporada, que després saltava als 19 milions la segona i als 28 la tercera.
L’auditoria també parla de pràctiques com ara l’esborrat de correus de treballadors noranta dies després d’haver plegat i denuncia que en moltes ocasions els directius no feien servir els ordinadors del club o bé que redirigien els correus rebuts als seus comptes oficials de correu de club a comptes de correu particular.
Això, segons que diu Reverter, ha fet encara més difícil de saber el funcionament del dia a dia de l’entitat.
Més denúncies de la gestió anterior arran de l’auditoria són la manca d’inversions en instal·lacions esportives i de controls interns al club i la infravaloració del cost de projectes com ara l’Espai Barça, estimat al començament en 600 milions d’euros i que podria acabar costant més del doble.
Quant al deute financer, va créixer en 514 milions en tres anys, dels 159 milions del juny del 2018 als 673 acumulats el març del 2021.
El deute total de l’entitat, incloent-hi més compromisos i passius diversos, arriba als 1.350 milions d’euros, tal com ja va avançar el president Joan Laporta fa uns mesos.
Al deute financer, s’hi ha d’afegir: ajornaments de salaris de jugadors (389 milions), els litigis en curs (91 milions), compromisos relacionats amb l’Espai Barça (56 milions) o bé ingressos anticipats d’una part dels drets audiovisuals de la temporada (79 milions).
Així mateix, Reverter ha denunciat que el Camp Nou tenia problemes estructurals –més de 900 pendents de solucionar– que han obligat a invertir 1,8 milions d’euros.
I ha precisat que, tal com estava, l’estadi no hauria pogut obrir les portes si s’haguessin aixecat abans les restriccions per la pandèmia.
Per una altra banda, Reverter ha confirmat que el club preveu de tancar la temporada 2021-2022 amb 5 milions de beneficis, i que l’exercici 2020-2021 es va tancar amb 481 milions de pèrdues a causa d’haver ingressat 631 milions i haver tingut unes despeses de 1.136 milions.
En aquest sentit, ha explicat que les pèrdues del curs passat per l’impacte de la covid, segons els criteris de la lliga espanyola, van ser de 91 milions.
“Per tant, sense la pandèmia, el Barça hauria perdut 390 milions igualment”, ha conclòs.

Response: La nova direcció del FC Barcelona ha encarregat a Deloitte una auditoria de la gestió de Bartomeu, que ha deixat al descobert el descontrol i la improvisació en la gestió del club. Entre 2018 i 2021 va augmentar un 61% la massa salarial, un 56% les despeses de gestió i un 600% els costos financers.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Quatre mesos després de la sentència del procés, els presos estan començant a sortir durant unes hores de la presó per treballar, fer tasques de voluntariat o cuidar de familiars, d'acord amb l'aplicació de l'article 100.2.
La setmana passada ho va fer Jordi Cuixart per treballar a la seva empresa, i aquest dilluns ho han fet Carme Forcadell i Dolors Bassa per cuidar familiars d'edat avançada i fer voluntariat.
Es preveu que en els pròxims dies també ho facin Jordi Sànchez i Joaquim Forn, que també s'han acollit a aquest article del reglament penitenciari.
La resta de presos polítics també treballen en la via del 100.2, prevista a la normativa penitenciària, que permet combinar elements del segon i tercer grau.
A la pràctica, facilita que els presos puguin sortir dels centres penitenciaris durant unes hores al dia.
A qui encara no se'ls ha aplicat és a Jordi Turull, Josep Rull, Raül Romeva i Oriol Junqueras.
En el cas de Romeva, la documentació ja ha estat presentada a la presó de Lledoners mentre que Junqueras ho farà en els pròxims dies.
Fins que no es torni a reunir la junta de tractament del centre no se sabrà si se'ls aplica aquest article.
Procés català
Forcadell i Bassa surten de la presó per cuidar familiars
L'expresidenta del Parlament i l'exconsellera ho faran tres dies a la setmana en aplicació de l'article 100.2
El 100.2 ni és un benefici ni suposa la llibertat dels presos, com s'encarreguen de remarcar les defenses dels dirigents polítics empresonats, sinó que és una manera de complir les penes d'entre nou i tretze anys imposades pel Tribunal Suprem.
Cada any a Catalunya hi ha més de 400 interns a qui se'ls aplica aquest article i, en el cas dels líders independentistes, s'ha mostrat com la via més àgil per sortir de la presó.
Malgrat les reticències de la Fiscalia, la decisió de les presons és executiva i estarà en marxa fins que l'Audiència Provincial hi digui la seva en última instància.
El xoc inicial entre JxCat i ERC
Tots els presos s'han acollit a l'opció del 100.2, que implica necessàriament estar classificat prèviament en segon grau.
Això va passar a principis d'any, el 9 de gener, quan el Departament de Justícia -en mans d'ERC- va ratificar la decisió que un mes abans havien pres les presons.
El segon grau va provocar discrepàncies públiques entre Junts per Catalunya (JxCat) i els republicans.
Els primers van criticar la decisió i van reclamar el tercer grau -que implica un règim de semillibertat per als interns- mentre que els segons van demanar respectar el criteri de les juntes de tractament.
procés català
Forn treballarà a Mediapro com a responsable de dret públic
El propietari de l'empresa, Jaume Roures, ha explicat que no només estarà a l'oficina sinó que sortirà tantes vegades com calgui per fer reunions
Fonts jurídiques d'ERC neguen que l'opció del segon grau i el 100.2 formi part d'una estratègia política i ressalten que els criteris de les presons són purament tècnics.
"Era fàcil de preveure que no hi hauria un tercer grau", assenyalen aquestes fonts, que insisteixen que l'objectiu era sortir "el més aviat possible", encara que sigui només unes hores al dia i havent de dormir a la presó, i això s'ha aconseguit amb el 100.2.
Per la seva banda, la defensa de Forn també recorda a NacióDigital que l'aplicació d'aquest article no és excepcional, és legal i, en el cas de l'exconseller, està "plenament justificada".
Sobre el paper, aquest article s'emmarca en el programa de tractament individualitzat que té cada intern encaminat a la reinserció i serveix, també, per "preparar" els presos per al tercer grau.
El cas dels presos polítics, però, no és un cas habitual, perquè no són interns normals que necessitin un procés de reinserció perquè estan integrats a la societat.
"El Suprem sempre acabarà decidint"
L'opció del 100.2 permet esquivar, en un primer moment, el Tribunal Suprem.
La legislació estableix que la decisió sobre els graus penitenciaris pot ser recorreguda al jutjat de vigilància penitenciària que decideix en primera instància i, després, es pot presentar un altre recurs al tribunal sentenciador, és a dir, el Tribunal Suprem.
Un cop classificats en segon grau, la qüestió dels permisos penitenciaris i també del 100.2 queda en mans del jutjat de vigilància penitenciària i de l'Audiència Provincial competent sobre cada presó.
El Suprem queda desactivat.
Tot i així, fonts jurídiques consultades per aquest diari recorden que l'alt tribunal "sempre acabarà decidint", perquè el dia que les presons concedeixin el tercer grau als presos polítics serà l'alt tribunal qui tindrà l'última paraula en cas de recursos de la Fiscalia.
Fins aleshores, o fins que l'Audiència es pronunciï, els presos tindran unes hores al dia per sortir de la presó.

Response: Els presos poden començar a sortir unes hores de la presó, en aplicació de l’article 100.2, per treballar, fer voluntariat o cuidar familiars. Cuixart, Forcadell i Bassa ja han pogut sortir, Sànchez i Forn ho faran properament i Turull, Rull, Romeva i Junqueras ho estan tramitant. És una aplicació legal que beneficia 400 interns cada any a Catalunya.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
El rap ha entrat a les aules dels instituts de Cambrils per combatre la islamofòbia.
Els alumnes faran durant aquest curs un taller de rap que s'emmarca en el pla educatiu d'entorn i que vol fomentar la cohesió social, especialment després de l'atemptat al municipi l'agost del 2017.
"Sembla oportú treballar el concepte de cultura de la pau i de convivència a l'entorn", ha explicat el regidor d'Ensenyament, Alejandro Garcia.
Un grup d'alumnes de l'institut Ramon Berenguer IV han estat els primers a començar aquesta experiència aquest dijous.
Per Joel Prieto, del grup Versembrant, que imparteix les sessions, aquest format resulta molt atractiu pels joves i serveix d'excusa per treballar els valors contra la discriminació.
Portar a l'aula un debat sobre islamofòbia és més fàcil si es fa a ritme de rap.
És el que assegura Joel Prieto, que aquest dijous ha obert els tallers a l'Institut Ramon Berenguer IV davant uns alumnes que de seguida s'han apuntat a rapejar.
"De vegades aquests temes fan que els joves no vulguin implicar-s'hi i, en l'àmbit artístic, per sort, com que el rap és un tipus de música que escolten i tenen propera, facilita l'entrada al debat i a la reflexió", ha assegurat.
A més, Prieto afirma que la concepció que els joves són persones "poc informades" es trenca als tallers, on se sol trobar amb "la sorpresa" que hi ha més consciència de la que s'espera.
Amb tot, admet que hi ha "falsos rumors integrats que s'han de desmentir amb dades".
Segons aquest raper, l'objectiu final del taller és fomentar l'esperit crític, tot i que també dona ales a la creativitat.
Quan els tallers acabin, els alumnes de cada centre hauran hagut de composar un rap de manera col·lectiva amb la seva classe que sigui un clam contra la islamofòbia i que s'enregistrarà en format videoclip.
Per fer-ho, en la primera sessió s'han desplegat els conceptes tècnics sobre "com es pot escriure un rap, a nivell rítmic i literari", però també s'ha obert un debat per "reflexionar sobre els falsos rumors".
La discussió ha d'ajudar a arribar a una conclusió que serveixi per escriure una tornada.
En la segona sessió, cada alumne desenvolupa una estrofa.
L'institut Ramon Berenguer, que no arriba als 600 alumnes, compta amb fins a un 10% de comunitat musulmana.
Els nois que han començat el taller ho han fet amb ganes i al debat alguns admetien que després de l'atemptat a Cambrils del 2017 senten més actituds islamòfobes provinents del seu entorn.
El taller també abordarà què pot portar joves com els de Ripoll a radicalitzar-se i voler cometre un atac.
Els tallers s'emmarquen en el pla educatiu d'entorn, que va néixer fa dos anys de la mà del Departament d'Ensenyament i que, en paraules del regidor d'aquesta matèria a Cambrils, vol "establir relació amb tots els agents per treballar a favor de l'èxit escolar, per la cohesió social i per la convivència".
La iniciativa va dirigida a alumnes d'ESO "en una edat on es conforma la consciència dels nostres joves", segons Garcia.
L'any passat es van engegar tallers d'expressió corporal o artístic a escoles de primària i aquest any, després de l'atemptat a Cambrils, encara veien més "oportú" ampliar-ho i "treballar el concepte de cultura de la pau i la convivència al nostre entorn", segons Garcia.
Tot i això, segons el regidor, el municipi "va saber pair d'una manera racional" l'atac i s'ha aconseguit un bon espai de convivència.
A la iniciativa hi participaran els instituts La Mar de la Frau, Cambrils, Ramon Berenguer IV i la Unitat d'Escolarització Compartida (UEC).
Versembrant és una escola itinerant que, mitjançant els tallers de rap, aborda diferents qüestions, des de l'islamofòbia, com en el cas de Cambrils, fins al feminisme, l'antifeixisme, l'assetjament escolar o el consum de drogues.
L'any passat Versembrant va guanyar el premi Lluís Carulla 2018, convocat per la Fundació Carulla, que persegueix estimular i fer viables projectes culturals que ofereixen respostes als reptes plantejats per la societat catalana actual.

Response: Els instituts de Cambrils treballaran per la pau i la convivència a través de tallers de rap. Els alumnes aprendran a compondre un rap contra la islamofòbia, que es gravarà en vídeo. També debatran sobre els rumors falsos i es fomentarà l’esperit crític. Quatre instituts de la zona participen a la iniciativa, impartida per l’escola itinerant Versembrant.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Amazon, Nvidia, Intel, Ericsson, Sony, LG o Facebook són algunes de les empreses que ja han anunciat que no assistiran al Mobile World Congress (MWC) per a evitar el risc de contagi del coronavirus.
Davant de tal degoteig, l’empresa organitzadora, la GSMA, es reunirà divendres per avaluar si manté el congrés mundial, segons que ha anunciat avui.
És una opció real ara mateix suspendre el congrés?
Quin pes tenen les empreses que no vindran?
En parlem amb tres experts tecnològics, Alfons Cornella, Albert Cuesta i Benjamí Villoslada, que posen una mica de llum a l’estat d’alarma actual.
Arran del degoteig de baixes, diumenge GSMA va decidir d’establir una limitació per als ciutadans que vinguin de la Xina: obligar-los a estar fora del país almenys catorze dies abans del Mobile.
Això vol dir que ahir va ser el darrer dia que un assistent al congrés podia estar a la Xina.
Però la mesura no ha convençut els implicats i ahir Sony, Gigaset, Ulefone, Umidigi i l’operadora NTT DoCoMo van donar-se de baixa.
‘Que se’n vagi un, no té molt impacte, però quan se’n van set o vuit de significatius… No m’estranyaria que ara comencés un procés en cascada.
De fet, és un procés de llibre.
Se’n van dels més significats i els altres tenen por que la resta puguin pensar igual; i ningú no vol ser l’últim’, explica Alfons Cornella, fundador d’Infonomia.
Benjamí Villoslada, que es defineix com a ‘bitòleg’ i fins fa poc era director general de Desenvolupament Tecnològic del Govern de les Illes Balears, és optimista i diu que amb els elements actuals no creu que es cancel·li perquè implicaria de moure molta gent i uns canvis econòmics molts grans: ‘I perquè hi ha molta gent que hi vol anar.
Es parla molt dels qui no hi van, però n’hi ha de grossos que sí que hi van, com Nokia o Huawei.’
La seva crítica va més enllà: creu que a algunes de les empreses com Ericsson, que han decidit de no assistir al congrés, ‘els surt més rendible de dir que no hi van’ i així apunten a la Xina, que és el gran competidor tecnològic.
Quant a LG o Sony, el periodista expert en tecnologia Albert Cuesta recorda que són fabricants de mòbils que tenen molta visibilitat, també als seus estands al congrés, però assenyala que no tenen un pes important per al conjunt de la indústria: ‘En els rànquings de les marques més venudes no hi apareixen i fa anys que estudien si es mantenen en aquest sector.’
Cuesta sí que posa l’accent en Ericsson, menys popular.
Considera que la seva baixa és ‘un cop’ per a MWC: ‘El Mobile és un congrés de telecomunicacions i en aquests moments les vuit-centes operadores que hi ha sota el paraigua de GSMA despleguen el 5G.
I els tres principals proveïdors que els la poden proporcionar són Huawei, Nokia i Ericsson.’
Ericsson i Huawei, de fet, són els expositors més grans del congrés i que atreuen més clients.
El consultor tecnològic tampoc no descarta l’efecte cascada esmentat per Cornella, però diu que ara mateix el nivell d’alarma vist als mitjans catalans i espanyols no es reprodueix internacionalment.
‘La premsa catalana està amoïnada per la repercussió econòmica, però la premsa espanyola ho infla molt perquè celebra que qualsevol cosa que passi a Barcelona tingui dificultats.’
Falten catorze dies per a l’esdeveniment i el ritme de baixes de les companyies podria obligar el GSMA a prendre decisions dràstiques.
En aquesta hipòtesi, Cornella hi lleva molta importància.
Creu que el Mobile no deixa de ser un espai de trobades, però que els contractes i els acords funcionen per una altra via.
Cuesta, en canvi, creu que si no es fes seria un ‘daltabaix’ per al congrés, que quedaria coix.
Dóna importància a les conferències, on, per exemple, es discutiran les normes de ciberseguretat de la UE amb la xarxa 5G, que aviat serà una realitat: ‘Si falten països i companyies, hi haurà acords que no es podran prendre.’
Qui mira amb preocupació cada notícia sobre el MWC són els empresaris del sector de serveis, perquè notaran el descens de visitants al congrés.
El Gremi d’Hotels de Barcelona ho va reconèixer ahir.
‘Hi ha cancel·lacions als hotels de la ciutat, però encara és aviat per a quantificar la repercussió sobre el còmput global de reserves’, va assenyalar l’entitat dirigida per Jordi Mestre.
Alhora, va voler mostrar la ‘plena confiança’ en la GSMA i ‘en totes les mesures i missatges que es van prenent’.

Response: Algunes grans empreses han cancel·lat la seva assistència d'aquest any al Mobile World Congress pel risc de contagi del coronavirus. Benjamí Villoslada confia que no es cancel·larà l'esdeveniment, encara que sempre hi ha la possibilitat. Encara és aviat per confirmar fins a quin punt repercutiran a l'esdeveniment les baixes i cancel·lacions que hi ha hagut fins ara.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
El festival de globus aerostàtics European Balloon Festival d'Igualada ja té a punt la seva 21a edició, que se celebrarà del 5 al 9 de juliol amb la participació de 54 globus vinguts de països com el Japó, Anglaterra, Israel o Holanda.
Alguns tindran formes especials com la d'un pingüí, un lleó o el personatge de dibuixos 'Minion'.
Una de les novetats més esperades serà la inauguració del nou Parc Central d'Igualada, un espai verd de 25.000 metres quadrats i graderies per a més de 2.000 persones que servirà de camp de vol per als globus.
Un dels plats forts continuarà sent el Night Glow Piromusical, l'encesa de globus nocturna, que enguany presentarà un format renovat amb un espectacle projeccions, llum, so i color que porta per nom 'Volàtil'.
Serà el dissabte 8 de juliol i, tot seguit, tindrà lloc l'actuació de Los Manolos, un concert inclòs dins de la programació del festival Anòlia.
L'European Balloon Festival (EBF) arriba a la seva 21a edició amb diverses novetats.
La principal és la inauguració durant el festival de la primera fase del Parc Central d'Igualada, que també serà un camp de vol pels globus aerostàtics.
De fet, el batlle de la ciutat, Marc Castells, es va comprometre durant el certamen de l'any passat davant dels pilots de globus que en aquesta edició de l'EBF tindrien un camp de vol "en condicions".
Aquesta era una reclamació històrica del festival, ja que molts dels pilots estrangers es queixaven de les condicions del camp.
En concret, la primera fase del Parc Central consta d'un espai verd de 25.000 metres quadrats amb unes grades de fusta que tenen capacitat per acollir més de 2.000 persones assegudes.
A banda de les activitats relacionades amb els globus aerostàtics, l'alcalde d'Igualada ha explicat que aquest camp ha de ser un "parc per a la gent i per a la ciutat" i ha d'acollir "tot tipus d'espectacles de gran format".
En aquest sentit, Castells ha dit que aquesta zona s'ha de convertir en el "gran parc de la comarca de l'Anoia".
El divendres 7 de juliol s'ha organitzat una festa familiar amb un concert del Club Super 3 per inaugurar el Parc Central.
L'estructura del festival serà similar a la dels altres anys.
Segons ha explicat el responsable del certamen, Josep Maria Lladó, hi haurà els tradicionals vols de competició –al matí i a la tarda- on hi haurà les proves com La Llebre –en què els globus hauran de perseguir un globus 'llebre'- o la Meta del Jutge –en què els participants han d'apropar-se el màxim possible a una diana-.
Tot i que les inscripcions encara no estan tancades, enguany ja se supera la cinquantena de pilots i això, segons Lladó, és degut al nou camp de vol i també a la situació econòmica que "tot i que encara no deixem la crisi enrere, sembla que els pilots estan més desfogats".
Un dels actes populars serà el Vol de Ciutat, que per tercer any consecutiu tindrà lloc el divendres al matí i consistirà en un enlairament simultani d'una vintena de globus des de diferents punts del centre d'Igualada.
La nota d'espectacularitat al cel de la ciutat la donaran quatre globus de formes especials: el globus 'Stuart the Minion' –el personatge d'animació de la coneguda pel·lícula americana 'Els Minions'-; dos mussols; i un lleó.
Enguany també es reedita la Zona Village, per a empreses del sector de l'aerostació, una Fun Zone amb a activitats infantils i també el projecte Iglús de Vent, que tornarà a omplir el centre d'Igualada amb activitats culturals i lúdiques dins de teles de globus reciclats.
Un Night Glow renovat i cloenda amb Los Manolos
La nit del dissabte 8 de juliol tindrà lloc l'encesa nocturna de globus acompanyada d'un piromusical, el Night Glow Piromusical.
Enguany s'ha volgut renovar l'espectacle i, tal com ha explicat el seu coordinador, Jordi Enrich, s'ha elaborat una proposta que es diu 'Volàtil' i que "es tracta d'un relat que parteix de les emocions o les experiències que té la gent al voltant de la idea de volar".
Enrich ha dit que aquest és un projecte a cinc anys vista per poder-lo consolidar i fer un Night Glow "més poètic i vivencial".
Per cloure la nit del dissabte tindrà lloc al mateix escenari del camp de vol el concert del grup Los Manolos, en el marc del festival Anòlia.
Los Manolos estan de gira amb motiu dels 25 anys de les Olimpíades de Barcelona 1992.
Celebració dels 50 anys d'Apinas
L'European Balloon Festival també s'uneix enguany a la celebració del cinquantè aniversari de l'entitat anoienca Apinas, que treballa amb persones amb discapacitat intel·lectual.
Per això, al llarg dels cinc dies que dura el certamen diversos usuaris d'Apinas podran volar en els diferents globus que s'enlairaran i algun d'ells exhibirà pancartes de l'entitat.
També seran presents en un estand a la Zona Village i a l'espectacle del Night Glow.

Response: La 21 edició de l'European Balloon Festival tindrà lloc al juliol i compta aquest any ja amb 50 pilots i 54 globus vinguts de tot el món. Durant la celebració, tindrà lloc l'encesa nocturna, la inauguració del Parc Central d'Igualada, un concert de Los Manolos i el 50è aniversari d'Apinas, entre altres activitats.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Les conseqüències dels resultats del 27-S sobre l'economia del territori i les empreses és un dels aspectes que més preocupa els empresaris.
La setena onada del Radar Cambra Reus, presentat aquest dilluns, apunta que els empresaris veuen més riscos que oportunitats en els resultats electorals de fa un mes.
De fet, només un de cada quatre participants en l'enquesta elaborada pel gabinet Ceres considera que l'escenari resultant dels comicis al Parlament pot representar alguna oportunitat per a les empreses i l'economia del territori.
Per contra, el 37% hi aprecia riscos i incerteses, com ara un possible estancament polític, una reducció de les vendes a la resta de l'Estat o dificultats financeres.
Dels 63 empresaris que han respost el qüestionari entre el 28 de setembre i el 7 d'octubre, el 37% es mostra molt esperançat o esperançat a nivell personal amb els resultats del 27-S, tot just el mateix percentatge que els que se'n mostren molt o bastant preocupats.
Això demostra, segons el president de la Cambra, Isaac Sanromà, que la "dualitat d'opinions" manifestada a les urnes es manté entre el col·lectiu d'empresaris.
Sense que se'ls hagi demanat que diguin van votar partits independentistes o no, només un de cada quatre empresaris considera que els resultats del 27-S poden representar alguna oportunitat per a les empreses i l'economia del territori, entre les quals esmenten una major aposta per les exportacions, més autofinançament, més inversió en infraestructures i major estabilitat.
El 44% afirma, en canvi, que els resultats no suposen cap oportunitat.
El 37% dels empresaris aprecien riscos o incerteses arran del 27-S, entre les quals esmenten el temor a que la gestió política s'estanqui i s'anteposin aspectes polítics a la recuperació econòmica; que disminueixin les vendes a la resta de l'estat espanyol o que hi hagi una afectació negativa en l'àmbit financer i de liquiditat.
Quatre de cada deu empresaris consideren que els resultats electorals no afectaran a les inversions empresarials a Catalunya i un 13% creuen que afectarà positivament.
Per contra, un 33% vaticinen que la nova configuració política tindrà una afectació negativa.
Pel que fa a l'elecció de Catalunya com a zona de destinació turística per als visitants de la resta de l'Estat, el 59% creu que la situació no variarà arran del 27-S, per un 27% que creu que els resultats hi incidiran molt negativament.
En el cas de les vendes en general de les empreses catalanes a la resta de l'Estat arran del 27-S, el 38% creuen que no afectarà, el 37% que afectarà negativament, el 8% que ho farà molt negativament i només un 2% considera que incidirà molt positivament.
Pel que fa a les vendes de la seva pròpia empresa a la resta de l'Estat, un 68% dels empresaris consideren que el 27-S no tindrà afectació sobre aquesta línia de negoci, per un 19% que opina que sí que els afectarà de forma negativa (16%) o molt negativa (3%).
Millor percepció de la situació econòmica, però poques expectatives de millora
Els empresaris enquestats es mostren més optimistes pel que fa a la situació econòmica actual respecte fa un any.
Un 44% considera que la situació és millor i un 46% que es manté igual.
De fet, en l'onada del 3r trimestre, un 79% d'empresaris creuen que la situació econòmica actual del territori és regular i només un 13% afirma que és dolenta, respecte el 59% i el 32% del mateix període de l'any anterior.
De cara al futur, també són més optimistes.
El 59% creuen que la situació econòmica al territori serà millor.
Per contra, l'Índex de Confiança Empresarial es redueix, ja que les expectatives de millora són menors ara que a començaments d'any.
De fet, l'indicador ICE se situa ara en el 9,3%, davant del 20,6% del primer trimestre d'enguany.
Segons ha explicat Hildebrand Salvat, representant del gabinet Ceres, l'explicació és que la majoria d'empreses mantenen la mateixa situació a nivell de xifra de negoci, nombre de treballadors contractats, preus de venda i inversió i, tret dels resultats econòmics, no preveuen incrementar la resta de factors de cara al proper trimestre.

Response: El gremi empresarial es troba en una "dualitat d'opinions" i el percentatge d'empresaris que veuen esperances i els que els preocupa el resultat del 27-S és força similar. Aquests últims temen que aquests resultats puguin repercutir a les empreses i l'economia del territori, pel que fa a les vendes, inversions o riscos.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Durant el confinament, Joan Juncosa va trobar la inspiració al terra del seu pis a la Sagrada Família de Barcelona per a començar a pintar llenços de 20×20 centímetres en què reproduïa una rajola hidràulica que, posteriorment, va distribuir de quatre en quatre pels carrers de Barcelona.
“Tot va començar quan vaig regalar una rajola als meus veïns, van marxar al seu país d’origen i en van penjar una fotografia a les xarxes socials.”
En aquest instant va veure que seria interessant de fer un pas endavant i començar un joc pels carrers de Barcelona.
Pensava els llocs on ubicaria les peces i uns minuts abans ho publicava a les xarxes socials perquè els seus seguidors poguessin cercar-les.
Qui les trobava podia agafar-les amb una condició: conservar la rajola i, quan anés a un altre indret, fer una fotografia del paisatge amb la peça com a element principal i compartir-la a internet.
El terra que trepitja cada dia, el pla horitzontal que veu diàriament a casa el fascina.
“Per això vaig decidir de canviar la perspectiva a un pla vertical: per donar-li valor i estima“, diu.
D’aquesta manera, Juncosa va començar un projecte que, deu mesos després, es va convertir en més que una afició.
És un tros de Barcelona que se’n va, viatja i torna virtualment.
L’èxit a les xarxes creix i molts ciutadans de fora de Barcelona i també de l’estranger li demanen que faci rajoles personalitzades per la impossibilitat de poder anar a Barcelona.
Ell hi veu una oportunitat per a anar més enllà.
Per una altra banda, les fotografies que rep li han permès de conèixer uns altres països i cultures i, fins i tot, descobrir detalls de ciutats que ja havia visitat, però a les quals no havia parat prou atenció.
Hong Kong, Panamà, San Francisco o l’Argentina són alguns indrets del món on han arribat les seves peces.
“Un dia vaig investigar tot un matí on era platja del Venao, em va encuriosir molt aquest nom.”
És una platja paradisíaca de la ciutat de Panamà.
Fa unes setmanes va decidir de començar una campanya de micromecenatge a la plataforma Verkami per a arribar a més gent.
Juncosa ha assolit l’objectiu –manca una setmana perquè acabi– i, de moment, té més de dos-cents encàrrecs pendents.
No li agradaria haver de rebutjar cap proposta, però per a assumir-ho necessita recursos.
Ara mateix té encàrrecs que es van multiplicant perquè una sola aportació potser ser d’un usuari que ha demanat catorze peces.
D’ençà que va començar el projecte, l’obra s’ha anomenat popularment “rajola”, però realment són peces que pesen poc perquè facin una doble funció.
Per una banda, que qui ho agafi pugui transportar-ho fàcilment i, per l’altra, com que no és fràgil com la ceràmica, es pot enganxar fàcilment a un edifici o monument sense malmetre’n la infrastructura.
Diu que al començament va ser complicat de tirar endavant el projecte perquè la gent s’aturava a observar l’obra d’art, però ningú no s’atrevia a agafar les peces.
“Em deien que els agradava molt veure-les penjades mentre passejaven per Barcelona o anaven a treballar i, per tant, no volien que se n’anessin.
Em va sorprendre la quantitat de gent que respecta l’art urbà“.
De sobte, un dia es lleva i rep una notificació al mòbil d’una fotografia feta als Estats Units amb una de les seves obres: “Em vaig emocionar.”
Era una de les peces que havia penjat el mes de gener al costat de l’Hotel Vela i fins uns quants mesos més tard no va saber que havia viatjat 9.000 quilòmetres, concretament fins a San Francisco.
La ubicació de les peces és molt pensada estratègicament: “La cosa més bonica de les rajoles és quan els toca la llum directa i prenen tot el protagonisme.
Potser el lloc no té encant, el poder te’l dóna la rajola mateixa.”
La peça més gran que li han demanat mai és una gran catifa formada per trenta-dues rajoles i li va costar aproximadament un mes d’elaborar-la.
Per una altra banda, les xarxes socials li han permès d’arribar a més sectors i rebre encàrrecs sorprenents relacionats amb diversos àmbits.
Formar part d’un catàleg de peces ceràmiques, elaboració de murals exteriors, o el més curiós: arreglar la part final d’un monopatí.
“Molta gent em demanava encàrrecs per privat, al principi és fàcil d’assumir, però un dia vaig rebre vint encàrrecs de cop i vaig veure que havia de fer-hi alguna cosa.”
Ara, amb el micromecenatge espera d’assolir el màxim d’aportacions i de cara al setembre començar a fer els encàrrecs perquè la vida i història de les rajoles continuï fent la volta al món.
“Jo creo la meitat de l’obra, el marc el construeix la persona que troba la peça i en completa l’altra meitat.”
Juncosa admet que el projecte li ha fet prendre consciència de la cultura que envolta els mosaics hidràulics i tota l’oferta que hi ha per descobrir a Barcelona, però també a uns altres indrets del món.

Response: Joan Juncosa crea rajoles i les amaga per Barcelona. Qui les troba l'ha de prendre en el seu pròxim viatge i pujar una foto a les xarxes, cosa que va ajudar a viralitzar la seva feina. Les xarxes socials han permès que el negoci creixi i ara té encàrrecs de totes les parts del món.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
El conseller d'Interior, Joan Ignasi Elena, ha negat categòricament que els canvis a la cúpula dels Mossos s'expliquin per un intent de bloquejar i dificultar investigacions en marxa sobre casos de corrupció que afectarien polítics independentistes.
"Abans moro que tapar la corrupció", ha deixat clar el conseller en una entrevista a Rac1.
Tot plegat neix del canvi al capdavant de la Comissaria General d'Investigació Criminal (CGIC), liderada per l'intendent Toni Rodríguez, que pilotava investigacions a la presidenta del Parlament, Laura Borràs, per les presumptes irregularitats a la Institució de les Lletres Catalanes (ILC) o el cas de Miquel Buch per l'escorta de Puigdemont.
Elena ha dit que els socis de Govern -Junts- "no sabien" els canvis que es farien als Mossos.
"No ho sabien, vaig considerar la decisió del conseller d'Interior", ha apuntat.
Toni Rodríguez ha estat traslladat a la comissaria de Rubí, però segons Elena això no és una "degradació".
El conseller ha dit que quan va arribar al Departament no tenia presa la decisió de rellevar el major dels Mossos, Josep Lluís Trapero.
Després d'analitzar la situació del cos i parlar amb els comandaments, va prendre la decisió de canviar Trapero i situar el comissari Josep Maria Estela al capdavant del cos i també un nou equip.
"És normal que això passi, era conscient que podia ser una decisió impopular", ha indicat, i ha insistit que la millor persona per liderar la "nova etapa" no era Trapero, sinó Estela.
El conseller ha justificat el canvi a partir dels acords assolits en els últims mesos, que passen per ampliar la plantilla del cos i l'edat de jubilació.
"L'accent ha de ser incrementar la presència al territori", ha apuntat.
"No estem rebutjant el que s'ha fet fins ara, sinó que cal una nova etapa", ha dit, i ha negat cap "venjança" o "purga".
"Purga va ser la del 155", ha recordat.
Elena ha negat que Trapero no volgués implementar canvis en el cos.
"Ens vèiem cada setmana amb el major", ha explicat.
De cara a la nova etapa al cos, Elena ha insistit que s'ha escollit la persona "més adequada", juntament amb un nou equip.
"Per aquesta nova etapa és necessària nova gent, un nou equip", ha insistit.
Ha aprofitat també per desmentir les informacions que van sortir sobre un suposat viatge de Trapero a Madrid per reunir-se la cúpula judicial espanyola.
"A mi no em consta", ha dit.
En tot cas, ha recordat que el nou comissari en cap ja ha anat a visitar el president del TSJC, Jesús María Barrientos.
"Aquesta relació és normal", ha recordat el conseller.
El conseller d'Interior, Joan Ignasi Elena, ha evitat avançar quina feina li han proposat al major Trapero.
"Trapero és necessari al cos, té molta experiència", ha apuntat.
La feina seria al Departament i vinculada a "qüestions d'anàlisi" i a "nous riscos".
No estaria relacionada amb els comandaments de la policia.
Trapero ha demanat uns dies per prendre una decisió.
La nova prefectura es defensa
La nova prefectura, liderada per Estela, insisteix que el criteri que s'ha seguit és purament operatiu i tècnic, i amb l'objectiu de situar els perfils més adequats per implementar el projecte de la nova direcció dels Mossos, enfocada a enfortir el model de proximitat, la modernització i feminització del cos, així com l'adaptació a les noves demandes de la societat i a les noves conductes delictives.
Un dels noms que més ha sortit en les darreres hores és el de l'intendent Toni Rodríguez, que ha passat de liderar la Comissaria General d'Investigació Criminal (CGIC) a ser el responsable de la comissaria de Rubí.
Fonts de la prefectura neguen que aquest canvi sigui cap "càstig" i remarquen la bona feina feta per Rodríguez, així com la seva competència al capdavant de l'àrea d'investigació criminal.
L'intendent, amb llarga experiència en aquest àmbit, ha investigat l'exconseller d'Interior Miquel Buch i la presidenta del Parlament, Laura Borràs.
Des de la cúpula del cos justifiquen el moviment amb l'argument de situar al capdavant de la CGIC -un càrrec "molt directiu"- un perfil amb "un altre estil" a l'hora de dirigir equips, que prioritzi la "participació i col·laboració", dues característiques molt ben valorades per la nova prefectura dels Mossos.

Response: A més d'augmentar la plantilla dels Mossos i l'edat de jubilació, hi ha altres canvis com la substitució de Trapero per Estela a la nova prefectura, o la substitució de Rodríguez per Ramon Chacón. El conseller d'Interior ha dit que cap d'aquests canvis repercutirà en la investigació de la corrupció independentista com, per exemple, el cas Buch.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Neus Català i Pallejà és l'última dona catalana supervivent d'un camp nazi i, en virtut d'aquest fet, és testimoni viu de la part més tràgica de la història contemporània.
Nascuda tal dia com avui de fa cent anys, la trajectòria vital de Català és fidel reflex de les nefastes contradiccions que va viure la humanitat al mitjans del segle XX, quan la Guerra Civil espanyola primer i la Segona Guerra Mundial després, van marcar decisivament la seva vida.
Català va arribar al món el 6 d'octubre del 1915 –tot i que la seva documentació fixava com a data de naixement el 15 de juny del 1915, i per tant, fa uns mesos ja va celebrar un "primer" centenari- al poble dels Guiamets (el Priorat), la mateixa localitat on viu actualment.
Allà mateix, de jove, va organitzar les Joventuts Socialistes Unificades (JSU) a nivell local i s’afilià al Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC).
Diplomada en Infermeria l'any 1937, va passar la Guerra Civil exercint la seva professió i en el moment de la caiguda de Catalunya va aconseguir creuar la frontera amb un nombrós grup de nens, la majoria orfes de guerra.
Instal·lada a França va començar a col·laborar amb la Resistència, sobretot en tasques d'informació i suport a refugiats, fins que va ser detinguda l'any 1943 en companyia del seu marit.
Traslladada primer a Llemotges, al febrer del 1944 va ser deportada al camp de Ravensbrück (Alemanya), un lager específic per a dones prop de Berlín on es calcula que van morir més de 90.000 internes i que Neus Català recorda com "un camp d'extermini, no de concentració", tal i com apuntava al maig del 2013 en una entrevista concedida a NacióDigital, on recordava que la vivència al camp "ni es perdona ni s'oblida", tot i recordar que mai ha tingut cap esperit de "venjança".
Cap a la fi de la guerra va ser traslladada al camp de Flossenbürg (Baviera), on es va distingir per accions de boicot a l'esforç de guerra alemany.
A l'abril del 1945 va ser alliberada per tropes nord-americanes.
Una vida compromesa a la memòria de les víctimes
Un cop recuperada la llibertat, Català es va establir a França, on va decidir comprometre la seva vida a la memòria de les víctimes dels camps de concentració, i alhora va lluitar contra un franquisme que, en el millors dels casos, es va desentendre dels espanyols deportats i dels milers que hi van morir, especialment al camp de Mauthausen (Àustria).
Des del 2010 viu altre cop als Guiamets, en una residència d'avis.
També va ser presidenta de l'Amical Ravensbrück.
En els darrers anys ha gaudit del reconeixement de les principals institucions catalanes, rebent entre d'altres la Creu de Sant Jordi (2005), la Medalla d'Or al Mèrit Cívic de l'Ajuntament de Barcelona (2014) i la Medalla d'Or de la Generalitat de Catalunya (2015).
Fa tres anys va novel·lar, amb l'ajuda de Carme Martí, la seva vida als camps nazis al llibre Un cel de plom (Amsterdam, 2012), text que va servir de base per a l'obra de teatre homònima, estrenada al festival Grec del 2012 i interpretada per l'actriu Mercè Arànega.
Fragments de l'obra seran recordats avui mateix en un acte d'homenatge que tindrà lloc al Gran Teatre del Liceu organitzat pel Memorial Democràtic.
Al juny d'aquest any, en ocasió del centenari "oficial", va ser objecte d'un homenatge a la seva comarca, que va comptar amb l'assistència de la seva filla, Margarita Català, i on va rebre el Distintiu Honorífic del Consell Comarcal del Priorat (2015) i la medalla centenària que atorga el Govern als catalans que fan cent anys.
Unes distincions que Neus Català va dedicar als lluitadors per les llibertats i als represaliats de les dictadures franquista i nazi, una constant que ha presidit la seva trajectòria vital d'ençà del seu alliberament i que li ha marcat la vida per un esperit de resistència que avui fa cent anys.
Una resistència centenària.

Response: Neus Català i Pallejà fa cent anys després de dedicar tota la vida a la memòria de les víctimes dels camps de concentració. Va viure els pitjors esdeveniments de l'anterior segle i va ser deportada a camps de concentració fins al 1945. És l'última supervivent catalana dels camps d'extermini i ha rebut premis i reconeixements de les principals institucions.


Instruction: Explica'm de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Tots ells coincideixen a exigir a la Generalitat que no tiri enrere i que escolti "el territori".
La Cambra de Comerç de Reus titlla d'"incomprensible" la decisió del Govern de la Generalitat, ja que considera que els motius responen "únicament a tacticismes de tipus polític vinculats a l'aprovació d'uns pressupostos".
D'aquesta manera, l'entitat lamenta la falta de "debat serè" que, considera, "requereix una qüestió de tanta transcendència pel territori"
En un comunicat, la Cambra demana "responsabilitat" al Govern català i exigeix "reconsiderar una decisió tan negativa per a les nostres comarques".
En aquesta línia, recorda que ja fa anys "que les decisions de les administracions competents sobre el projecte són desconcertants i allunyades de l'interès general que hauria d'imperar", i denuncia que "una vegada més, les comarques del sud són moneda de canvi".
De la mateixa manera que la Cambra de Comerç de Reus, la Cambra de Comerç de Tarragona també es mostra contrària a la decisió del Govern i considera aquests fets "una molt mala notícia per les comarques de Tarragona i pel país", afegeix en un comunicat, "sense ni tan sols tenir en compte el territori".
"Comprometre inversions milionàries i posar en risc la creació de milers de llocs de treball és una irresponsabilitat impròpia d'una administració que hauria de vetllar i estar compromesa activament en la recuperació de l'economia, la creació de riquesa i, per tant, el benestar de les persones", conclouen.
L'ens econòmic local afirma a més que "Tarragona no pot ser una vegada més moneda de canvi d'interessos partidistes" i demanen no fer "seguidisme" de "decisions que no ens tenen en compte ni ens representen".
Per acabar, alerten que apartant el projecte d'ampliació del Complex Recreatiu i Turístic de Salou i Vila-seca "no només perdrem un projecte emblemàtic sinó que estarà en risc la credibilitat política, econòmica i jurídica del nostre país davant possibles futures inversions que, veient aquest desgavell, triaran destins més seriosos".
Després de les cambres de comerç, l'alcalde de Salou, Pere Granados, s'ha afegit a les crítiques i, en un comunicat, ha apuntat que "Salou dona tot el suport al projecte, perquè suposa consolidar i apostar pel reforç a un model d'èxit que crea riquesa i ocupació i, per tant, qualitat de vida".
En aquest sentit, recorda que la CUP "no té cap mena de representació ni responsabilitat a Salou" i apel·la a l'"autonomia municipal" per "decidir el nostre propi futur".
Per tot plegat, el batlle recomana que el Govern de la Generalitat "hauria de facilitar la inversió en lloc de dificultar-la" i lamenta que facin cas "de la CUP i els deixi governar de forma encoberta, mitjançant una eina d'acció política tan important com són uns pressupostos".
La CUP del Camp decidirà avui el seu posicionament
El reusenc Edgar Fernàndez, membre del Secretariat Nacional de la CUP, ha recordat que avui la territorial de la formació al Camp de Tarragona debatrà avui en assemblea oberta el seu posicionament respecte als pressupostos.
Fernàndez recorda que no s'ha retirat la partida dels pressupostos sinó que ha canviat de redactat.
En aquest sentit assegura que l'operació de compra-venda dels terrenys de La Caixa "pot acabar sortint malament" i que l'únic que hi ha de nou respecte al projecte és "una maniobra comunicativa que no és certa".
"No té cap sentit que es continuï apostant pel mateix model caduc", ha assegurat en declaracions a NacióDigital.
Sobre les afirmacions de Pere Granados, Edgar Fernàndez ha respost que "no tenen cap sentit".
"Hard Rock no té afectació municipal i prou, afecta al transport, a les infraestructures i a molts altres temes del Camp de Tarragona", ha afegit.
Per tot plegat demana debatre "quin model de desenvolupament econòmic volem per la demarcació" i adverteix que els pressupostos "són diners de tots".

Response: La possible retirada de 120 milions d'euros podria endarrerir el projecte Hard Rock. Les comarques del sud demanen a la Generalitat que se'ls tingui més en compte. Pensen que podria beneficiar en tots els sentits la regió i el país. La CUP dirà avui quin és el seu posicionament amb els pressupostos.