Instruction: Selecciona'm unes oracions del text original que continguin la informació més rellevant.

Context:
Jordi Puigneró (1974) serà l’home fort de Junts dins el govern de Pere Aragonès.
Serà vice-president, càrrec de fort component polític, i a la vegada conseller de Polítiques Digitals (àrea de la seva expertesa) Infrastructures i Agenda Urbana.
Això vol dir que Puigneró haurà de gestionar una enorme àrea que abasta les polítiques d’habitatge de la Generalitat, les obres públiques, els ports, aeroports, carreteres i transports, al costat de la ciberseguretat i les telecomunicacions.
L’enginyer Jordi Puigneró, doncs, portarà quatre àrees molt delicades: ciberseguretat, habitatge, obres públiques i línia política en un govern de coalició.
Nascut a Sant Cugat del Vallès el 1974, és enginyer en sistemes d’informació per la Universitat de Surre (Gran Bretanya).
Dels vint-i-tres anys als vint-i-set va treballar al departament d’informàtica d’un banc alemany; i amb trenta-un anys va entrar com a regidor a la seva ciutat natal, on va impulsar les noves tecnologies.
Aquesta ha estat la seva àrea, i ja dins el govern català, ha estat director general de Telecomunicacions i Societat de la Informació amb trenta-nou anys (2013), secretari de Telecomunicacions, Ciberseguretat i Societat Digital amb quaranta-dos anys (2016), i conseller de Polítiques Digitals amb quaranta-quatre anys (2018).
És a dir, haurà estat en posicions clau durant el 9-N i el Primer d’Octubre, quan la Generalitat va rebre forts atacs informàtics per a evitar la consulta del 2014 i el referèndum del 2017.
L’enlairament de l’Enxaneta, el primer nanosatèl·lit de la Generalitat: per a què servirà?
Sota el govern de Quim Torra ha posat en marxa el projecte del nanosatèl·lit Enxaneta, que ha de millorar les telecomunicacions 5G, i que Madrid ha mirat amb tant de recel, pensant que Catalunya guanyava espais de llibertat.
Puigneró ha teoritzat en el llibre El 5è poder, la república digital a les teves mans (La Campana) sobre la república digital que ha de precedir la república catalana, i des del govern ha plantat la llavor d’IdentiCat, un projecte que permetria als catalans de votar, fer tràmits amb l’administració o engegar empreses amb una identitat electrònica.
Però faltarà veure fins a quin punt podrà aplicar un model que, explicat per ell mateix en aquesta entrevista a VilaWeb, vol que la identitat dels ciutadans a la xarxa quedi resguardada del control dels estats i les grans empreses.
Just al contrari del que passa ara.
O encara més: faltarà veure si en cas d’un nou embat democràtic dels independentistes, Puigneró podrà garantir la ciberseguretat des d’una Generalitat autonòmica controlada per Madrid o, com en el cas del Primer d’Octubre, la ciberseguretat, el cens, les urnes i les telecomunicacions segures hauran de ser fora del govern, que l’any 2017 estava totalment vigilat per Madrid.
Puigneró mateix no nega aquest dubte: “No en puc estar segur al cent per cent, ni que no s’empesquin alguna iniciativa per a fer que aquest projecte no avanci.”
Jordi Puigneró: ‘L’IdentiCAT pot servir per a votar, no ens n’amaguem’
Políticament parlant, Puigneró ha servit en un ajuntament (Sant Cugat del Vallès) i quatre governs de la Generalitat: els de Mas, Puigdemont, Torra i ara Aragonès.
Però Puigneró no és un home de govern i prou, també ho és de partit.
Va ser president de la Joventut Nacionalista de Catalunya a Sant Cugat amb vint-i-vuit anys, president de Convergència a la mateixa ciutat amb trenta-cinc anys, i fundador del PDECat amb quaranta-dos.
Dins l’Ajuntament de Sant Cugat va ser cap de gabinet i mà dreta de dos batlles de la ciutat, Lluís Recoder i Mercè Conesa, moderats dins els moderats.
Però mentre Recoder va acabar anant amb el fallit PNC de Marta Pascal i Mercè Conesa va quedar a l’extraparlamentari PDECat d’Àngels Chacón, Puigneró va seguir Puigdemont, va deixar el PDECat, se’n va anar a Junts i ara és un dels consellers amb més responsabilitat dins el govern d’Aragonès.
També serà una de les cares visible del partit, i un dels quatre consellers amb carnet de Junts per Catalunya.
Són ell i tres dones, Lourdes Ciuró, Violant Cervera i Gemma Geis.
La resta de noms proposats per Junts són independents (Josep Maria Argimon, Jaume Giró i Victòria Alsina).
Puigneró és pare de dues filles i fa dotze anys va perdre un fill de sis anys a causa d’un càncer fulminant.
Amant de l’excursionisme, ha coronat tots els cims de 3.000 metres que tindria una Catalunya independent, i juntament amb Damià Calvet va pujar a l’Aneto per celebrar els cinquanta anys de Josep Rull, ex-conseller de Territori i persona amb qui té bones relacions.

Response: Nascut el 1974 a Sant Cugat del Vallès, Jordi Puigneró, de Junts per Catalunya, serà el vicepresident i conseller de Polítiques Digitals, Infraestructures i Agenda Urbana del nou govern de Pere Aragonès. Enginyer de professió i amb una dilatada carrera política, Puigneró ha servit a l'Ajuntament de Sant Cugat i als governs de Mas, Puigdemont, Torra i ara Aragonès.


Instruction: Selecciona'm unes oracions del text original que continguin la informació més rellevant.

Context:
Junts per Catalunya (JxCat) Mollerussa va presentar dimecres al vespre, al Teatre L’Amistat, la seva proposta municipal pels propers 4 anys, on es vol «parlar de persones».
En l’acte central de campanya de la candidatura encapçalada per Marc Solsona, també hi van intervenir Anna Tarrés i Xavier Trias, que el van obrir i tancar, respectivament.
L’actual alcalde de Mollerussa i candidat per JxCat Mollerussa, Marc Solsona, va anar cridant un per un als diversos membres de la llista, que van pujar a l’escenari de L’Amistat on van exposar les raons per ser-hi i on també hi va haver un record per als presos i exiliats polítics catalans.
Solsona va anar exposant d’una manera ràpida diverses propostes pels propers 4 anys, matisant algunes de les més destacades i dient que serien explicades en els propers dies.
Ho va fer amb la prèvia de que «el que portem ho puguem complir», cosa que creia s’havia fet en gran mesura durant aquest mandat, amb el «compromís de la feina feta» i que encara hi havia moltes coses per fer.
Va recordar que s’havien executat grans actuacions en infraestructures (enumerant-les), a l’hora que «un sanejament econòmic» de l’erari públic, i que ara era temps de «parlar de persones».
Pisos tutelats
El candidat de JxCat Mollerussa va recordar que hi ha dèficit de places residencials per a la gent gran, però que Mollerussa no té la capacitat per a construir una residència, pel que va fer una crida al «enginy cooperatiu».
Així , va dir que ja s’estava parlant per finalitzar i convertir «immobles inacabats» en «pisos tutelats» que ajudin a cobrir aquestes mancances.
També va apuntar altres actuacions que s’anirien presentant durant els propers dies relacionades amb el benestar directe de les persones.
Pla Comunitari
Una altra proposta fou el Pla Comunitari on es contemplin i es preveguin les diverses etapes de la vida a Mollerussa i sigui «un solucionador de la realitat».
També va parlar d’una aplicació per participar en la vida de la ciutat o fomentar les activitats i promocionar els joves.
Va fer esment a l’aplicació d’un Pla de Protecció d’animals i el desenvolupament d’un refugi d’animals a la comarca.
Infraestructures
Tot i el que s’ha fet aquests anys, Marc Solsona va parlar de propostes d’infraestructures com la creació d’un parell de polígons (a tocar de l’autovia i a la carretera de Torregrossa).
També hi entraria l’estudi d’un autobús urbà (fins i tot amb ramificacions comarcals), una xarxa de carri-bici, la implementació de vehicles elèctrics o el desenvolupament del vial nord.
També va parlar de plantejar un institut d’emprenedoria empresarial i la utilització de les noves tecnologies.
Tot plegat per aconseguir una ciutat millor i que «la gent miri Mollerussa amb certa enveja» i des de la «estima irrenunciable al municipi».
Tarrés
Marc Solsona va agrair la presència suport de l’ara parlamentaria Anna Tarrés i l’ex-alcalde de Barcelona, Xavier Trias, així com la també parlamentària Montse Macià.
Tarrés també va agrair a Solsona l’ajuda que li havia donat en la seva nova etapa com a política i va considerar que el candidat per JxCat a l’alcaldia de Mollerussa reunia les qualitat de «treball, innovació i gestió d’equip» que calia per a ser un bon alcalde.
Trias
L’exalcalde de Barcelona va valorar el treball en grup a l’hora de gestionar adequadament un consistori i va considerar que la proposta de JxCAt era una bona opció.
Trias, però, també va dirigir el seu missatge cap el record als candidats de JxCat que o be són a la presó «d’una manera injusta i indignant» (Jordi Font) o a l’exili (Carles Puigdemont, Toni Comín i Clara Ponsatí).
I va fer una crida al vot de la llista encapçalada per Puigdemont «perquè pugui explicar (a Europa) que Catalunya és una nació en situació difícil i en un estat de dependència de l’Estat espanyol humiliant».
Va retornar al sentit de l’acte dient que «necessitem ser forts» als ajuntaments i que es guanya amb un equip i lideratge clars» en referència a la candidatura de Marc Solsona i JxCat Mollerussa.

Response: Aquest dimecres, Junts per Catalunya Mollerussa ha presentat al Teatre l'Amistat la seva proposta municipal per als pròxims quatre anys, amb la presència d'Anna Tarrés i Xavier Trias. Durant l'acte, l'alcalde, Marc Solsona, ha plantejat la creació de pisos tutelats per a la gent gran, un pla de protecció d'animals o la construcció de noves infraestructures, entre d'altres propostes.


Instruction: Selecciona'm unes oracions del text original que continguin la informació més rellevant.

Context:
De la rebel·lió al terrorisme.
I de l'article 472 del codi penal al 578.
La causa judicial sobre el procés català ja no oscil·la pel camí de la desobediència i, des de fa gairebé dos anys, les acusacions han anat pujant diversos graus.
Coincidint amb el segon aniversari de l'1-O, la proximitat de la sentència del Tribunal Suprem i l'acusació per terrorisme contra nou persones vinculades als CDR -set de les quals resten empresonades preventivament per ordre de l'Audiència Nacional-, el procés penal pel referèndum i la batejada com a operació Judes s'entrellacen.
No és casualitat, doncs, que s'hagin començat a traçar punts de trobada entre els acusats per terrorisme i aquells que, des de l'exili, han quedat al marge del judici al Suprem gràcies al fracàs de les euroordres.
Segons l'emissora, els dos presidents haurien utilitzat els CDR detinguts per passar "informació sensible" i, concretament la germana de l'expresident hauria mantingut una "reunió secreta" amb ells l'any 2018.
Ahir dilluns, però, Anna Puigdemont ha negat haver establert cap enllaç.
El líder de Junts per Catalunya (JxCat), en una entrevista a Catalunya Ràdio, ha assegurat aquest dimarts que l'Estat està actuant per "penjar-li la llufa del terrorisme" i així fer triomfar una tercera euroordre.
Porta oberta
La pregunta, per tant, és clara: fins a quin punt pot esquitxar l'operació Judes als exiliats per l'1-O i, concretament, a Puigdemont?
Diversos experts en dret ho analitzen en declaracions a NacióDigital.
Joan Queralt, catedràtic de Dret Penal de la UB, assegura que "és una possibilitat que s'ha de valorar".
També deixen la porta oberta Josep Maria Tamarit, catedràtic de Dret Penal per la UOC i la Universitat de Lleida, i Jordi Nieva, catedràtic de Dret Processal per la UB, tot i que amb més reserves.
— Carles Puigdemont (@KRLS) September 29, 2019
El juliol del 2017, el magistrat instructor de la causa contra l'1-O, Pablo Llarena, va retirar l'ordre de detenció europea sobre Puigdemont per evitar que fos extraditat a l'estat espanyol només per un delicte de malversació de fons públics, tal i com havia determinat el Tribunal Regional de Schleswig-Holstein.
Una causa diferent per terrorisme
"El tema és si el que s'està plantejant és una operació anti-Puigdemont per abusar del terrorisme", planteja Queralt, que considera que, si el delicte prosperés, hauria d'encabir-se en una altra investigació separada de la de l'1-O.
Nieva assegura que si hi hagués cap prova que vinculés Puigdemont amb l'operació Judes, la seva germana ja hauria estat detinguda o interrogada
D'indicis, però, considera que no n'hi ha, i veu aquesta posició com "una cosa molt agafada pels pèls".
Nieva, per la seva part, afegeix que si hi hagués cap prova la germana de Puigdemont ja hauria estat detinguda o interrogada i, per tant, ho veu "molt poc probable".
A més, recorda que Puigdemont o Torra es podrien haver reunit amb alguns dels CDR acusats de terrorisme sense que això fos delicte.
Nieva i Tamarit, però, sí que creuen que una possible causa per terrorisme contra Puigdemont es podria relacionar directament amb la de l'1-O.
La diferència entre França i Bèlgica
Més enllà de l'euroordre, Queralt destaca que amb França hi ha un acord de cooperació policial reforçada.
Això dona llum verda a qualsevol detenció sol·licitada entre policies, només trepitjant territori francès, motiu pel qual, segons el catedràtic, seria poc recomanable que Puigdemont travessés aquesta frontera.
Bèlgica té una legislació contrària a extradicions i euroordres vinculades al que consideren delictes de "persecució política"
"N'ha rebutjat [d'euroordres] fins i tot d'ETA", afegeix Nieva, que explica que els belgues tenen una legislació contrària a extradicions i euroordres vinculades al que consideren delictes de "persecució política".
En qualsevol cas, totes les portes es mantenen obertes.
El delicte de terrorisme forma part de la llista dels 32 que permet l'entrega immediata d'un acusat, si ho sol·licita la justícia d'un país.
Puigdemont podria ser entregat?
Sí.
Però, en tot cas, seria indispensable una nova investigació oberta i el vist-i-plau de la justícia belga, dos elements que encara queden lluny de la situació actual.

Response: Josep Maria Tamarit i Jordi Nieva, catedràtics de dret, han valorat fins a quin punt és possible que la justícia espanyola vinculi Carles Puigdemont amb els CDR i sigui acusat de terrorisme. Ho consideren poc probable, ja que els indicis són febles i la legislació belga, on es troba Puigdemont, és contrària a extradicions i euroordres vinculades a persecucions polítiques.


Instruction: Selecciona'm unes oracions del text original que continguin la informació més rellevant.

Context:
L’exconseller, expresident de les Corts Valencianes i exdirector general de la policia, Juan Cotino, assegura que la decisió que fora l’ens públic C9 o una altra cadena l’encarregada de retransmetre la visita del papa Benet XVI a València el juliol del 2006 per al V Encontre Mundial de les Famílies (VEMF) “li corresponia al Vaticà” i que l’arquebisbe Agustín García-Gasco, ja mort, era qui tenia “l’última paraula”.
Alhora, va participar en esta decisió el cardenal Alfonso López trujillo.
Així consta en el seu escrit de defensa davant del jutjat d’Instrucció número cinc de l’Audiència Nacional que ha instruït la causa pels contractes de Radiotelevisió Valenciana (RTVV) amb una empresa pantalla de la trama Gürtel per a la retransmissió de la visita del papa a València el juliol del 2006 per al VEMF.
A l’escrit, a què ha tingut accés Europa Press, la defensa de Cotino demana la lliure absolució del seu client, per al que Fiscalia Anticorrupció reclama onze anys de presó perquè considera que va impulsar “activament” la contractació d’una empresa pantalla de la trama ‘Gürtel’ per a esta retransmissió.
El ministeri públic acusa Cotino de quatre delictes de malversació de cabals públics, frau en l’Administració Pública, suborn passiu i prevaricació continuada, mentre que sol·licita que siga inhabilitat durant 10 anys per a l’exercici de la funció pública.
El fiscal assegura que “malgrat no ostentar cap càrrec en la Fundació VMEF ni formar part de les seues competències com a conseller d’Agricultura, va impulsar activament i va gestionar ‘de facto'” la contractació sobre la instal·lació de les pantalles gegants i els servicis de vídeo i megafonia perquè els assistents a l’acte seguiren el recorregut del Pontífex.
“CONVIDAT” PER L’ARQUEBISBE
La defensa de Cotino, tot i això, nega les acusacions i assegura a l’escrit que l’assistència del seu representat a les reunions del patronat de la Fundació ho han estat com a “convidat” per l’arquebisbe –García-Gasco– “de la mateixa manera que altres més”, i qualifica de “gratuïtes i infundades” les manifestacions de les acusacions, tant pel contingut de les actes d’esta entitat com per la prova personal, ja que cap dels components de la Mesa de contractació han assegurat haver tingut contacte o relació amb el seu client.
Alhora, recalca que consta a l’informe de la UDEF que a Juan Cotino, tot i que el seu nom apareix en el llistat de personalitats, “no ha rebut cap regat” de la trama i cap testimoni o acusat ha afirmat este extrem.
Sobre la contractació amb RTVV, apunta que la decisió que fora l’ens públic Canal 9 o una altra televisió “li corresponia al Vaticà”, tal com consta a l’Informe del professor de Dret Canonge de la UV, José Landete, i precisa que la decisió que fora la televisió pública valenciana l’encarregada del senyal per a la difusió del VEMF i proposar-ho al Vaticà “la van prendre el cardenal López Trujillo i l’Arquebisbe García-Gasco, que era qui tenia l’última paraula”.
“És el secretari de l’Arquebisbe el que informa amb molta antelació de la visita del Nunci Apostòlic i del responsable dels viatges del papa Sr.
Gasbarri.
Esta visita s’havia planificat des de l’Arquebisbat perquè estes personalitats del Vaticà donaren el vistiplau als acords amb Canal 9 com indiquem anteriorment sobre els ‘drets d’imatge del Sant Pare'”, defensa a l’escrit el lletrat de Cotino.
Alhora, afegix que l’Arquebisbe, una vegada visitades les instal·lacions de C9 amb els representants del Vaticà, el 23 de febrer es reunixen el patronat per a prendre les decisions, entre d’altres, sobre C9, ja que els representants del Vaticà “havien donat la seua conformitat”.
FIGURA DE FACTUM
D’igual manera, rebutja la figura de ‘factum’ que li atribuïxen les acusacions, i assenyala que ha estat el cardenal López Trujillo, president del Consell Pontifici per a les Famílies, qui en una visita a València el 14 de juny del 2005 va suggerir a García-Gasco que “seria bo” fer fullets divulgatius sobre el VEMF per a repartir-los i donar a conèixer l’esdeveniment.
Per estes circumstàncies, l’arquebisbe va cridar a voluntaris per a preparar la vista del papa i veure ‘in situ’ l’organització d’un esdeveniment.
El viatge ho va organitzar l’Arquebisbat de València a través de la Conferència Episcopal Espanyola, al·lega, i apunta que el grup ho formava l’intendent general de la Policia Local, Andrés Rabadán; la regidora de Seguretat Miguel Domínguez; l’arquitecte Juan Pablo Mas; José Selva, responsable d’infraestructures; Antonio Puig i el mateix Cotino, per a contactar amb el dispositiu de seguretat.

Response: L’ex conseller de les Corts Valencianes Juan Cotino ha assegurat que la contractació de C9 per a retransmetre la visita del Papa a València el 2006 va ser decisió del Vaticà i l’arquebisbe Agustín García-Gasco, ja mort. Tot i aquestes declaracions, Fiscalia Anticorrupció considera que Cotino va impulsar la contractació d’una empresa pantalla de la trama "Gürtel" per a la retransmissió.


Instruction: Selecciona'm unes oracions del text original que continguin la informació més rellevant.

Context:
Guanyes el Sona9 i titules el teu primer disc Fortuna.
Ras, curt, clar, elegant i definitori del que ha suposat l’últim any pel teu grup.
Els vigatans Est Oest són el grup en qüestió, ja inqüestionables després de tancar el primer capítol de la seva trajectòria coronant-se el novembre passat amb el premi.
La de ser portada a l’Enderrock del mes que ve, la de defensar Fortuna, la de disseccionar els assajos perquè els directes no tinguin fissures, la d’esperar amb candeletes concerts com els del setembre al Festival Acústica de Figueres o al Mercat de Música Viva de Vic –a l’imponent escenari de la Plaça Major-.
Tots aquests reptes són oportunitats per “aconseguir que la gent deixi d’identificar-nos amb l’etiqueta Sona9 i ens identifiqui per tal com som”, diu Martí Ferrer, teclista i guitarra d’Est Oest.
Més enllà del boom de la setmana posterior, la calma els ha acompanyat des de llavors.
“Venim d’on venim i la gent se’n va adonant mica en mica”, diu el baixista Joan Paré.
De totes maneres, agraeixen les portes que els ha obert el concurs.
Carta de presentació
Però, qui són Est Oest i què fan?
Amb Fortuna (LAV Records, 2016) exhibeixen onze cançons de pop eteri i espacial que floten constantment en una voràgine de textures i sensacions que la veu de Joan Rial intenta guiar.
El color blau de la portada els hi escau, però no un blau metàl·lic i corporatiu, més aviat un blau oceànic en el qual l’oient s’enfonsa i escolta la immensitat de capes sonores a mesura que les orelles se li van destapant.
Tot i ser un grup ordenat i treballador, confessen estar molt lluny de la professionalització.
Ferrer diu: “al final som cinc tios amb vides independents que ens ajuntem quan podem o una mica més sovint”.
El tarannà és el d’anar per feina sabent, però, que en això de la música també s’ha de saber respirar.
“A l’hora de compondre som capficats però també ens deixem anar” diu Paré, que també explica com els tres membres originals (Joan Rial, Martí Ferrer i Ferran Cases) solen portar les idees perquè després es treballin conjuntament amb ell i el bateria Nil Ordeig.
Aquest procés no és immutable, l’espontaneïtat hi ha de ser des del principi.
Per això – com diu Rial -: “Mai hem dit: necessitem una cançó lenta, fem-la.”
Surt com raja i després ja es modela, “sense deixar res a l’aire”.
Les lletres van per un altre canal, Rial és qui les porta i qui les col·loca deixant espai entre versos, la intenció és que siguin “curtes, amb poques paraules, amb poca pretensió i parlant normal sense voler lluir-me”.
El cantant i guitarrista també estudia filologia catalana, és normal doncs que optimitzi coneixements, “el dia que vaig saber què era una al·legoria vaig escriure Enveja”.
O que begui de referents propers com Calders o Manel perquè li surti la historieta de Margarida.
Els suports
El nucli dur del grup ja s’ha comentat, el quintet fa les cançons, les toca en directe, vol tocar-les més i vol fer-ne de noves.
No són com els Monkees.
Ara bé, tot grup s’ha d’ajudar de suports i Est Oest han arribat fins aquí amb algunes compenetracions importants.
Per una banda, el mànager Miqui Puig que, com diu el guitarrista Ferran Cases, “és com un pare que va vigilant el que fas, sense ser invasiu ni pretendre-ho”.
LAV Records, el segell de Puig, va fitxar el grup just després del triomf al Sona9 i des de llavors que no s’ha desempallegat de la banda.
L’altre aliat és Jordi Casadesús, el músic de la Plana que els ha ajudat molt en la producció de Fortuna.
Com diu Cases, el component de La Iaia els ha servit de: “línia vermella, perquè si passa la seva aprovació, sabrem que no ens en hem anat molt de la castanya”.
Durant la gravació a l’estudi de Cal Pau, Casadesús ha estat una figura clau per estructurar les cançons i fer-les sonar bé.
Dos suports però no dues crosses, el protagonisme sempre ha recaigut sobre ells i ara volen aprofitar que el punt àlgid –assolit mentre feien el disc- va baixant per gaudir de la pendent, que serà llarga.
Encara els queda una bona temporada de presentació amb ganes d'anar amunt i avall.
Tot el que queda d’any i segurament també el següent es submergiran en concerts per tot el país amb l’única intenció que cada cop més gent és mulli amb ells.

Response: Els vigatans Est Oest, els guanyadors de l’última edició del concurs Sona9, presenten “Fortuna”, un primer disc format per onze cançons de pop eteri i espacial. El grup, que aquest setembre actuarà al Festival Acústica de Figueres i al Mercat de Música Viva de Vic, busca allunyar-se de l’etiqueta del Sona9, tot i que agraeix l’impuls que els ha donat.


Instruction: Selecciona'm unes oracions del text original que continguin la informació més rellevant.

Context:
La coordinadora nacional dels comuns, Jéssica Albiach, ha instat ERC a arribar a un acord d’investidura per poder conformar un govern estatal, per la qual cosa els ha demanat de ‘mirar al futur i menys a JxCat‘.
‘ERC ha de dir si vol deixar-se arrossegar pel bloqueig del president Quim Torra o si vol tenir una proposta oberturista com la que proposa Joan Tardà’, ha expressat en una entrevista d’Europa Press.
Ha criticat els republicans per dir que no tenen pressa per abordar la investidura, perquè el govern progressista que es vol crear té molts enemics i, com més temps passi, ‘més en perill i en risc està’.
Els comuns representen una quarta part d’Unides Podem, que va arribar a un preacord amb el PSOE per formar un govern a l’estat espanyol, insuficient per constituir-se i que requereix de més suports.
D’aquí que es negociï amb ERC per a obtenir els avals suficients i investir Pedro Sánchez, en unes converses que Albiach assegura que es donen a diferents nivells.
S’ha mostrat prudent sobre els detalls de la negociació, tot i que ‘està anant bé, malgrat el soroll de determinats grups mediàtics, de la dreta i de l’extrema dreta; a més s’ha vist sortir des de l’Ibex la CEOE i les elèctriques’, i creu que aquestes negociacions continuen avançant precisament per la discreció.
Tot i així, la líder dels comuns al parlament manté els seus dubtes sobre ERC: ‘Històricament quan s’han trobat en una cruïlla no sempre han escollit bé.
Ho vam veure a la declaració unilateral d’independència i les 155 monedes de plata, ho vam veure quan van tombar els PGE, i ara jo crec que que no farien bé si no entenguessin la necessitat que aquest govern es conformi al més aviat possible’.
Aquesta setmana, l’acord dels partits progressistes amb els republicans ha provocat que Vox perdés un lloc a la mesa del congrés espanyol a favor dels progressistes, i Albiach considera que és el camí que ERC no ha d’abandonar per aconseguir un acord que creuen possible tancar aquest any: ‘No tiro la tovallola i tinc l’esperança que sigui abans de Nadal’.
Fins ara, s’han celebrat dues reunions al congrés espanyol entre representants dels socialistes i representants dels republicans en les quals han constatat la voluntat de dialogar i han assumit que hi ha un conflicte polític a Catalunya que s’ha de solucionar políticament -una de les reivindicacions d’ERC.
En plena negociació sobre com se substanciarà el diàleg per solucionar aquest conflicte, Albiach demana de normalitzar el diàleg bilateral entre governs -que creu que hauria de ser natural, perquè existeixen les comissions bilaterals-, i que segons ella s’hauria de donar periòdicament; però no creu que d’aquest espai pugui emanar la solució al conflicte.
Per això, considera que seria més potent i cohesionador si fos una taula de partits: ‘Si volem que reculli grans consensos i grans acords, n’hi ha d’haver més que els qui hi ha ara mateix al govern espanyol.
Penso que quanta més gent i més actors participem, millor’.
En aquesta taula de diàleg, els comuns volen traslladar que ‘no hi haurà normalitat política mentre hi hagi líders independentistes a la presó’, perquè ho consideren part de la situació d’excepcionalitat i perquè és un assumpte que asseguren que preocupa Catalunya i els partits independentistes, i per això demanen que en aquesta taula no hi hagi línies vermelles.
Els comuns tampoc no veuen un problema una altra de les reivindicacions dels republicans: calendaritzar aquest diàleg; és més, ha recordat que ells ja ho van defensar en la taula de diàleg dels partits catalans (la propera reunió dels quals no té data tot i que el govern va anunciar la convocaria per la primera quinzena de desembre).
‘Aquestes taules de diàleg han de tenir un calendari, han de tenir un ordre del dia fix, han de tenir un pla de treball, i crec que, en aquest sentit, és cap a on hauríem de caminar’, ha conclòs.

Response: La coordinadora dels comuns, Jéssica Albiach, ha instat Esquerra Republicana a arribar com abans millor a un acord d’investidura per a facilitar la constitució del govern del PSOE amb Podem. Albiach ha admès que les negociacions van en el bon sentit. També ha expressat la seva preferència per una taula de partits per a la resolució del conflicte polític català.


Instruction: Selecciona'm unes oracions del text original que continguin la informació més rellevant.

Context:
Les detencions per violència de gènere han augmentat fins a l'octubre un 2,6% respecte al 2018, segons dades dels Mossos d'Esquadra.
En total, han arrestat 4.538 homes, 113 més que fa un any.
A més, 19 dels detinguts són menors d'edat, sis menys que l'any passat.
La franja d'edat amb més arrestats se situa entre els 21 i els 50 anys, i especialment entre els 31 i els 40, unes edats que coincideixen amb les de les víctimes de violència de gènere que més denuncien.
A més, creixen els delictes d'homicidi en grau de temptativa i els abusos sexuals denunciats en el marc de la parella.
Vuit dones han mort aquest any per violència de gènere, una d'elles menor d'edat, que han deixat 11 fills orfes.
La cap del Grup Central d'Atenció a la Víctima dels Mossos d'Esquadra, Andre Garcia, ha remarcat que aquest augment de les detencions és "prou significatiu" perquè "qualsevol dona ha de ser protegida després d'una denúncia, i la detenció és un element més, tot i que no l'únic, per tal de protegir-les".
Els Mossos d'Esquadra han instruït fins a l'octubre 11.103 denúncies en l'àmbit de la violència de gènere, una xifra semblant a la de l'any passat (un 1,5% més).
Enguany s'han denunciat 19.868 fets delictius recollits, perquè en una denúncia es pot recollir més d'un fet.
El delicte d'homicidi en grau de temptativa ha pujat un 43,8%, de 16 denunciats el 2018 a 23.
També han augmentat un 42,9% els abusos sexuals denunciats, de 28 a 40.
Garcia ha apuntat que l'augment de denúncies per abusos sexuals és positiu perquè "visualitza la violència sexual en l'àmbit de la parella com una forma més de control, sotmetiment a la dona i masclisme".
Garcia ha remarcat que al llarg dels anys, algunes dones han "normalitzat, minimitzat o silenciat" algunes conductes o comportaments sexuals.
Des del 2016, els Mossos pregunten a les víctimes de violència de gènere si al llarg de la relació també han patit abusos o agressions sexuals.
Per contra, s'ha registrat un descens de les víctimes menors d'edat ateses pels Mossos, un 12,1% respecte al 2018 (96 víctimes menys).
La franja d'edat de víctimes adolescents que més denuncien és la situada entre els 15 i els 17 anys (2,5% del total).
Aquest any han mort vuit dones per violència masclista en l'àmbit de la parella, una més que l'any passat en aquesta època.
Set víctimes eren majors d'edat i una tenia 17 anys.
La franja d'edat amb més víctimes mortals és la de 41 a 50 anys.
Sis tenien una relació sentimental amb l'autor i hi convivien.
Dues dones ja havien interposat una denúncia prèvia i una d'elles tenia vigent una mesura judicial de protecció.
Les sis dones mortes tenien 11 fills, que han quedat orfes, dels quals 8 eren menors d'edat.
Pel que fa als agressors, en set casos van ser detinguts, mentre que l'altre es va suïcidar.
Cal denunciar la violència psicològica
La violència psicològica (amenaces, coaccions, vexacions, assetjament i tracte degradant) representa un 52,4% del total de denúncies; la violència física suposa un 40,6%; la ciberviolència, un 3,7%, i la sexual un 3,3%.
El delicte per si sol més denunciat és el de maltractaments en l'àmbit de la llar, que representa el 38,8% de tots els fets delictius.
Garcia ha reconegut que la violència psicològica és més difícil de demostrar, però ha animat les víctimes a denunciar.
Ha explicat que hi ha maneres de provar-la, com ara amb informes d'un psicòleg o testimonis.
"És molt més difícil però no impossible, i s'ha de denunciar perquè no és menys greu que una lesió que sigui visible", ha apuntat.
Els Grups d'Atenció a la Víctima dels Mossos fan un seguiment de 17.080 casos, dels quals 11.590 són víctimes amb mesura judicial de protecció concedida i en vigor.
En aquest grup hi ha les víctimes de violència de gènere, domèstica, abusos o agressions sexuals, mutilació genital femenina i matrimonis forçats.
Els grups realitzen 10.983 seguiments, dels quals 7.980 són a víctimes que tenen una mesura judicial de protecció en vigor, un 8% més que l'any passat.
La franja d'edat amb més víctimes és la dels 21 als 50 anys, especialment entre els 31 i els 40.
Aquest any, el 5,8% de les dones ateses pels Mossos són menors d'edat i la franja on se'n concentren més és la dels 17 anys.
El nombre de sol·licituds d'ordre de protecció recollides pels Mossos ha estat de 7.870, amb un petit augment d'un 1,4%.
Actualment els Mossos fan100 proteccions policials: 11 de risc molt alt, 13 de risc alt i 76 de risc mitjà.

Response: Segons dades dels Mossos d’Esquadra, fins a l’octubre d’aquest any s’han registrat un 2,6% més de detencions per violència masclista respecte del 2018. En total, han arrestat 4.538 homes, 113 més que l’any passat, i han instruït 11.103 denúncies per violència de gènere. La violència psicològica representa el 52,4% de les denúncies, mentre que la física suposa un 40,6%.


Instruction: Selecciona'm unes oracions del text original que continguin la informació més rellevant.

Context:
Les Terres de l'Ebre començaran dilluns vinent el nou curs escolar amb 27.220 alumnes, 219 menys que el curs passat.
La davallada d'alumnat es nota sobretot al segon cicle d'educació infantil, que inclou els cursos de P3, P4 i P5, on hi ha prop de 300 alumnes menys respecte el curs passat.
Respecte el cos de docents, enguany hi haurà 2.216 professors, 35 menys que l'any passat ja que també s'han reduït els grups i n'hi ha 19 menys que el curs passat.
Com a novetats, les Terres de l'Ebre implementen en vuit escoles més el pla experimental del primer cicle d'educació infantil, incorporant el servei de llar d'infants al centre educatiu.
L'any passat es va fer a Freginals, Godall i Mas de Barberans, al Montsià; i enguany es farà també a Paüls, Campredó, i Benifallet, al Baix Ebre; a Bot (Terra Alta); i a Garcia, Ginestar, la Torre de l'Espanyo i Vinebre, a la Ribera d'Ebre.
La davallada d'alumnes es percep sobretot al segon cicle d'educació infantil, on hi haurà 4.824 nens, 293 menys que el curs passat.
La directora dels serveis territorials d'Ensenyament a les Terres de l'Ebre, Manolita Cid, ha explicat que la causa és doble: la baixa natalitat i la disminució del nombre d'alumnat d'origen estranger.
De fet, en els darrers cinc anys la xifra d'alumnes d'educació infantil s'ha reduït a l'Ebre en un 14%.
La xifra de matrícula incrementa a primària on hi haurà 10.781 alumnes, 114 més; es manté a secundària amb 6.610 alumnes, 13 menys que el curs passat; s'incrementa a Batxillerat amb 1.803 alumnes, 46 més; i davalla als cicles formatius amb 3.202 alumnes, 73 menys que l'any passat.
La davallada d'alumnes també ha fet que s'hagin reduït 19 grups i aquest cus hi haurà 1.285.
La plantilla de docents és de 2.216, 35 menys que l'any passat.
Respecte les ràtios es manté per sota de la mitjana catalana i a P3 és de 20 alumnes per grup i a primer d'ESO de 26 alumnes.
Nous serveis al territori
Aquest curs les Terres de l'Ebre tindran onze escoles al pla experimental del primer cicle d'educació infantil en escoles rurals de poblacions de menys de 3.000 habitants i amb un màxim de deu nens.
L'any passat es va implementar a Freginals, Mas de Barberans i Godall, i enguany s'amplia a vuit centres més.
Cid ha explicat que el servei ha estat molt ben valorat per part de la comunitat educativa i ajuntaments i que l'any vinent s'incrementarà perquè ja hi ha municipis que s'han interessat.
El Departament aporta un mestre d'educació infantil i l'Ajuntament assumeix la contractació d'un tècnic d'educació infantil.
Aquest curs també s'ofereixen dos nous cicles de grau mitjà a Tortosa: un en forneria, pastisseria i confiteria a l'IES Joaquim Bau; i un en instal·lacions de telecomunicacions a l'IES de l'Ebre.
A més, s'incorporen dos nous cicles al programa de formació professional Dual, un de grau superior d'automatització i robòtica industrial a l'IES de l'Ebre de Tortosa, i un de grau mitjà en gestió administrativa a l'IES Els Alfacs de Sant Carles de la Ràpita (Montsià).
En aquest sentit, les empreses que participen de l'ensenyament dual es doblen i passen de 30 a 65 en aquest nou curs.
D'altra banda, aquest curs també es crea una unitat més de suport a l'educació especial que se suma a les 17 que hi ha al territori; i s'implementa un nou servei educatiu específic de suport psicopedagògic als EAP, docents i alumnes amb espectre autista, trastorns de conducta i mentals.
Les Terres de l'Ebre també comptaran amb un Itinerari Formatiu Específic (IFE) que garanteix l'oferta formativa en alumnes amb discapacitat intel·lectual lleu o moderada, que s'ubicarà a l'IES Montsià.
Respecte les obres en centres educatius, aquest 2016 s'han invertit 420.000 euros en una vintena d'actuacions de reforma, ampliació i millora; i 7.197 euros en la conservació de tres escoles.
Els mòduls prefabricats es mantenen respecte el curs passat i al territori n'hi ha vuit.

Response: Les Terres de l’Ebre començaran dilluns vinent el nou curs escolar amb 27.220 alumnes, 219 menys que el curs passat. Segons els serveis territorials d'Ensenyament a les Terres de l'Ebre, aquesta davallada de l’alumnat, que es nota sobretot al segon cicle d’educació infantil, es deu a dos motius: la baixa natalitat i la disminució d’alumnes d’origen estranger.


Instruction: Selecciona'm unes oracions del text original que continguin la informació més rellevant.

Context:
La mascareta serà obligatòria en tot moment per a majors de sis anys encara que es puguin mantenir les distàncies de seguretat.
Així ho ha anunciat el Govern de la Generalitat després de la reunió del Procicat.
Tant a l'aire lliure com en els espais públics ja siguin oberts o tancats, la mascareta serà sempre obligatòria.
Amb tot, la consellera de Salut, Alba Vergés, ha explicat que es mantenen exempcions, com ara quan es practica esport.
Tenint present que la mesura entra en vigor aquest mateix dijous, la consellera ha explicat que, en el cas dels estudiants que estan fent la selectivitat, es continuarà com fins ara.
És a dir, amb la mascareta obligatòria quan es desplacin i la possibilitat d'estar sense mentre fan l'examen.
Tampoc es preveuen canvis ni als casals ni a les escoles de cara al curs que ve, ja que entren en la categoria de grups estables.
Aquesta tarda, però, la conselleria en donarà més detalls.
La sanció per no portar mascareta quan és obligatori és de 100 euros i s'aplicaran en base a la llei de seguretat pública.
coronavirus
Així hem de guardar les mascaretes a casa entre ús i ús
El lloc on la guardem i com ho fem és vital per poder-la reutilitzar
L'endemà del debat parlamentari sobre la gestió del Govern a les residències durant la fase crítica del coronavirus, el president de la Generalitat, Quim Torra, s'ha sotmès a la sessió de control a la cambra, marcada encara per la pandèmia.
En aquest sentit, Torra ja ha avançat que a partir de demà, dijous 9 de juliol, serà obligatori portar mascareta en tot moment, encara que es pugui mantenir la distància social.
Ho aprovarà al llarg del dia d'avui el Procicat, que també detallarà si hi ha excepcions depenent de la situació.
L'objectiu és frenar els contagis i posar fre al "relaxament" que l'executiu veu en part de la ciutadania.
"Si els experts ens ho recomanen, ho farem", ha assenyalat Torra en resposta a Miquel Iceta, primer secretari del PSC.
Durant la sessió de control als consellers, tant els socialistes com el PP han estat crítics amb el paper de la consellera de Salut, Alba Vergés, que ha defensat que ja s'estaven rastrejant contactes a Lleida abans que proliferessin els positius.
Les dues primeres preguntes, de la CUP i Catalunya en Comú Podem, han estat crítiques amb el rol del Govern en relació a la situació dels temporers a Lleida.
"Ens neguem a criminalitzar la pagesia i els temporers.
Aquesta no és la causa de tot el que està passant allà.
Aquest missatge el vull deixar clar des de bon inici del debat", ha ressaltat Torra en resposta tant a Natàlia Sànchez, diputada anticapitalista, i Jéssica Albiach, cap de files dels comuns al Parlament, que també han reclamat explicacions al president sobre el rastreig de contactes de les persones que donen positiu per coronavirus.
Dades: coronavirus
MAPES On es concentren els brots del Segrià i quins hi ha a la resta del país?
L'augment de la mobilitat no incrementa de forma rellevant els contagis fora de Lleida i tan sols n'hi ha algunes petites concentracions al Barcelonès o la Catalunya Central
Estiu 2020
A quins països es pot viatjar aquest estiu?
Molts punts del planeta tenen les fronteres tancades als turistes de l'Estat, que si volen marxar hauran de triar entre una llista força limitada
Tornar a les aules
Pati per torns i menjadors més reduïts: així s'organitzaran les escoles a partir del setembre
L'entrada als centres serà per franges horàries amb intervals de deu minuts i que les famílies hauran d'esperar-se a la porta
coronavirus
Així hem de guardar les mascaretes a casa entre ús i ús
El lloc on la guardem i com ho fem és vital per poder-la reutilitzar
Coronavirus
Les cicatrius de la pandèmia
El coronavirus lesiona el teixit productiu i obliga a obrir l'aixeta de recursos a costa de l'endeutament mentre es constaten reformes pendents del sistema de salut i afloren tensions polítiques després de tres mesos d'estat d'alarma

Response: Després d’una reunió amb el Procicat, el govern de la Generalitat ha anunciat que a partir de demà, dijous 9 de juliol, la mascareta serà obligatòria tant en espais oberts com en espais tancats per a tothom major de 6 anys. Hi haurà exempcions, com ara quan es practica esport, i la sanció per no portar-la serà de 100 euros.


Instruction: Selecciona'm unes oracions del text original que continguin la informació més rellevant.

Context:
El major dels Mossos d’Esquadra, Josep Lluís Trapero, ha criticat avui els agents més joves del cos. Ha dit que, en general, mostren ‘falta de compromís’ amb el cos i la ‘queixa constant’.
Segons Trapero, els agents de l’anomenada generació ‘mil·lenial’, nascuts entre el 1980 i mitjan anys noranta, que són un 16% dels efectius, tenen ‘baixa tolerància a la frustració’ i ‘poca paciència’.
La generació Y
Un 16% dels agents, en total de 2.727, pertanyen a l’anomenada generació Y. D’aquests, 2.046 són homes i 681, dones.
La immensa majoria són agents, 128 són caporals i 9 són sergents.
Per categories laborals, 237 pertanyen al grup A, però quasi la meitat són del grup C.
La majoria dels comandaments actuals són de la generació X, nascuts a les dècades de 1960 i 1970, la que volia ‘independència’.
En canvi, la generació Y ‘té pocs incentius per independitzar-se’ perquè ha viscut en un relatiu benestar econòmic i social.
Segons Trapero, les diferències entre la seva generació i la Y és que la seva tenia moltes més ganes d’emancipació personal, d’ambició professional dins de l’organització.
En canvi, la Y, penúltima de les existents actualment, prioritza els seus drets laborals, i depèn massa, segons ell, dels seus caps i ‘d’estímuls externs’.
‘Els falta motivació, capacitat d’iniciativa, es queixen per tot, no estan mai contents’, ha explicat.
‘No hem tingut mai tant material com ara, i es continuen queixant’, ha afegit.
A més, considera que aquesta última generació no és gaire pacient i té ‘poca capacitat interna per processar la crítica i acceptar el fracàs’.
A això s’afegeix una concepció diferent de la feina, que ha passat ‘de necessitat a obligació’.
També els ha retret manca de lleialtat i compromís amb l’organització, i ha posat d’exemple la gran mobilitat laboral i l’absentisme.
‘Aquesta generació valora més les relacions personals que els resultats de l’organització’, ha dit.
I ha afegit que difícilment la societat podria permetre’s un cos policíac amb la flexibilitat horària i la conciliació familiar que reclamen els sindicats.
D’una altra banda, creu que aquests joves comparteixen un seguit de valors, com l’ambició individual o el fet d’estar permanentment informats, que s’han d’harmonitzar amb els principis de les generacions anteriors.
Per exemple, ha lamentat que molt sovint l’ús intensiu del telèfon mòbil i les xarxes socials pugui arribar a perjudicar la tasca policial, per exemple en operatius de vigilància i seguiment o per la transmissió instantània d’informació policial, que pot posar en risc una investigació i que ha considerat que es confon amb la transparència.
Per resoldre aquest ‘conflicte generacional’, ha conclòs que la comunicació és l’eina per ‘transmetre doctrina’ i ‘establir objectius’ que permetin progressar a nivell individual i col·lectiu.
Trapero afirmat que la comunicació és ‘l’element clau’ per afrontar el relleu generacional dintre el cos i situar els ‘mil·lenials’ en càrrecs de més responsabilitat.
‘La comunicació és l’aliment de la generació Y’, ha dit en la seva ponència a la 7a Escola d’Estiu de l’Institut de Seguretat Pública i Ciutadana, que ha tingut lloc al World Trade Center de Barcelona.
Sota l’enunciat ‘Generació mil·lenista, preparada per liderar?’, el major ha assenyalat que ‘les noves generacions demanen més lideratge i menys gestió’, i per això les organitzacions han de ser ‘més permeables’.
En resposta al títol de la ponència, Trapero ha apuntat que els més joves ‘estan capacitats per governar’ però que ‘cal ajudar-los’ perquè ‘no es pot retardar el traspàs de poder’.
En aquest sentit, ha reconegut que en els alts càrrecs els perfils joves són escassos, i que ‘desapareixen a partir de la categoria de sergents’, on només n’hi ha nou.
Per garantir un bon relleu generacional, Trapero ha apostat per aconseguir la seva ‘cooperació’ per un simple ‘càlcul egoista’ dels propis agents, que vegin que les seves expectatives individuals poden servir a l’estructura orgànica.

Response: En una ponència a la 7a Escola d’Estiu de l’Institut de Seguretat Pública i Ciutadana, Josep Lluís Trapero, el major dels Mossos d’Esquadra, ha criticat els agents més joves del cos, assegurant que els falta compromís i tolerància a la frustració. També ha lamentat l’ús intensiu del mòbil i les conseqüències negatives que pot tenir per al funcionament del cos.


Instruction: Donat el següent text, resumeix els punts principals.

Context:
Els quatre principals sindicats de funcionaris de justícia de Catalunya, STAJ, CSIF, CCOO i UGT han demanat aquest dijous a la nit la dimissió del president del Consell General del Poder Judicial (CGPJ), Carlos Lesmes, i dels membres de la comissió permanent per haver indicat a les autonomies que no limitin de cap manera la prestació dels serveis essencials als jutjats, tot i el coronavirus.
Això ha desfermat la "indignació" dels sindicats, que consideren que les autonomies s'han mostrat amb les seves mesures "més d'acord amb l'estat d'alarma i més sensibilitzades amb la
recomanació sanitària" de mantenir el menor nombre de persones exposades i
promocionar el teletreball, per tal de controlar l'expansió del coronavirus.
En aquesta línia, les autonomies estan intentant que el CGPJ autoritzi encara més disponibilitat de personal des dels seus domicilis i menys presència permanent als jutjats.
Segons els sindicats, el comunicat fet públic aquest dijous pel CGPJ té una introducció "aspra i amenaçant" dirigida a les administracions i "insulta el personal funcionari que presta servei en jutjats i tribunals".
"Paradoxalment, els jutges i magistrats en aquests dies, per indicació precisament de CGPJ, romandran en la seva majoria a casa seva, excepte en els supòsits de serveis essencials, mentre que als funcionaris els exigeixen presència, inclosa en aquells òrgans judicials en els quals no cal per no constituir serveis essencials, o romandre en aquests un major nombre de persones de les necessàries per cobrir-los.
A més, destaquen que aquests funcionaris que han de prestar els serveis essencials no tenen, en la majoria de les comunitats autònomes, material de seguretat i
prevenció contra el coronavirus.
En el seu comunicat, el CGPJ indica que "l'essencialitat de l'estat de dret és ara, en moments de crisi, quan la seva vigència i permanència s'ha de fer evident als ciutadans, i que els jutjats i tribunals romanguin oberts i dotats amb el personal necessari per assegurar la protecció dels seus drets és part d'aquesta evidència".
Des dels sindicats assenyalen que "la prioritat dels espanyols en aquests
moments de crisi no és la protecció dels seus drets civils ni processals, sinó de la seva
salut".
Per tant, "tots aquells òrgans judicials que no presten serveis essencials, la desatenció dels quals no crea un greu menyscapte i irreparable perjudici,
han de romandre servits en règim de disponibilitat, és a dir, ser requerits en
cas de ser necessari", afirmen.
"Les mesures preses amb prudència per part de les administracions d'algunes
comunitats autònomes no posen en risc la prestació d'aquests serveis essencials i
contribueixen a la protecció de la salut dels treballadors i el control de la propagació
del virus", asseguren.
"El comunicat insulta els funcionaris judicials quan insinua que estem pretenent l'abandó dels serveis públics al temps que posa en valor l'entrega de col•lectius com el sanitari, les forces de seguretat de l'estat, o diversos col•lectius de treballadors del sector privat, oblidant que la disponibilitat del personal funcionari al servei de l'administració de Justícia és absoluta sempre i, per descomptat, més encara en situacions com les que desgraciadament estem vivint", conclou.
Per això, els sindicats consideren que la comissió permanent "està demostrant la seva absoluta incompetència i incapacitat per gestionar adequadament una situació de crisi".
A més, donen suport a la mesura dictada pel Departament de Justícia assegurant els serveis essencials amb els serveis de guàrdia que romanen ininterrompudament oberts amb absoluta normalitat, mantenint a la resta en situació de disponibilitat per a aquelles eventualitats que puguin anar sorgint, el que permetria minimitzar el risc de contagi entre els funcionaris i per tant la propagació de virus alhora que se salvaguardin els drets de la ciutadania.
Per als sindicats signants, el CGPJ amb aquest comunicat mostra una "greu falta de
sensibilitat, responsabilitat i solidaritat" amb la situació d'alarma que viu el país i amb la salut dels treballadors de l'administració de justícia, així com una "falta d'atenció al compromís de tots els ciutadans de mantenir-se fora de circulació, excepte per a actuacions d'estricta necessitat vital".

Response: Els quatre principals sindicats de funcionaris judicials han demanat la dimissió de Carlos Lesmes, el president del Consell General del Poder Judicial (CGPJ), per haver indicat a les comunitats autònomes que no limitin els serveis essencials als jutjats, malgrat el coronavirus. Segons els sindicats, és possible mantenir els serveis essencials de forma remota i protegir la salut dels treballadors.


Instruction: Donat el següent text, resumeix els punts principals.

Context:
La consellera de Treball, Afers Socials i Famílies, Dolors Bassa, ha assegurat que amb ella els agents socials i econòmics el primer que notaran serà un canvi de ''formes'' en relació amb l'anterior etapa del conseller Felip Puig.
''Podrem estar d'acord o no'' però el que és segur és que hi haurà ''molt més diàleg del que hi hagut fins ara'', ha assegurat la nova consellera poc després de finalitzar la primera reunió de la ronda de contactes que ha obert el Departament amb sindicats i patronals.
Bassa també s'ha referit a la concessió de la renda mínima d'inserció i ha anunciat que el nou Govern no posarà límits de nombre de persones que rebran aquest ajut que actualment perceben unes 29.000 persones.
Dolors Bassa s'ha reunit aquest dimecres al migdia amb el secretari general de CCOO, Joan Carles Gallego, amb la que és la primera reunió d'una ronda de contactes que la consellera vol tenir entre aquest dimecres i divendres amb els dos sindicats majoritaris i les patronals Cecot, Foment i Pimec.
Poc després de celebrar la primera reunió, la consellera ha comparegut amb el secretari general de CCOO, per explicar que ''la prioritat'' del Departament és un primer moment modificar les condicions de percepció de la renda mínima d'inserció que en aquests moments perceben 29.000 persones i que en el govern tripartit la rebien a l'entorn d'unes 33.000 persones.
Bassa ha explicat que la renda mínima d'inserció passarà a ser un ''dret subjectiu'' i per tant no hi haurà una limitació de nombre de persones que la puguin rebre.
La consellera ha explicat que si hi ha pressupost nou, es podrà comptar amb una partida addicional de 70 milions d'euros que podrà permetre que la quantitat a rebre pugui augmentar o sigui la mateixa que fins ara, si hi ha un increment important de perceptors.
Si no hi ha pressupost, tampoc hi haurà limitació de persones però la quantitat a percebre no seria la mateixa, ha reflexionat la consellera.
La titular del Departament ha explicat que en aquests moments el Departament està treballant amb altres Departaments en la revisió de la renda mínima d'inserció per tenir enllestida la nova normativa ''el més aviat possible''.
Per a la consellera aquesta actuació és ''prioritària'' i ha recordat que forma part del pla de xoc contra la pobresa que els grups parlamentaris Junts pel Sí i la CUP van aprovar per fer possible la investidura.
La consellera també s'ha referit a la denúncia del diputat Joan Coscubiela de Catalunya Sí que es Pot sobre que el Govern condicionava la percepció de la renda mínima d'inserció a saber català.
Bassa ha negat de totes totes aquesta denúncia i ha explicat que fer cursos de català forma part d'una sèrie de condicions per la renda mínima d'inserció però que no necessàriament s'ha de complir per rebre la prestació.
En relació amb l'anterior conseller Felip Puig, i a preguntes dels periodistes, la consellera ha assegurat que amb ella els agents econòmics i socials el primer que notaran és un canvi ''en les formes'' i una consellera que serà ''més propera'' als treballadors.
''Podem estar d'acord o no però el diàleg és el més important i tindrem molt més diàleg del que hi hagut fins ara'' amb l'anterior conseller Felip Puig.
En relació amb el fet que la patronal Fepime no formi part de la ronda de contactes amb els agents econòmics i socials que ha dissenyat el departament per aquesta setmana, bassa ha negat que això suposi un exclusió de Fepime del mapa de representació de patronals de Catalunya.
El mapa de representativitat de les patronals l'han de solucionar les organitzacions empresarials i el Govern es reunirà també amb Fepime, ha reblat la consellera.
El secretari general de CCOO, Joan Carles Gallego, ha destacat el grau de ''sintonia'' amb la consellera sobre el diagnòstic del mercat de treball marcat per les desigualtats, la pobresa i la precarietat.

Response: La nova consellera de Treball, Afers Socials i Famílies, Dolors Bassa, ha promès que amb la seva arribada al Departament hi haurà molt més diàleg amb els agents socials i econòmics. Després d’una primera reunió amb el secretari general de CCOO, Bassa ha declarat que la seva prioritat és modificar les condicions de percepció de la renda mínima d'inserció.


Instruction: Donat el següent text, resumeix els punts principals.

Context:
La secretària general del Parlament, Esther Andreu, ha fet un pas més per certificar que Pau Juvillà ja no exerceix com a diputat, atesa l'exigència notificada per la Junta Electoral Central (JEC).
En una carta enviada a la mesa de la cambra catalana -avançada per RAC1 i el contingut de la qual ha confirmat NacióDigital-, Andreu ha motivat la decisió per la voluntat de protegir la seva funció i la del conjunt del funcionariat.
El Parlament ha validat el text que el defensava com a membre de la cambra, però ja no ha pogut votar per un "conflicte d'interessos", com ha indicat Borràs a l'inici del ple quan ha estat interpel·lada per Ciutadans i Vox.
En la missiva traslladada a l'òrgan de govern del Parlament, la secretària general és clara.
"Per evitar que s'imputi a la meva persona i a d'altres funcionaris de la cambra qualsevol tipus de responsabilitat disciplinària, comptable o penal, em veig obligada a donar a l'administració parlamentària les instruccions estrictament necessàries per no desatendre el que exigeixen els acords de la Junta Electoral Central", detalla el text, de tres paràgrafs i signat aquest mateix dijous.
De fet, a la pàgina web del Parlament ja s'ha donat de baixa Juvillà de tots els càrrecs parlamentaris, amb data de divendres passat.
Una data, la de divendres, que contrasta amb el fet que la presidenta del Parlament hagi dit al ple que no podia acceptar la delegació de vot del diputat per "conflicte d'interessos".
Aquest divendres, el Butlletí Oficial del Parlament de Catalunya ja publica que Juvillà ha deixat de ser diputat.
Eulàlia Reguant, diputada dels anticapitalistes, ha defensat la posició del seu partit, que passa per no participar en la votació perquè no s'ha acceptat la delegació de Juvillà.
"La condició de diputat de Juvillà ja ha estat suspesa.
No ha estat convocat al ple", ha assenyalat Reguant, que ha constatat com s'ha posat la sobirania del Parlament per sota de la decisió de la Junta Electoral.
També ha reclamat que el cas del diputat condemnat sigui útil a l'hora de denunciar internacionalment la repressió.
Fonts de la formació indiquen que la negativa a votar també s'explica pel fet que entra en contradicció amb els fets, com el fet que Juvillà ja no hagi estat convocat al ple.
El debat parlamentari ha estat dur, tant en el fons com en les formes.
L'ha arrencat Jaume Alonso-Cuevillas, president de la comissió de l'Estatut del Diputat, que ha reconegut que hi haurà funcions de Juvillà que no es podran "garantir".
La portaveu del PSC, Alícia Romero, ha retret a l'independentisme que hagi dut a terme un "esperpent polític" al llarg de la setmana perquè -segons ella- no s'està dient "la veritat" a la ciutadania.
"No tenen el coratge de fer-ho", ha indicat Romero.
La dirigent socialista també ha acusat la majoria parlamentària de tenir "segrestada" la sobirania de la cambra.
Acusacions que, després, Ignacio Garriga, líder de Vox, ha elevat de decibels amb la tradicional amenaça de dur els responsables de la mesa als tribunals.
David Cid, portaveu dels comuns, ha lamentat el "ridícul" que, segons ell, ha fet l'independentisme al llarg d'aquesta setmana.
"Han intentat no seguir la doctrina Torrent i, al final, hi ha hagut un torrent de realitat", ha assenyalat Cid, que ha carregat contra els "trucs de màgia" de Borràs, a qui ha descrit com una dirigent centrada en ser "candidada permanent" de Junts en lloc de fer de presidenta del Parlament.
"És un teatre", ha resumit el portaveu dels comuns.
Li ha donat la raó Carlos Carrizosa, líder de Ciutadans, que ha donat per fet que Juvillà ja no és diputat.
Alejandro Fernández, del PP, ha ironitzat amb el fet que Borràs proposés una "setmana blanca de vacances".
El redactat recull, com ja es va votar el 16 de desembre de l'any passat, que Juvillà continua sent diputat perquè un òrgan administratiu no té capacitat per apartar-lo i la seva ordre topa amb el reglament vigent del Parlament.
Els anticapitalistes s'han ofert per presidir la cambra, però van topar amb el rebuig de Junts i d'ERC.
El dictamen adverteix que no hi ha sentència ferma del Suprem.
Es tracta d'una novetat que fa evident les dificultats de la cambra per desobeir una eventual ordre, no només del Suprem, sinó també de la pròpia JEC.
A no ser que políticament es decidissin desobeir el tribunal amb totes les conseqüències.

Response: Amb l’objectiu d’evitar la seva imputació i la de la resta del funcionariat, la secretària general del Parlament, Esther Andreu, acatant l’exigència de la Junta Electoral, ha certificat la retirada de l’acta de diputat de Pau Juvillà. Tot i que el Parlament ha validat un text defensant el cupaire com a membre de la cambra, no s’ha pogut votar.


Instruction: Donat el següent text, resumeix els punts principals.

Context:
Dels 19.000 refugiats que hauria d’acollir l’estat espanyol, Catalunya està preparada per rebre’n entre 3.000 i 5.000.
De moment però encara no n’ha acollit cap, en part, perquè la Unió Europea està retardant el compliment de l’acord que xifrava en 160.000 les persones que havien de rebre asil al continent.
Així ho ha explicat en una entrevista a l’ACN Àngel Miret, coordinador del Comitè d’Ajuda als Refugiats, que malgrat el ‘desgavell’ europeu i la manca d’informació ministerial té a punt el dispositiu d’acollida.
Els tres allotjaments, la Casa Bloc de Barcelona, la casa de Tiana i el local de Manresa de Sant Joan de Déu, estan a punt per començar a rebre els refugiats sirians que ha d’acollir Catalunya.
El pla d’acollida també preveu atenció psicològica i un equip multidisciplinari que s’ha d’encarregar de donar opció, als nouvinguts, d’anar a altres llocs del territori català en funció d’expectatives, necessitats o perfils.
Tanmateix, encara no ha arribat cap sirià procedent d’Itàlia o Grècia, camps d’on han d’arribar els que ho facin a l’estat espanyol.
I és que segons el coordinador del comitè d’Ajut als Refugiats, Àngel Miret, a Europa hi ha ‘desgavell’ a l’hora de complir el compromís d’acollir fins a 160.000 refugiats entre tots els estats, precisament per la pressió que fan aquests i que podrien minimitzar la força de la Unió Europea.
De fet, només n’han arribat 150 i per Miret, és remarcable que Canadà ja n’hagi acollit més en una sola arribada que tots els estats europeus.
A l’estat espanyol, haurien d’arribar-ne 19.000 i d’aquests, Catalunya està disposada i preparada per rebre’n entre 3.000 i 5.000, una xifra assumible, segons Miret, si es té en compte que només el 2014 van arribar més de 117.000 estrangers a territori català.
L’entrada del Nord d’Àfrica és una segona porta d’accés per les persones que fugen de la guerra, principalment de Síria però també d’altres països, però tampoc no està registrant un flux massa gran.
La setmana passada es calcula que van entrar per Ceuta i Melilla una quinzena de persones.
I és que la situació econòmica de l’estat espanyol, amb alts índex d’atur, i la poca tradició de refugi que ha tingut al llarg de la història fan que no sigui un territori ‘cobejat’.
Així ho assegura Miret, que afirma que només el 0’1% de les persones refugiades estan disposades a venir a l’Estat, davant el 52% que prioritza entrar a Alemanya.
Per Miret, també és rellevant que en alguns casos, l’entrada i acollida a l’Estat s’utilitza com una plataforma per arribar als països del nord d’Europa.
Moltes d’aquestes persones, quan arriben a l’Estat, esperen poder estabilitzar-se emocionalment per poder fer el salt a països com Alemanya, Suècia o Holanda, i per tant, l’estada a Espanya és molt curta.
El contingent més gran, a finals de gener
Àngel Miret assegura que no es disposa d’informació suficient per saber quan començaran a arribar grups més nombrosos de refugiats però confia que serà a partir de mitjan de mes de gener, quan es desencallarà la situació política a l’Estat després de les eleccions i Europa veurà que no pot retardar més la solució al problema.
Dels ministeris implicats en aquest assumpte, Miret en crític ala manca d’informació i transparència que els arriba a les comunitats autònomes que acabaran gestionant la situació.
En marxa l’inventari de recursos informatitzat
Una de les fites del comitè ha estat consensuar un text de reflexió per a la ciutadania catalana sobre la visió dels refugiats, una manera de conscienciar als autòctons la necessitat de ser solidari i sobretot, recalcar que l’asil és un dret del qual disposen els refugiats.
A més, s’està elaborant la pàgina web amb respostes per als nouvinguts i ajuda als tècnics que els acolliran.
Són iniciatives de l’administració que complementen les que han sortit de la pròpia societat civil com és el banc de recursos.
Les grans onades de refugiats que van aparèixer als mitjans de comunicació al final de l’estiu, van fer que la ciutadania es comencés a mobilitzar per oferir recursos als possibles nouvinguts, ja siguin materials de qualsevol tipus, ajuda familiar o acompanyament a infants.
Per aquest motiu, des del comitè d’Ajut es va vehicular l’inventari d’aquests recursos que han anat gestionant els ajuntaments i que des d’aquesta setmana, s’ha convertit en un registre informàtic que permet saber de què es disposa a cada municipi.
Per Miret, l’inventari és rellevant perquè ‘ha estat fruit de la realitat’ i la logística que requeria l’ha hagut de posar l’administració perquè no és senzill, i menys si es vol fer un inventari únic.
De moment, l’inventari ha nascut per als refugiats però Miret no descarta que es pugui obrir a qualsevol persona amb risc d’exclusió en un futur proper.

Response: Tot i que Espanya està preparada per a acollir 19.000 refugiats sirians, encara no n’ha arribat cap perquè la Unió Europea està retardant l’acord per a acollir 160.000 refugiats al continent. De totes maneres, només un 0,1% dels refugiats vol anar a l’estat espanyol degut a l’elevat atur i la poca tradició de refugi, i un 52% prioritza anar a Alemanya.


Instruction: Donat el següent text, resumeix els punts principals.

Context:
Podem venia preparant una estratègia que comptava amb obtenir el suport de forces polítiques com Compromís.
ICV i MÉS per tal de reforçar la seva candidatura i aspirar així a uns resultats que poguessin mantenir la possibilitat de guanyar les eleccions espanyoles.
L’estratègia de Podem passava per aïllar tant com fos possible Izquierda Unida i reunir al seu voltant forces d’esquerra nacionalista tant als Països Catalans com a Galícia i a un nivell menor al País Basc o l’Aragó.
Abans de l’estiu molts d’aquests pactes semblaven gairebé tancats però després de les eleccions catalanes les coses s’han complicat molt per al partit de Pablo Iglesias.
País Valencià.
Amb Compromís.
El cas més paradigmàtic és el cas valencià.
Podem donava per fet que concorreria amb Compromís en una mateixa candidatura, impulsada per la vice presidenta valenciana Mónica Oltra, fervent partidària de l’acord.
Ahir, de fet, Iniciativa pel Poble Valencià, el partit d’Oltra va acordar donar suport a aquest acord però en les darreres setmanes els dos grups més importants que integren Compromís amb Iniciativa s’han mostrat contraris a la candidatura.
Tant els militants del Bloc Nacionalista Valencià com els independents de Gent han votat ja en contra del pacte.
Des d’Iniciativa defensen que ells podrien presentar-se amb Podem, a banda de Compromís però és evident que si això passa els resultats que podrien aconseguir les dues candidatures es restarien l’un a l’altre dificultant un bon resultat pel partit de Pablo Iglesias.
Des de Compromís confien, però, que la presència de Joan Baldoví, l’actual únic diputat valencianista a Madrid, seria un molt bon reclam fins i tot si cal enfrontar-se a Oltra.
Principat.
Amb ICV i EUiA
El pacte per crear Catalunya Sí que es Pot incorporava anar a les eleccions espanyoles de desembre també amb la mateixa aliança.
El mal resultat aconseguit i la manca d’autocrítica de Pablo Iglesias ha causat malestar en alguns sectors d’Iniciativa, malestar que no és previsible que causi problemes pel que fa al pacte però que genera un ambient enrarit.
Però l’agressivitat d’Iglesias i el mal resultat aconseguit han rebaixat ara molt les expectatives.
Ciutadans, a més, ha aconseguit imposar-se en els barris populars on Podem pensava obtenir més fàcilment els vots amb la qual cosa l’aportació catalana al grup de Podemos a Madrid no sembla que pugui ser la que s’esperava.
Després del fracàs electoral ha aparegut encara una nova complicació.
A les Illes.
Amb Més.
A les Illes, com al País Valencià, Podem va intentar incidir en la formació dels nous governs proposant una aliança amb els nacionalistes per a desbancar el PSOE.
No ho va aconseguir en cap dels dos territoris però va generar un ambient en el qual semblava segur que concorreria a les eleccions espanyoles al costat de MÉS, la força que dirigeixen els nacionalistes del PSM.
Tanmateix l’estil de la campanya catalana ha aixecat molts recels en els cercles nacionalistes.
Els nacionalistes temen el to lerrouxista de Pablo Iglesias, especialment a Palma i Eivissa i es pregunten en què els afavoriria.
El fet que recentment Podem hagi votat al parlament Balear amb el PP contra uns nomenaments del nou govern ha despertat també recels gens dissimulats.
A Galícia.
L’escenari més complicat.
L’escenari més complicat de tots és el de Galícia.
No només per la divisió de les forces nacionalistes d’esquerra sinó també perquè el pacte no és només un pacte de partits sinó que incorpora les ‘marees’, el moviment de base que tant d’èxit va tenir a les eleccions municipals.
El BNG, el moviment històric del nacionalisme gallec, s’ha desmarcat ja del pacte, que compta amb Anova i amb la pròpia Esquerda Unida com a potencial socis, cada cop menys entusiasmats.
Particularment el moviment de la Marea Atlántica a Corunya, Compostela Aberta i Ferrol en Común, una espècie de Barcelona en Comú que van guanyar les eleccions a les principals ciutats gallegues, sembla cada cop menys decidit a sumar-se a la jugada dissenyada per Pablo Iglesias.
Finalment les possibilitats de formar acords importants en altres territoris s’han anat allunyant també.
Especialment al País Basc i Navarra.
Abans de l’estiu diverses veus van advocar per una aliança entre Podem i EH Bildu però la perspectiva és cada cop més allunyada perquè cap de les dues bandes veu quin seria el benefici.
Podem tem la identificació ‘amb els d’ETA’ i a EH Bildu les formes de Pablo Iglesias en la campanya catalana han causat una autèntica commoció negativa.
En el disseny electoral d’Iglesias aquests escons eren imprescindibles per a superar el PSOE i obligar-lo a fer un govern presidit per ell mateix.
I en aquest sentit la campanya catalana ha aportat dues males notícies als anticapitalistes espanyoles, perquè al fracàs de Catalunya Sí que es Pot cal sumar-li el resultat del PSC, millor del que ells esperaven.

Response: De cara a les eleccions generals del desembre, Podem tenia la intenció d'aïllar Izquierda Unida i reforçar la seva candidatura amb forces polítiques com Compromís, ICV i MÉS. No obstant això, el mal resultat del partit morat a les eleccions catalanes ha fet trontollar aliances que semblaven tancades en diversos territoris dels Països Catalans, Galícia, el País Basc i Aragó.


Instruction: Donat el següent text, resumeix els punts principals.

Context:
És un dels noms de referència de la cançó d'autor del país, però també un dels més oblidats i desconeguts.
Fa 30 anys que va publicar el seu darrer disc, Fugida, i des d'aleshores no ha tornat a actuar ni a presentar discos.
"Ha estat un silenci voluntari i molt conscient", diu.
És Ramon Muntaner, té nom de cronista –i això li ha comportat més d'un equívoc entre entusiastes despistats– i la seva obra va ser una meravellosa glopada d'aire fresc que ara viurà una segona vida en forma de concert.
Autor de 9 discos, alguns tan memorables com Cançó de carrer, Cròniques o Presagi, aquest dissabte serà el gran protagonista d'un dels moments més especials del Barnasants 2018, en una actuació al Teatre Joventut de l'Hospitalet amb la presència de Joan Manuel Serrat, Roger Mas, Joan Isaac, Gemma Humet, Eduard Iniesta, Sílvia Comes, Rusó Sala, Enric Hernàez, Borja Penalba, Turnez & Sesé i el grup Coses, que cantaran les seves cançons.
Un homenatge "merescudíssim" que serà "un concert molt emocionant", com bé s'encarrega de subratllar Pere Camps, director del festival.
"Crònica de carrer és un dels discos de referència de tota una època i Ramon Muntaner tenia una manera genuïna de musicar els poemes, molt més modern que la resta", assegura Camps, en la presentació a premsa de l'esdeveniment.
Aquesta manera de composar va ser allò que el va fer singular: totes les cançons que va publicar el cantant, van ser "mèrit" compartit amb un poeta.
"Sóc un cantautor a mitges, no tinc cap lletra meva", rememora el propi Muntaner, qui va formar el grup de l'anomenada "novíssima cançó" conjuntament amb Marina Rosell, el grup Coses i Joan Isaac.
Un concert que és un "desgreuge històric"
Precisament, ha estat l'impuls de Joan Isaac qui ha fet possible aquest concert-homenatge.
"Aquest país té una memòria molt fràgil, s'ha oblidat d'una generació que vam cavalcar entre el final del franquisme i el principi de la democràcia".
Una terra de ningú que va entrar al "desert immens" de la cançó d'autor dels anys 80.
"Reivindicarem les cançons magnífiques de Muntaner –continua Isaac– amb un concert que és un desgreuge històric.
Personalment, volia que la imatge del Ramon sortís de l'SGAE –actualment, n'és el delegat a Catalunya– per ser allò que és: un autor de grans discos".
El concert porta per nom Cançó de carrer, com el primer disc de l'autor, on musicava diversos poetes catalans.
El seu segon àlbum, Presagi, el va dedicar monogràficament a la poesia de Miquel Martí i Pol i el va presentar en concert al Palau de la Música.
"Ell va ser qui va musicar per primera vegada Martí Pol seriosament", remarca Isaac.
"Presagi és un disc meravellós que ha d'estar a la història de la música en català".
L'autor d'A Margalida ha apuntat la dificultat d'elaborar una escaleta de cançons, i com finalment ha decidit per enfocar el concert en la primera època de Ramon Muntaner,.
Isaac també ha assenyalat que tenia molt clar que havia de ser un espectacle intergeneracional i amb músics de diferents parlar del país.
La presència de Serrat i el silenci de Muntaner
Isaac ha anunciat que Joan Manuel Serrat serà una de les veus del concert d'aquest dissabte, tot cantant una cançó amb Gemma Humet.
"Que el Joan s'hagi ofert a fer això és molt important, perquè el Serrat i el Llach eren els nostres mites d'aquell moment", ha assegurat l'organitzador, amb la complicitat del propi Muntaner.
Al seu torn, Muntaner ha assegurat que no cantarà durant el concert, tot i que no ha descartat dir algunes paraules al final del directe.
"Ho vaig deixar i vaig dir que no tornaria a cantar, i no tinc previst fer-ho aquest dissabte.
No ho faig per cap altra cosa que perquè no tinc ganes de fer el ridícul", ha reblat.
En tot cas, hi serà.
I la data serà una de les més assenyalades de la vida del Barnasants.

Response: Aquest dissabte se celebrarà al festival Barnasants un concert d'homenatge al cantautor Ramon Muntaner amb la participació de Joan Manuel Serrat, Roger Mas, Gemma Huguet i Eduard Iniesta, entre d'altres. Autor de nou discos, Muntaner va publicar el seu darrer treball, "Fugida", fa trenta anys. El concert portarà per nom "Cançó de carrer", com el primer àlbum de l'autor.


Instruction: Donat el següent text, resumeix els punts principals.

Context:
Pares caminant orgullosos amb els seus fills agafats de la mà, una nena jugant al sorral amb la motxilla, més gran que ella, penjada a l’esquena.
A la vora uns altres alumnes intercanvien la nova col·lecció de cromos, i recolzats a una moto aparcada davant de l’escola, una parella de joves es retroba després de l’estiu.
Sóna un timbre estrident.
Els alumnes entren a classe i, tant els de primària com els de secundària, obriran els llibres per començar la matèria del nou curs.
L’eina més utilitzada per adquirir coneixements és la lectura, ja sigui del llibre de text per resoldre exercicis o dels apunts per preparar-se un examen.
A més, els alumnes de totes les edats són evaluats a través de proves escrites.
Aquesta homogeneïtzació de les tècniques d’estudi i qualificació complica l’escolarització d’alguns alumnes com, per exemple, els dislèxics.
Carme Huguet, pedagoga de Trivium, un centre especialitzat en trastorns de llenguatge i aprenentatge, explica que la dislèxia implica un processament diferent de la informació amb dificultats fonològiques.
Els infants dislèxics els costa discriminar i jugar amb sons, com també executar bé el ritme de les paraules.
De petits, tampoc tenen consciència de les paraules com a entitats: “no són conscient que ‘Lacasa’ no existeix, i que és simplement el nom ‘casa’ acompanyat d’un determinant”, explica Huguet.
Aquesta disfunció cognitiva se sol diagnosticar a tercer de primària, “fins aleshores hi ha bastant respecte en els ritmes diferents d’aprendre a llegir i a escriure de cada infant”, ens diu.
Quan les assignatures es compliquen els alumnes no avancen i tant pares com mestres es comencen a preocupar.
És el cas de Marc Homs, estudiant de matemàtiques, a qui li van diagnosticar dislèxia als vuit anys: “a tercer de primària es començava a llegir en públic a classe i a mi em costava molt”.
A casa seva, quan se’n van adonar, de seguida van recórrer a un centre especialitzat: “la meva mare és logopeda i em va dur a un centre on hi anava dos cop per setmana i feia exercicis de comprensió i la velocitat lectora”, explica en Marc.
Però no tots els dislèxics es senten tant entesos en el diagnòstic.
Eva Oliveras, estudiant de Disseny d’Interiors a l’Escola Llotja va rebre el diagnòstic a 4t d’ESO, amb 16 anys, després de molts temps en que, tan pares com mestres, li diguéssin que no s’esforçava prou.
“Em vaig endur algun càstig dels meus pares perquè es pensaven que no m’aplicava en els estudis”, diu l’Eva.
A la universitat, malgrat tenen a disposició un protocol d’actuació en dislèxia, no són molts els alumnes que s’hi adhereixen.
La majoria ja tenen uns recursos adquirits de fa anys i són capaços de fer front a les assignatures sense necessitar suport.
D’altres, com és el cas del Marc i l’Eva, fan carreres que no requereixen una excessiva comprensió lectora ni redacció.
A la Universitat Pompeu Fabra les actuacions del protocol es centren en què l’alumne disposi de més temps per fer els exàmens o les pràctiques.
En aquests, tampoc es tenen en compte les faltes d’ortografia repetides dins la prova.
A més, els exàmens es poden realitzar mitjançant ordinadors especials i fent servir el corrector.
La universitat s’acull al document redactat per a Comissió Tècnica UNIDISCAT el maig del 2012 i aprovat per la Comissió d’Accés i Afers Estudiantils del Consell Interuniversitari de Catalunya (CIC) el 6 de novembre del 2012.
“L’adaptació del protocol no és rígida sinó que s’adapta a les necessitats específiques de cada alumne”, diu Núria Farriols, psicòloga i coordinadora d’aquest servei.
En el cas de Blanquerna, les adaptacions pertinents es comuniquen al professor i, només si l’alumne ho vol, es comunica quina dificultat o trastorn té.
Però per arribar a la universitat cal haver superat la selectivitat.
A les Proves d’Accés a la Universitat (PAU), els exàmens comuns per a tots els alumnes són llengua catalana, castellana i estrangera, a més de filosofia o història.
Totes les proves són escrites i moltes inclouen comentaris de text.
Els dislèxics es veuen molt perjudicats per aquest tipus d’examen i se’ls intenta compensar amb trenta minuts més .
Tant en Marc com l’Eva van acollir-se a les PAU per dislèxics i els dos creuen que els va ajudar a obtenir les notes que necessitaven per entrar a la carrera.
Tot i així, els dos estudiants asseguren que la millor manera d’encarar les proves és l’estudi constant durant tot el batxillerat.
Pel que fa al perfil d’estudis triats, “és habitual trobar dislèxics que despunten en el disseny, les matemàtiques o les enginyeries” explica Carme Huguet.
La intel·ligència espacial sol ser una de les seves millors competències.
La dislèxia, sobretot durant els primers anys d’escolarització, pot frenar l’aprenentatge.
Però és un obstacle que amb el treball es supera.
En aquesta línia, en Marc apunta que un dels punts dèbils dels dislèxics és recolzar-se en el diagnostic: “si justifiques les teves faltes d’ortografia dient que ets dislèxic, mai milloraràs perquè no tindràs la intenció de fer-ho”.

Response: L'èxit i l'autonomia dels estudiants dislèxics depèn en gran mesura dels recursos adquirits durant l'etapa escolar, moment en què se sol realitzar el diagnòstic, sobretot a partir de tercer de primària. A més d'atorgar més temps per a fer els exàmens, la majoria d'universitats ofereixen programes d'atenció, tot i que molts estudiants amb dislèxia no s'hi acullen.


Instruction: Donat el següent text, resumeix els punts principals.

Context:
Corea del Nord ha anunciat aquest dijous “l’èxit” del llançament d’un míssil balístic d’abast mitjà que, en paraules del líder nord-coreà, atorga al país “la capacitat” d’atacar els estatunidencs en el marc de les seves operacions a l’oceà Pacífic.
L’agència de notícies nord-coreana KCNA ha anunciat aquesta prova, de la qual el líder, Kim Jong-un, n’hauria estat testimoni, sense donar més detalls sobre aquesta qüestió.
“Tenim la capacitat d’atacar, de manera general i pràctica, els estatunidencs al teatre d’operacions del Pacífic”, ha assegurat Kim, segons cites recollides per l’agència nord-coreana.
“La prova de llançament (del míssil Hwasong-10) s’ha dut a terme amb èxit sense cap efecte mínim a la seguretat dels països veïns”, ha afegit Pyongyang, tal com recull l’agència sud-coreana Yonhap.
Aquest dimecres, Pyongyang havia intentat, per cinquena i sisena vegada, de fer llançaments de míssils d’abast mitjà, capaços d’arribar a sòl japonès o l’illa de Guam, on els Estats Units té una de les seves bases militars.
Tal com recull Yonhap, el primer llançament hauria estat infructuós però el segon, llançat des d’un angle superior, hauria volat uns 400 quilòmetres i hauria arribat a una altura de 1.000 quilòmetres, cosa que els analistes atribueixen a la resolució d’un dels problemes que Corea del Nord ha tingut en els anteriors llançaments de ‘Musudan’.
“Cal incrementar, de manera sostinguda, la nostra habilitat d’atac nuclear preventiu i seguir estudiant i desenvolupant diferents armes d’atac estratègic”, ha afegit el líder nord-coreà.
“Aquest actual llançament marca una fita important en el reforç de l’habilitat d’atac del nostre estat”, ha afegit.
Es tracta de la sisena prova amb tecnologia balística de Pyongyang, que s’enfronta a més crítiques per part de la comunitat internacional, que acusen el país de no complir amb les seves obligacions internacionals i violar les sancions imposades pel Consell de Seguretat de les Nacions Unides respecte al seu programa nuclear.
ELS ESTATS UNITS DUBTA, PERÒ VOL MÉS DEFENSA
El secretari de Defensa dels Estats Units, Ashton Carter, ha reconegut que un dels dos llançaments realitzats per Pyongyang “va volar durant una estona”, tot i que ha plantejat dubtes sobre si finalment ha tingut èxit o no.
“No sé si va tenir èxit.
No sé quins eren els objectius de la prova des del punt de vista del nord-coreans”, ha afirmat, segons declaracions recollides per l’agència britànica Reuters.
“Tot i això, per la raó que sigui i independentment del grau del seu èxit, això demostra que necessitem seguir fent el que estem fent: construir míssils de defensa de diversos abast per protegir els nostres aliats sud-coreans, les forces nord-americanes a la península nord-coreana, el Japó i el sòl estatunidenc”, ha afegit.
SIS INTENTS DES D’ABRIL
Amb les dues ocasions d’aquest dimecres, ja són sis els intents de Pyongyang.
El passat 15 d’abril, Corea del Nord va intentar llançar un ‘Musudan’, però el projectil va explotar poc després de sortir des de la costa est.
Dies després, el 28 del mateix mes, va repetir l’intent, tot i que en aquesta ocasió el míssil va caure segons després del tret.
Aquell mateix dia, Pyongyang va intentar portar a terme un segon intent de llançament, també fallit, i ho va tornar a intentar al mes de maig .
A més, durant tot el mes d’abril, va llançar més d’una desena de míssils de curt abast al mar del Japó, un exercici militar que va arribar en el marc de la resposta de Pyongyang a les maniobres militars conjuntes de Corea del Sud i els Estats Units, raó per la qual justifica la seva escalada nuclear i militar.
Pyongyang va emprendre aquestes accions tot i les noves sancions imposades pel Consell de Seguretat de les Nacions Unides per la bomba d’hidrogen que va llançar el 6 de gener i el satèl·lit d’observació terrestre que va posar en òrbita el 7 de febrer amb tecnologia de míssils balístics.

Response: Aquest dijous, el govern de Corea del Nord ha anunciat l'èxit del llançament d'un míssil balístic d'abast mitjà. Es tracta de la sisena prova d'aquest tipus, pensada amb l'objectiu de donar capacitat al país d'atacar la zona d'operacions del Pacífic, on actuen els Estats Units. La comunitat internacional acusa Pyongyang de violar les sancions imposades respecte al seu programa nuclear.


Instruction: Donat el següent text, resumeix els punts principals.

Context:
Deu membres de la Direcció i el Consell de Moviment d'Esquerres (MES), entre els quals el seu fundador, l'eurodiputat Ernest Maragall, ha anunciat que deixen els òrgans de direcció del partit perquè no s'identifiquen amb la seva "orientació política", i consideren que ha pres un "rumb erroni i contradictori".
En una carta que han fet arribar al Consell de partit, lamenten el "bagatge modest i amb clara tendència a minvar" de la formació política que va néixer d'una escissió del PSC, constaten la "pèrdua de persones" de l'organització.
Argumenten que MES no ha sabut desmarcar-se de la "temptació orgànica" i "el manteniment de la convicció ideològica socialista" i no ha aconseguit "l'eixamplament de l'espai social i ideològic".
Signen la carta Ernest Maragall, Pere Almeda, Jordi Angusto, Francesc Colomé, Zacarías Henar, Fina Masip, Pep Mòdol, Inma Ranera, Gemma Sendra i Max Vives.
MES no s'ha convertit en la "gran esquerra catalana" que els seus fundadors creien "tan possible com necessària" en no aconseguir "sumar tradicions i cultures polítiques".
Així ho consideren deu dels seus membres de la direcció, que han fet arribar al Consell del partit els motius de la seva renúncia.
Afirmen que no comparteixen "ni en la seva definició ni en la seva execució" l'orientació del partit; que s'ha distanciat de la concepció inicial de NECAT per convertir-se en "una nova sigla" del mapa polític català.
Una sigla "menor –recorden- que té només cert pes a les comarques gironines, una diputada al Parlament i un eurodiputat –Maragall-.
Lamenten la "silenciosa però no menys significativa pèrdua de persones valuoses" de l'organització i la "clamorosa absència" com a força política tant al Parlament com al Congrés i a la ciutat de Barcelona.
Argumenten que MES havia de superar la forma "partit" per "sumar per construir quelcom de nou", i erigir-se en un "moviment" capaç d'aglutinar diferents corrents: el republicanisme progressista, l'ecologisme i el socialisme, però també ha de comptar amb "els nous radicalismes alternatius" catalans, espanyols o europeus de "l'acció política transformadora".
Pel que fa a la seva posició davant el procés independentista, els ja ex dirigents de MES refermen el seu compromís amb la independència de Catalunya en una "Europa federal avui presonera dels vells Estats" però "mantenint sempre la ma estesa a un eventual acord amb l'Estat" però sense esperar que es verifiqui el canvi de posició de Madrid i amb l'horitzó d'una "nova transició democràtica i plurinacional".
Els signants afegeixen que a partir d'ara treballaran per defensar aquestes idees des del mateix partit o des de fora i que no trenquen "amb res ni ningú".
Almeda: "Hi ha una deriva, un rumb equivocat"
"És una decisió meditada de fa temps i que no és fàcil perquè molts de nosaltres hem contribuït a fundar aquest partit.
I sempre et dol abandonar un projecte en el qual hi creies", ha assenyalat a l'ACN Pere Almeda, un dels deu signants de la carta de renúncia a la direcció de MES.
"En els darrers temps creiem que s'ha produït una deriva, un rumb equivocat en la organització tant a nivell ideològic com a nivell orgànic", ha continuat Almeda, que considera que el moment polític actual català s'ha d'interpretar bé "i ara l'important no està en la construcció clàssica d'un partit".
"Ara cal construir una nova hegemonia de les esquerres catalanistes.
Però l'actual direcció de MES no permetia fer-ho", ha lamentat el ja exdirigent.
"Per tant, els deu signants hem cregut que més no valia ser còmplices d'aquesta orientació", ha reblat Almeda, que ha deixat la porta oberta però "a seguir fent política, veurem si des de MES o en d'altres espais que creiem més oportuns".
De fet, el que era coordinador d'acció política de MES afirma que el gran repte de la política catalana passa avui per "intentar trencar l'empat infinit".
"Per superar-lo cal ser ambiciosos en la definició de l'estratègia i els objectius.
Tots aspiràvem a un canvi del sistema polític però no s'està produint", ha criticat Almeda.
"Des del punt de vista del procés creiem que l'ampliació de la majoria sobiranista ve per les esquerres", ha insistit.
"Cal un plantejament clarament catalanista, progressista, transformador i d'esquerres", ha puntualitzat Almeda.
De fet, l'excoordinador d'acció política de MES alerta que la indefinició pot fer que el món sobiranista no pugui superar el 48% de l'electorat de les passades eleccions del 27-S.
"Per aconseguir-ho cal jugar amb intel·ligència i pactar amb les esquerres que volen transformar el sistema polític.
I hem de ser conscients que, si no ho fem, pot passar al revés i que guanyin terreny els que no aspiren a un canvi polític a Catalunya", ha finalitzat Almeda.

Response: El fundador de Moviment d'Esquerres (MES), Ernest Maragall, i nou membres de la Direcció i el Consell del partit han abandonat els llocs de direcció per no sentir-se identificats amb l'orientació del partit. Consideren que MES no ha aconseguit l'objectiu d'erigir una formació que anés més enllà dels partits tradicionals i titllen el rumb del partit d'erroni i contradictori.


Instruction: Donat el següent text, resumeix els punts principals.

Context:
ERC no descarta cap camí "democràtic" i "pacífic" que permeti "transitar cap a la independència".
Així ho recull la proposta de ponència política que la direcció sotmetrà a votació de la militància al congrés d'ERC d'aquest dissabte.
El text transaccionat a partir de diverses esmenes, apunta que cal assumir que per assolir la república catalana s'apostarà per una via o una altra en funció de la "correlació de forces amb l'Estat" i que "mai no es renunciarà" als drets ni al que estableix la legalitat internacional.
La ponència política que els militants debatran planteja tres escenaris per materialitzar un nou referèndum d'autodeterminació: el referèndum negociat amb l'Estat, "forçat" a partir de la mobilització constant o bé la consulta sense acord "amb complicitats internacionals".
El text, però, prioritza en primera instància la via acordada.
Tres vies per aconseguir el referèndum
En concret, en primer lloc es parla d'una consultada pactada i negociada amb l'Estat tot i ser conscients que l'escenari "ara per ara és impossible atesa les reiterades negatives".
En segon lloc, aposten per "forçar la convocatòria del referèndum" per aconseguir que l'Estat "no tingui cap alternativa que avenir-se a pactar una solució democràtica".
L'escenari es faria possible a partir de la mobilització constant i les accions de desobediència civil i lluita no violenta, grans consensos i avals internacionals.
Finalment, tot i que la ponència prioritza la via acordada, no descarta la possibilitat de fer un referèndum independentment d'un acord amb l'Estat "acompanyat de complicitats internacionals".
"Acumular forces"
La ponència política aposta per enfortir el partit després d'haver guanyat vots en les darreres eleccions espanyoles i municipals i d'haver "conquerit la centralitat política".
Així, aposten per "enfortir per guanyar" i "acumular forces".
Fan una crida a "ampliar la base", conscients que aquest discurs ha topat amb la "incomprensió" d'altres sectors de l'independentisme en la "incapacitat" d'interpretar de manera correcta la complexitat i heterogeneïtat sociològica de la societat catalana.
"Sens dubte un enfortiment quantitatiu i qualitatiu ha de servir per guanyar més legitimitat tant interna com externa", sostenen.
"Culminar el procés demana ser capaços de bastir propostes noves, realistes i realitzables, adreçades als ciutadans que no estan convençuts de la independència o no en participen", expressen.
"Ens cal fer-ho amb mesures concretes i efectives de benestar, de combat contra les discriminacions i les desigualtats, des d'un ferm compromís amb la dignitat de totes les persones", afegeixen.
Crida al diàleg amb negociació "bilateral"
A la ponència es fa una apel·lació al diàleg, la negociació i a una resolució democràtica.
"Mai deixarem d'aixecar la bandera del diàleg i de la negociació i d'assenyalar que és l'Estat, independentment del color dels eu govern, que ha deixat la cadira buida", destaquen.
En aquest sentit, fan una crida al diàleg, també entre les forces polítiques catalanes, i reclamem negociació i acords de caràcter bilateral entre Catalunya i Espanya.
Segona fase del congrés d'ERC
La segona fase del Congrés d'ERC estarà marcada per la recent sentència del Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) sobre la immunitat del president d'ERC, Oriol Junqueras, i de les negociacions d'investidura a l'Estat amb el PSOE, actualment congelades per part dels republicans.
El congrés té per objecte valorar els informes de la presidència política dels últims quatre anys, es debatrà la ponència estratègica política que marcarà el camí d'ERC i la reforma dels estatuts.
Segons va explicar en roda de premsa la secretària general adjunta d'ERC, Marta Vilalta, hi ha inscrits 1.700 militants, en un congrés que inicialment està previst únicament per dissabte al matí a l'Auditori del Fòrum.
El partit ha fet públic que a la ponència política s'han presentat 475 esmenes, 107 s'han desestimat i 368 han estat estimades, acceptades o transaccionades.
Així, al congrés s'hi arriba amb 4 esmenes vives.
La major part de les esmenes a la ponència política s'han presentat des de les territorials de Barcelona, País València, Vallès Oriental, Catalunya Central i Penedès.
Pel que fa a les temàtiques la majoria han estat al voltant d'ampliar majories, el referèndum i el context global.
A la ponència d'estatuts els militants han presentat 653 esmenes, de les quals 197 han estat transaccionades o estimades i 456 desestimades.

Response: Aquest dissabte, la direcció d’ERC sotmetrà a votació de la militància una proposta de ponència política sobre les diferents estratègies per a aconseguir la independència de Catalunya. La ponència planteja tres escenaris per a materialitzar un referèndum d’autodeterminació: la votació pactada amb l’Estat, l’ús de la mobilització per a forçar un referèndum, o una consulta sense acord però amb suports internacionals.