Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Més enllà de la vacuna i de tractaments per neutralitzar el SARS-CoV-2, la millor recepta per evitar contagis és la mascareta, mans i distància.
Un mantra que ja hauria de conèixer tota la població, precisament l'ús de les mascaretes, obligatòries des del passat juliol, rebaixa les possibilitats d'infecció, tal com ho demostren nombrosos estudis.
De fet, tal és la seva efectivitat que, per exemple, a Galícia i València, des de fa poc, obliguen a dur-les quan es faci esport a l'aire lliure.
I aquí, a Catalunya, preocupa l'abús d'aquest model, especialment amb l'arribada de variants més contagioses del virus.
I així ho segueixen, per triplicat, dos emprenedors de Sabadell, que han reformat per adaptar-se a la situació: Josep Abant, molt conegut a la ciutat pel seu negoci, des de fa dècades, de trofeus i plaques i ser el pare de les germanes Abant, campiones de bicitrial, i Josep Sedeño, lligat a la fabricació de roba esportiva des de fa més de 15 anys.
"Tenim tres certificacions" per fer mascartes, diu Abant, un primer per la tela que s'utilitza "amb resultat de laboratori igual o superior a FFP2", de la mateixa mascareta per un altre centre, "un dels més importants d’Europa", puntualitza i "n'estem fent una altra.
També les elaboren amb personalització, perquè saben que lluir suma, però, com subratlla Abant, "el més important és l'etiqueta.
Això és bàsic, si no compleix, no val".
"Ajusta bé i la condensació és mínima", apunta Sedeño, a la vegada que "protegeixen igual amb sec que amb moll" i "la protecció és bilateral", a diferència d'altres.
Disposen de cinc talles, des de baby a XL.
Com moltes de les coses que passen a la vida, la casualitat va unir-los.
"Un dia, vaig venir a fer un encàrrec a prop de la botiga d'en Josep i em vaig dir "passa'l a saludar".
I una cosa va portar a l'altra i es van adonar que els dos feien el mateix: material per protegir.
Abant, pantalles de metacrilat i mampares, entre d'altres, al cap i a la fi "un servei integral de protecció", resumeix.
Mentre ell fa el disseny, la impressió i l'estampació, Sedeño s'encarrega del tall i confecció.
coronavirus
Així hem de guardar les mascaretes a casa entre ús i ús
El lloc on la guardem i com ho fem és vital per poder-la reutilitzar
Abant tenia clar, des de que va ser conscient de la magnitud de la pandèmia, que "volia ajudar" la gent, aportar el seu gra de sorra i durant el confinament va aprendre, a base de provar, per adquirir aptituts en la creació de material com les pantalles i separadors de metacrilat.
També va estudiar sistemes de refrigeració.
Els dos van veure com, pràcticament d'un dia per l'altre, es desplomava el seu negoci.
"No hi ha competicions.
Ara per ara, fabriquen unes 200 mascaretes diàries, amb possibilitat d'arribar a les 500, tenint en compte que es poden rentar 76 vegades -a 60 graus- i compten amb l'aval de l'Ajuntament de Sant Quirze, farmàcies i escoles.
Altres notícies que et poden interessar
coronavirus
Oriol Mitjà explica per què un test d'antígens dona positiu dues setmanes després del contagi
La variant òmicron és un dels elements que provoquen aquest fenomen
coronavirus
Quins són els símptomes de l'òmicron sigil·losa
El subllinatge, sorgit a l'Índia, ja s'ha detectat a Dinamarca i al Regne Unit
coronavirus
Per què algunes persones no es contagien de Covid?
Els experts apunten a una immunitat natural derivada de la genètica
coronavirus
La UE canvia les normes per viatjar: dependrà de la vacunació
La incidència per països ja no condicionarà els requisits d'entrada
coronavirus
És hora de tractar la Covid com una grip?
La situació epidemiològica apunta a emprendre el camí cap a l'endèmia, però els experts demanen prudència i no confiar-se: "La incertesa és massa alta per fer aquest pas tan gran"

Response: Les mascaretes, obligatòries des del passat juliol, són essencials protegir-nos de contagis. En veure l'enfonsament dels seus negocis arran de la pandèmia, dos empresaris de Sabadell, Abant i Sedeños, s'han adaptat a la situació i s'han unit per confeccionar mascaretes artesanes. Compten amb tres certificacions i en tenen de diferents personalitzacions i mides.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
L'assemblea que va celebrar el PDECat al juliol va ser convulsa, perquè Carles Puigdemont hi va intervenir directament per alinear el partit amb la Crida Nacional per la República, un nou moviment que pretenia aplegar formacions polítiques del país a través d'una aposta per la unitat que hauria de culminar amb la consecució de la República.
En aquell moment es va donar per fet que els sigles hereves de l'antiga Convergència s'acabarien dissolent dins la nova plataforma, però l'escenari ha canviat.
Segons diverses fonts consultades per NacióDigital, el PDECat "descarta completament" dissoldre's dins la Crida, que aquest matí s'ha presentat públicament i ha avançat que ja ha fet els primers passos per ser un nou partit.
"Estem disposats a col·laborar amb un moviment transversal i aglutinador amb totes les sensibilitats polítiques com és la Crida", ha recalcat internament aquest vespre el president de la formació, David Bonvehí, als quadres territorials del partit.
"Això en cap cas suposarà (excepte que ho decideixin els associats) prescindir del partit, que per altra banda es l'eina que ens presentarem a les eleccions municipals amb la fórmula i filosofia de Junts per Catalunya", ha afegit Bonvehí, encarregat de posar-se al capdavant de les sigles al juliol.
Aquest moviment es va produir després de la pressió exercida per Puigdemont a l'hora de prescindir del lideratge de Marta Pascal.
"Un cop els fundadors de la Crida decideixin com s'acaba constituint, des del PDECat buscarem la fórmula de poder-hi col·laborar si és possible", ressalta el president del partit en la comunicació a la cúpula de la formació.
Ara l'acompanya com a vicepresidenta Míriam Nogueras, impulsada per l'empresonat Jordi Turull i dirigents com Miquel Buch -conseller d'Interior- amb el vist-i-plau de Puigdemont.
Nogueras va tenir protagonisme fa dues setmanes quan va anunciar públicament la retirada d'una moció pactada amb el PSOE per encetar el diàleg entre l'Estat i la Generalitat.
"Un cop els fundadors de la Crida decideixin com s'acaba constituint, des del PDECat buscarem la fórmula de poder-hi col·laborar si és possible", trasllada Bonvehí als dirigents del partit
Des que es va presentar la Crida, el 16 de juliol -just la mateixa setmana que havia de desembocar en el congrés del PDECat-, una de les incògnites és quina relació hi haurà entre els dos projectes, units pel lideratge -executiu o moral- de Puigdemont.
En un primer moment la intenció del president a l'exili era fer una crida als partits -d'ERC a la CUP-, però cap d'ells s'hi va voler sumar orgànicament.
L'antiga Convergència és qui més predisposició hi va posar, però al cap de quinze dies va enviar un missatge clar: serien els associats els qui, individualment, haurien de sumar-se al nou projecte de Puigdemont.
Els responsables de la Crida preparen una ponència organitzativa que permetrà la doble militància.
Malestar pel registre
L'anunci d'aquest dijous sobre el registre de la Crida al ministeri de l'Interior com a partit i associació ha generat malestar dins del PDECat.
Un destacat alcalde, per exemple, recalcava poc després de conèixer la decisió que "això no era" el que s'havia "pactat" amb Puigdemont.
"Sempre havia dit que el nou moviment no seria un partit", assenyalen diversos dirigents consultats, alguns d'ells amb contacte sovintejat amb el president a l'exili.
Segons les mateixes fonts, els més "reacis" a la integració orgànica amb la Crida són els alcaldes, que aposten per anar amb la marca de Junts per Catalunya als comicis del maig.
La qüestió sobrevolarà el consell nacional del PDECat d'aquest dissabte a Sant Joan de Vilatorrada, molt a prop de la presó de Lledoners on hi ha reclosos diversos dirigents del partit, com és el cas de Josep Rull, Jordi Turull i Quim Forn.
En un primer moment, el plantejament de Puigdemont amb la Crida era la de convertir-la en un "segell" que acompanyés candidatures independentistes -en especial les de Junts per Catalunya arreu del territori-, però ara s'ha fet un pas més amb el registre al ministeri de l'Interior.
Els encarregats de fer-ho van ser Toni Morral, Gemma Geis i Ferran Mascarell fa dues setmanes, segons les fonts consultades.
Aquest dijous han estat els encarregats de presentar els plans de la Crida, que es fundarà el 27 d'octubre en un acte a Manresa.
— Crida Nacional🎗 (@CridaNacional) 27 de setembre de 2018
El proper pas serà el congrés en el qual s'aprovaran les ponències política i organitzativa.
La primera corre a càrrec de Jordi Sànchez, empresonat a Lledoners i president del grup parlamentari de Junts per Catalunya, i la segona portarà el segell de Geis -portaveu adjunta a la cambra catalana- amb la col·laboració d'Agustí Colomines, un dels arquitectes del moviment.
El conclave del 6 de desembre se celebrarà al Centre de Convencions Internacional de Barcelona, el mateix lloc on es va fundar el PDECat el juliol del 2016.

Response: David Bonvehí, el president del PDeCAT, ha anunciat que col·laborarà amb el nou moviment de la Crida, però el seu partit no es desfarà. El PDeCAT té clar que es presentarà a les eleccions municipals amb la coalició Junts per Catalunya i està indignat perquè Puigdemont no havia informat que la Crida s'inscriuria al Ministeri d'Interior com a partit polític.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La biografia de Maria Branyas podria inspirar una novel·la, un film o una sèrie d’unes quantes temporades de Netflix.
La seva trajectòria vital és tan llarga com apassionant.
Va néixer a San Francisco el 1907, va travessar l’Atlàntic per quedar-se a Catalunya, va viure la guerra del 36-39 i el març del 2019, ara fa un any, es va convertir en la persona més longeva del país, i també de l’estat espanyol.
Fa tres setmanes li van fer la prova del coronavirus 2019 i va sortir positiva.
Els seus 113 anys feien predir el pitjor desenllaç.
Però Branyas s’ha resistit a escriure el darrer capítol de la seva història i les proves serològiques han confirmat que ha superat la Covid-19.
A la residència Tura d’Olot, on Maria Branyas és internada des de l’any 2000, encara se’n fan creus i fins i tot han hagut de contractar un servei de comunicació per a gestionar l’allau de trucades de mitjans que es volen fer ressò de la notícia.
Si no és la persona de més edat del planeta que ha superat la malaltia, poc li’n deu faltar.
Sí que és segur que és la segona pandèmia que ha vist la nostra protagonista.
L’anterior va causar cinquanta milions de morts.
La seva història comença lluny de la zona volcànica de la Garrotxa; concretament, al número 1571 de Powell Street, a San Francisco.
Hi va néixer el 1907, un any després del gran terratrèmol que va deixar 10.000 morts a la ciutat californiana.
Anys abans, el seu pare, Josep Branyas, havia anat fins a Mèxic per continuar el negoci d’un oncle.
Després d’haver passat per Califòrnia, la família es va establir a Nova Orleans, on Josep Branyas va fundar la revista Mercurio.
Editada en castellà, publicava textos d’autors de renom, com ara Miguel de Unamuno, i contenia il·lustracions de Ramon Casas.
A Josep Branyas li van diagnosticar tuberculosi pulmonar i el metge li va recomanar que respirés aire pur, un remei gairebé universal en aquella època.
D’ací ve que tota la família s’embarqués al Catalina per anar a visitar la família que tenien a Catalunya.
Al final de la travessa, Josep Branyas, que tenia trenta-set anys, va tenir una dispnea i va morir.
En aquell moment, la Maria tenia vuit anys.
El fèretre va ser llançat davant les costes de Galícia.
La mare, Teresa Morera, va decidir de no tornar a Amèrica.
La família es va quedar a viure a Barcelona i després es va traslladar a Banyoles, on Teresa Morera es va casar amb un oncle que havia enviduat anys enrere.
A dotze anys, doncs, un segon pare va entrar a la vida de Maria Branyas.
Lluny de la gran ciutat i en l’ambient rural del Pla de l’Estany, va créixer la família, que va aconseguir d’esquivar així la gran pandèmia del segle: la ‘grip espanyola’.
El 16 de juliol de 1931, Maria Branyas es va casar amb el metge Joan Moret al santuari dels Àngels (Gironès), al massís de les Gavarres.
Aquell dia fou immortalitzat en aquesta fotografia cedida per la seva família.
Tot i haver estudiat infermeria, Maria Branyas no va exercir mai la professió, com tantes i tantes dones del seu temps.
Es va dedicar a atendre els seus tres fills.
L’esclat de la guerra del 36-39 la va tocar de prop: el seu marit va exiliar-se per unir-se al bàndol franquista com a comandant metge.
Amb la guerra acabada, la família es va tornar a instal·lar a Girona i el 1944 va donar a llum la seva última filla, la Rosa.
Amb el pas de les dècades, Maria Branyas ha vist com s’anaven morint pares, germans i fins i tot un fill, l’August, el 2019, quan tenia vuitanta-set anys.
Però alhora, arribar a 113 anys li ha permès de veure com els seus fills li donaven onze néts i aquests, al seu torn, tretze besnéts, que aviat és dit.
En aquesta línia de desafiar l’impossible, fa tres setmanes va fer positiu per coronavirus.
Feia dies que es queixava d’una infecció d’orina i les proves serològiques fetes per la residència Tura van confirmar que el seu cos ja produïa anticossos contra el coronavirus.
‘Vam pensar que ja no se’n sortiria, perquè a aquesta edat…’ La seva filla petita, Rosa Moret, de setanta-cinc anys, explica que va viure la infecció de la seva mare a distància, perquè el confinament impedia cap visita.
‘Esperem que passi de pressa i que ens puguem veure aviat’, els deia la Maria per telèfon.
Durant una vintena de dies ha estat aïllada a la seva cambra, però sense arribar a tenir cap símptoma de gravetat.
Com per art de màgia, la setmana passada, les proves van confirmar que havia superat la malaltia.
Maria Branyas continuarà essent la persona més gran del país.

Response: La vida de la Maria Branyas és llarga i fascinant. Nascuda el 1907, va arribar de San Francisco per quedar-se a Catalunya quan tenia vuit anys, on ha viscut dues pandèmies i una guerra. Des de fa un any és la persona més gran del país i, així i tot, afortunadament ha superat la covid-19.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La dimissió de Martin McGuinness com a viceprimer ministre d’Irlanda del Nord ha obert una crisi profunda en el govern i amenaça de reobrir ferides que estaven tancades.
McGuinness és un dels principals dirigents del Sinn Féin, la principal formació de la comunitat catòlica nacionalista de l’Ulster que governa en coalició amb el Partit Unionista Democràtic (DUP), el seu arxirival històric, unionista i partidari de romandre en el Regne Unit.
Un escàndol de malbaratament de diners públics en un programa de subvenció a l’energia renovable quan l’actual primera ministra, Arlene Foster (DUP), era ministra d’Empresa, ha provocat la ruptura del govern de coalició.
El Sinn Féin exigeix a Foster que dimiteixi, i la líder del DUP s’hi ha negat en rodó.
La crisi està servida i no serà fàcil de resoldre.
La fotografía d’un McGuinness i del reverend Ian Paisley donant-se la mà i acordant formar un govern conjunt, el 2007, va ser la imatge de la fi d’una guerra.
Però no va resoldre el conflicte polític, que continua removent la memòria dels nord-irlandesos.
Les dècades de violència i lluita armada continuen presents perquè la majoria dels actors polítics han estat protagonistes o testimonis d’episodis de conflicte.
McGuinness va ser membre destacat de l’IRA els anys setanta.
Què pot passar a l’Ulster?
La negativa a renunciar de Foster i la dimissió de McGuinness complica molt les coses.
Segons les bases dels acords establerts, els càrrecs de primer i viceprimer ministre tenen un rang similar, i per tant, la sortida d’un dels dos suposa una crisi de govern.
El Sinn Féin ja ha deixat clar que no pensa substituir McGuinness, que ha patit darrerament problemes de salut.
Si la situació no es resol, caldrà anar a noves eleccions.
Les anteriors es van celebrar el maig del 2016.
Mentre el dirigent del Sinn Féin se n’ha anat criticant durament Foster i el DUP titllant la formació unionista de “prepotent”, Foster ha assegurat que el Sinn Féin no es mou per principis, sinó per interessos polítics.
En àmbits polítics unionistes s’ha assenyalat que són els problemes de salut de McGuinness els que han fet que aquest deixés l’executiu.
El cert és que, més enllà de la gravetat de l’escàndol en la gestió del programa d’energia renovable, el problema és més de fons.
Hi ha incomoditat en el si de la comunitat republicana catòlica per com s’ha desenvolupat l’acord que va posar fi al conflicte.
Dinou anys després de la pau, un sector de la comunitat catòlica veu com no s’ha produït cap canvi en l’estatus d’Irlanda del Nord com a part integrant del Regne Unit.
Tothom vol que la crisi no surti del terreny de la política estricta.
Des de Dublín, però, el govern irlandès ja ha manifestat el seu neguit per la possibilitat que es trenqui l'estabilitat, que tants esforços va costar d'assolir.
La fi d’una guerra
Els Acords del Divendres Sant del 1998 van suposar la fi del conflicte armat que vivia Irlanda del Nord.
Es va fer un reconeixement al dret d’autodeterminació, quan es va establir que tot canvi en l’estatus de l’Ulster hauria de passar per la consulta als nord-irlandesos de manera democràtica.
Després va venir la renúncia per part de l’IRA a la lluita armada i la desmilitarització.
Però la voluntat dels nacionalistes es veu limitada pel fet que existeix de moment una majoria unionista en els comtats de l’Ulster.
Els acords van permetre la creació de l’Assemblea Legislativa, formada per 108 escons, sis per cadascun dels divuit comtats de l’Ulster.
Els acords van establir la formació d’un govern d’unitat amb un primer ministre de la primera força política i un viceprimer ministre de la segona.
Des del 2007 ha funcionat una sorprenent fórmula de coalició, no exempta de tensions, entre unionistes, partidaris de romandre al Regne Unit, i nacionalistes irlandesos.
Les eleccions que s’han anat produint han confirmat el primer lloc per al Partit Unionista Democràtic (DUP), que disposa ara mateix de 38 escons.
El Sinn Féin, formació nacionalista i d’esquerres, és el segon partit al territori i ara mateix disposa de 28 escons.
El d’Irlanda del Nord és un sistema multipartidista, amb un escenari polític molt fragmentat en els dos grans blocs, l’unionista i el nacionalista.
El Sinn Féin sempre ha representat l’ala dura del moviment republicà irlandès, enfront el més moderat SDLP.
I el DUP és més intransigent que l’UUP dins de l’unionisme.

Response: El govern conjunt d'Irlanda del Nord format pels partits rivals Sinn Féin (nacionalista) i DUP (unionista) s'ha trencat arran d'un escàndol que involucra la primera ministra. L'unionista Foster s'ha negat a dimitir, i per això ho ha fet el viceprimer ministre nacionalista McGuinness. Ara, la fi del pacte i les tensions poden trencar l'estabilitat que tant va costar d'aconseguir.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Per demarcacions, Girona és el territori on percentualment l'atur s'incrementa més a Catalunya.
El nombre de persones aturades a les comarques gironines arriba 32.685 persones, cosa que suposa gairebé el 10% més que el mes anterior, en concret el 9,63% d'augment, a l'incorporar a les llistes d'atur a 2.872 persones.
Pel que fa al creixement interanual, a Girona hi ha 11.176 desocupats més que fa un any, el 51,96% més.
A Lleida, l'atur s'ha situat el setembre en 14.642 persones, 982 més que l'agost, el 7,14% més, i 4.897 més que fa un any, el 49,74% més.
A Tarragona, el nombre de persones aturades el setembre ha sumat 38.297 persones, 1.919 més que l'agost, el 5,28%, i 12.964 més que fa un any, el 51,17%.
Per últim, a la demarcació de Barcelona el nombre d'aturats és de 268.491 persones, 6.360 més que fa un mes, un 5,28% d'increment, i 66.944 més que fa un any, el 33,22% d'augment interanual.
La contractació a Catalunya ha arribat a 231.333 contractes, amb un increment respecte del mes anterior de 86.231 contractes, el 59,43% més que l'agost.
Si ho comparem amb el mateix mes de l'any anterior, hi va haver 13.274 contractes menys, el 5,60% menys que el mateix període de l'any anterior.
Barcelona
A Barcelona, amb 268.491 persones aturades, el nombre de desocupats més important correspon al sector serveis, que ha arribat a 160.680 persones, seguit dels treballadors de la indústria amb 60.097; la construcció, amb 31.283; les que no tenien ocupació anterior, amb 13.601; i l'agricultura, amb 2.290.
La contractació va ser de 179.100 contractes, amb una variació respecte l'agost de 78.699, el que suposa un increment del 78,38%.
Si ho comparem respecte del setembre de l'any anterior, el nombre de contractes ha baixat de 6.762, un 3,64%.
Girona
A Girona, amb 32.685 persones registrades a l'atur, el sector serveis també és el més castigat per l'atur, amb 18.136 persones, seguit a distància de la construcció, amb 6.824; la indústria, amb 5.749; les que no tenien ocupació anterior, amb 1.276; i l'agricultura, amb 700 persones.
La xifra de contractes arriba a Girona a 17.607 al setembre, amb un increment de 2.940, un 20,04%.
Respecte del mateix mes de l'any anterior, es registra una disminució de 3.414 contractes, el 16,24%.
Lleida
A Lleida, amb 14.742 desocupats, els serveis s'emporten la meitat d'aquesta xifra, amb 7.382, seguits dels desocupats a la construcció, 3.069; la indústria, 2.352; l'agricultura, 1.001; i les persones sense ocupació anterior, 938.
A Lleida van fer-se 13.115 contractes nous, 1.240 menys que el mes anterior, una disminució del 8,64%.
Respecte del mateix mes de l'any anterior, es van fer 788 contractes menys, el que representa una disminució del 5,67%.
Tarragona
A Tarragona, dels 38.297 aturats registrats, la majoria, 21.507, corresponen al sector servis, seguits de la construcció amb 8.175, i de la indústria, amb 4.942.
Els que no tenien ocupació anterior, 2.437, i els desocupats a l'agricultura, 1.236, tanquen la llista.
A Tarragona es van fer 21.511 contractes, amb un increment de 5.832 respecte del mes anterior, amb un augment del 37,2% però amb una disminució de 2.760 si ho comparem amb el mateix mes de l'any anterior, una disminució de l'11,37%.
Atur entre la immigració a Catalunya
El nombre d'immigrants aturats ha arribat a 61.067 persones, amb una variació mensual de 5.505 persones, cosa que suposa el 9,91% més que l'agost.
Respecte del mateix mes de l'any anterior, l'increment va ser de 29.747 persones i gairebé el doble que fa un any, en concret el 94,98%.
Quant a l'origen dels immigrants que es troben en situació d'atur, aproximadament una quarta part són d'origen comunitari, 12.678, i tres quartes parts, 48.389, extracomunitaris.
L'atur puja a tots els sectors al mercat estatal
L'atur s'ha incrementat en tots els sectors, a causa, sobretot, de la finalització d'una part significativa de l'obra residencial, que té efectes induïts en altres sectors i subsectors d'activitat, segons que ha fet públic avui el Ministeri de Treball.
Això, afegit a la finalització de la temporada d'estiu provoca que el sector serveis lideri l'augment del nombre de persones aturades a tot el mercat estatal.
El major increment es registra entre el col•lectiu de persones sense ocupació anterior, 15.160 (6,4%), la majoria joves que han acabat els seus estudis aquest mes.

Response: A les quatre províncies catalanes s'ha enregistrat un augment del 37% de les persones aturades respecte a l'any anterior. S'han vist afectats tots els sectors, especialment el de serveis, arran de l'acabament de la temporada d'estiu. Segons el Ministeri de Treball, la finalització d'una gran part de l'obra residencial n'és un altre factor. També hi ha més aturats immigrants.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Les municipals del 2019 estan plantejant -ja des dels últims mesos- interrogants sobre com s'han de presentar els partits independentistes.
Des del moment en què l'ANC va manifestar la necessitat d'articular la unitat i fomentar llistes unitàries, la CUP s'ha apressat a argumentar, si més no internament, el seu posicionament contrari a aquestes aliances, si bé ha hagut d'admetre alguna excepció com ara Argentona.
ERC i el PDECat prefereixen anar per separat, la Crida encara no té posició definida i només Demòcrates i el filòsof Jordi Graupera avalen la proposta "unitària" de l'entitat que presideix Elisenda Paluzie.
La base sobre la qual han de treballar les assemblees cupaires en els propers mesos és la ponència que es va aprovar a l'Assemblea Nacional de Cervera del passat 13 de maig.
Un document que establia els principals requisits de la política d'aliances sota el paraigües de l'Esquerra Independentista, el municipalisme alternatiu i els moviments socials, amb visió feminista i ecologista.
La realitat, però, és sempre una mica més complexa, i les particularitats de cada cas han generat dilemes i apreciacions, també de forma orgànica.
Les "falses" llistes unitàries
La proposta de "llistes unitàries" de l'ANC és una fal·làcia per a la CUP.
Segons precisa un dirigent de la formació a NacióDigital, el concepte d'unitat és, de per sí, propi dels anticapitalistes, així com també ho seria la defensa de les posicions independentistes.
D'aquí en sorgeix, precisa, el concepte d'unitat popular, que combina eix nacional i social.
En canvi, segons la CUP, el concepte d'unitat que es promou des de l'ANC és un concepte "perillós" i "buit" de contingut.
La CUP defensa que els comicis del 2019 no es plantegin com un "plebiscit" sinó amb una mirada sobre les realitats locals
Els comicis municipals del 2019, doncs, no s'han de plantejar com un "plebiscit" del qual s'aprofitin la resta de formacions independentistes, creuen els anticapitalistes, sinó que han de respondre a les necessitats municipals de les diferents poblacions on els cupaires es presentaran, ja sigui sota el nom del partit o a través de la marca blanca Poble Actiu.
El temor a Ciutadans
El "monstre" de Ciutadans, tal com van titllar el partit taronja els líders cupaires a les darreres eleccions al Parlament, es manté present també en el plantejament d'aquestes municipals.
Si la unitat de l'independentisme beneficiaria o no Inés Arrimadas i Albert Rivera en el seu intent de fer forat als ajuntaments és una de les preguntes que es fan, tot i que la CUP considera que "polaritzar els comicis amb un sí o un no a la independència" pot alimentar el seu creixement de vots.
Llistes conjuntes només sota el paraigua de la CUP
La CUP descarta qualsevol proposta basada només en un plantejament "genèric d'unitat independentista".
Les tonalitats grises, en aquest escenari, ocupen el camp de visió de les municipals, i per això els anticapitalistes tampoc descarten posar les seves sigles en propostes i objectius compartits amb altres formacions.
Les llistes són, però, una altra cosa.
De cap manera la CUP preveu despersonalitzar-se i circumscriu els pactes a no perdre la seva marca.
Qualsevol aliança amb els anticapitalistes, assenyalen, ha d'adherir-se al seu projecte municipalista i les bases "assembleàries i d'apoderament popular".
Els seus vots, afirmen, no es podran sumar a cap altra coalició de grans partits de l'esquerra o del sobiranisme.
D'altra banda les llistes que avali tindran com a obligat compliment el codi ètic de la CUP i, per tant, els càrrecs electes compartiran les mateixes limitacions de mandats i retribucions.
Argentona esdevé un cas aïllat de coalició municipalista de partits on la CUP s'integra amb el PDECat, ICV i ERC
En aquest cas, els cupaires formació defensen que s'han sumat a un moviment de partits, activistes socials i culturals, i representants d'entitats que busquen un canvi "social, popular i republicà a la ciutat".
En aquest moviment clarament independentista, tal com remarquen, els partits no en formen part directament, sinó que són els seus militants a títol individual qui l'integren.
Les directrius de la CUP, però, no han estat resolutives en tots els casos.
L'objectiu és combatre l'atomització del consistori i garantir així que el pròxim alcalde sigui independentista.
La decisió d'Argentona, però, protagonitzada per Eudald Calvo, un alcalde vinculat a Poble Lliure, no ha agradat a part de l'estructura nacional de la CUP.
Anar més enllà de les sigles dels partits també és el que s'està plantejant a Badalona, tal com va detallar NacióDigital.
En aquesta ciutat es vol promoure una plataforma en la línia de Girona, tot i que una part de la militància de la CUP no veu clara la reedició pel paper que hi pugui arribar a tenir ICV.

Response: De cara a les pròximes eleccions municipals, l'ANC ha suggerit les llistes unitàries independentistes. La CUP no hi està d'acord perquè pensa que cada partit s'ha de presentar amb unes propostes que cobreixin les necessitats municipals. En tot cas, faran aliances amb qui comparteixin objectius i propostes. A més, consideren que les llistes conjuntes poden beneficiar altres partits, com Ciutadans.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
L'escriptora Isabel-Clara Simó ha mort aquest dilluns als 76 anys, segons ha confirmat l'ACN.
Nascuda a Alcoi el 1943, Clara Simó ha estat una de les figures més prolífiques i populars de la literatura en català, amb una cinquantena llarga d'obres principalment de narrativa però també poesia, teatre, assaig i guions televisius.
'És quan miro que hi veig clar' (1979), 'Històries perverses' (1992, premi Crítica Serra d'Or), 'La salvatge' (1993, Premi Sant Jordi) 'Dones' (1997) o 'Amor meva' (2010, Premi Joanot Martorell) són algunes de les seves novel·les més celebrades.
Reconeguda amb un ampli ventall de premis literaris, el 1999 la Generalitat de Catalunya li va atorgar la Creu de Sant Jordi i el 2017 va veure reconeguda la seva trajectòria amb el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes.
Isabel-Clara Simó es va llicenciar en Filosofia a la Universitat de València i, a finals dels anys seixanta, es va traslladar a Figueres amb el seu company, el periodista Xavier Dalfó, per instal·lar-se més tard i de forma definitiva a Barcelona.
L'escriptora va dirigir durant onze anys el setmanari 'Canigó' (anteriorment una publicació mensual fundada el 1968 pel seu marit i des de la qual van desafiar la censura al català).
Va exercir de professora d'institut (a Bunyol, Figueres i Barcelona) i durant quatre anys a la Facultat de Traducció i Interpretació de la Universitat Pompeu Fabra (UPF), període en què va doctorar en Filologia Romànica.
Integrant de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana, va ocupar el càrrec de vicepresidenta al Principat durant el període 1985-1988.
El 1996 va ser nomenada delegada del Llibre del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, en l'etapa que aquest organisme va passar a formar part de la Institució de les Lletres Catalanes (IEC), càrrec que exerceix fins al 1998 (la mateixa institució la va nomenar degana l'any 2016).
Extensa trajectòria literària
Isabel-Clara Simó ha tingut una prolífica i exitosa trajectòria literària de quaranta anys.
Va debutar el 1979 amb el recull 'És quan miro que hi veig clar', Premi Víctor Català.
Més endavant arribarien 'Júlia' (1983), 'Alcoi-Nova York' (1985), 'T'estimo Marta' (1986), 'Històries perverses' (1992, guardonat amb el premi Crítica Serra d'Or), 'La salvatge' (1993, guardonada amb el Premi Sant Jordi), 'Perfils cruels' (1995).
També 'Dones' (1997, objecte l'any 2000 d'una versió cinematogràfica dirigida per Judith Colell) o 'El professor de música' (1998, guardonada amb el Premi de la Crítica dels Escriptors Valencians), entre altres.
Ja al segle XXI, l'autora va seguir publicant incansablement.
'T'imagines la vida sense ell?' (2000), 'Hum...
Rita!
L'home que ensumava dones' (2001), Premi Octubre-Andròmina de narrativa; 'Amor meva' (2010, Premi Joanot Martorell), 'Els invisibles' (2013) o 'Jonàs' (2016), que l'autora defensava com el seu "testament literari" tot i que encara havia d'escriure 'La Sarbatana' (2019), aquesta sí, la seva darrera novel·la, publicada tot just el setembre del 2019.
Clara Simó també va escriure novel·la juvenil, amb títols abastament reeditats com 'Raquel' (1992), i altres com 'Joel' (1996), 'Dora diu que no' (2006) o 'Tzoè' (2015).
També és autora de guions televisius i radiofònics, com el de la recordada sèrie de TV3 'La granja' (1989-1990), i va fer incursions en el món del teatre, amb les obres 'Còmplices' (2003) i 'La Visita', Premi de Teatre Ciutat d'Alcoi.
L'escriptora també va cultivar el gènere de l'assaig amb dissertacions com 'Sobre el nacionalisme', l'any 2000, sobre la identitat catalana actual; l'homenatge a Montserrat Roig 'Si em necessites, xiula' (2005); 'Adéu, Boadella' (2008) i 'Cartes d'independència a la vora d'una tassa de te' (2011), coescrit amb la també desapareguda Patricia Gabancho.
A més, va desenvolupar una tasca periodística iniciada amb els primers articles a 'Canigó', i anys després amb una columna diària al diari 'Avui' ('De Fil de Vint').
També va ser col·laboradora de publicacions com 'Serra d'Or', 'El Temps' i 'El País'.
Fa uns mesos, en el programa 'El divan' de TV3 ja va confirmar que patia una malaltia degenerativa, tot i que no va especificar quina.
Diversos premis literaris
L'any 1999 la Generalitat li va concedir la Creu de Sant Jordi.
El 2013 és nomenada filla predilecta i reconeguda amb la medalla d'Or de la seva ciutat natal, Alcoi, i també rep el Premi Jaume Fuster dels Escriptors en Llengua Catalana, atorgat per votació directa del col·lectiu d'escriptors.

Response: Aquest dilluns ha mort l'escriptora Isabel-Clara Simó als 76 anys, una figura destacada de la literatura en català. Ha publicat obres de narrativa, poesia, teatre, assaig i guions de televisió, i ha obtingut molts premis literaris. Va dirigir el "Canigó", va ser professora i va ser degana de l'IEC, entre d'altres. Feia uns mesos havia anunciat que patia una malaltia.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
L'Observatori Espanyol del Cànnabis Medicinal estima que a tot l'estat espanyol hi ha entre 50.000 i 100.000 pacients que consumeixen cànnabis amb finalitats terapèutiques i es calcula que a Catalunya aquesta dada està entre 15.000 i 30.000 pacients.
Són persones que han patit un càncer i que durant la quimioteràpia, recorren a aquesta planta per evitar les nàusees, però també pacients amb malalties cròniques, malalts amb dolor crònic o altres patologies i fins i tot infants amb epilèpsia.
El consum de cànnabis però, amb finalitats mèdiques, no està regulat per cap llei i per tant, els metges no poden prescriure'l i els pacients no poden acudir a la farmàcia per aconseguir-ho.
Posar sobre la taula la situació actual i debatre sobre la necessitat de legalitzar-ho, és l'objectiu del II Congrés Cannabmed, que arrenca aquest divendres a Barcelona, amb la participació d'experts i pacients.
Precisament la manca de regulació en l'ús del cànnabis amb finalitats medicinals provoca que no hi hagi un registre rigorós dels pacients que recorren a aquesta planta per pal·liar els símptomes de determinades malalties o els efectes d'alguns medicaments.
Així ho ha explicat el sotsdirector de la Fundació ICEERS (International Center for Ethnobotanical Education, Research & Service), Òscar Parés, en el marc del II Congrés Cannabmed que té lloc aquest divendres i dissabte a Barcelona.
''El cànnabis no cura'', ha recalcat Parés, però ''està infrautilizat''.
Parés considera que hi ha prou evidència científica que aquesta planta podria ajudar a molta gent, a reduir els símptomes de la malaltia o els efectes de la mediació, i per tant, ajudar-los a millorar la qualitat de vida a tenir, en definitiva, ''una vida més digna''.
Els beneficis d'utilitzar el cànnabis van més enllà del benestar dels mateixos pacients, ja que en estudis als EUA; als estats on hi ha programes de cànnabis medicinals, s'ha comprovat que hi ha menys consum d'opiacis, menys addiccions i menys ús d'analgèsics.
Per això, una de les reivindicacions que uneix professionals sanitaris i pacients és la necessitat de regular aquest consum.
Actualment, alguns metges aconsellen als seus pacients recórrer al cànnabis però no ho poden receptar perquè posarien en risc el seu lloc de feina, explica Parés.
Un programa d'accés al cànnabis medicinal solucionaria aquesta situació i donaria formació als professionals de manera que es podria ''uniformitzar'' la resposta, que actualment genera ''disparitats d'opinions''.
De fet, Parés destaca que hi ha més de 30 països que han fet aquest pas ''i cap d'ells ha tirat enrere''.
''Amb el cànnabis, la vida canvia totalment''
La Llibertat González és una de les pacients que participen al congrés.
Té diverses patologies i ha passat per quiròfan una quarantena de vegades per problemes de pneumotòrax, bàsicament.
També té dolor crònic i fibromiàlgia.
Explica que ha arribat a consumir, en moments problemàtics, prop del centenar de pastilles diàries.
Una amiga la va anirmar a cnèixer unclub de cànnabis i a través d'un metge va començar a provar-ne el consum.
No se'n penedeix gens.
Reconeix que no n'era partidària per qüestions d'estigma i perquè els seus germans, morts de sida, van haver de recórrer a la metadona.
Però un cop ha provat els efectes afirma, categòricament que ''amb el cànnabis, la vida canvia totalment''.
A banda de poder reduir el consum de fàrmacs, el cànnabis la deixa descansar a la nit; antigament s'arribava a despertar, de dolor, cada vint minuts.
Explica que és necessari molt poca dosi cada dia.
Ella es gasta aproximadament uns 200 euros al mes, a banda d'uns 80 més en pastilles, i el consumeix a través d'un petit vaporitzador.
Amb un consum diari, explica, n'hi ha prou.
''Em va de meravella'', confessa, i per això, no es planteja canviar d'idea, però lamenta que el cànnabis medicinal no estigui regulat.
''Això ha de canviar'', diu la Llibertat, perquè considera que funciona i recorda que no consumeix perquè vol, sinó perquè ho necessita.

Response: Entre 15.000 i 30.000 catalans utilitzen el cànnabis amb finalitats mèdiques per millorar la seva qualitat de vida. Aquest ús, però, no està regulat per la llei: els metges no poden prescriure cànnabis i les farmàcies no el poden vendre. Divendres comença a Barcelona el II Congrés Cannabmed, amb professionals i pacients, on es debatrà sobre la necessitat de legalització.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El president del PP a Catalunya, Xavier Garcia Albiol, considera que la cerimònia sobria i breu que el nou president de la Generalitat, Quim Torra, ha escollit per prendre possessió del seu càrrec és "un episodi més del descrèdit" de l'independentisme i ha considerat que és una "vergonya" que ho hagi fet "d'amagatotis" de la resta de partits polítics i de la societat civil catalana.
El líder popular ha assegurat que encara que l'haguessin convidat no hauria assistit a l'acte i diu que li hagués provocat "mal de panxa" veure un representant del govern de l'Estat prenent-hi part.
En aquest sentit ha recordat que Torra va "atrevir-se a dir que els catalans són èssers inferiors genèticament" i ha assegurat que aquesta mena d'afirmacions el fan pensar "en l'Alemanya dels anys 30".
Per aquesta raó ha afegit que tenir al capdavant de la Generalitat una persona que pensa d'aquesta forma no li fa "gràcia".
El president del PP ha fet aquestes declaracions en una atenció als mitjans a la porta de l'Ajuntament de Badalona (Barcelonès).
Xavier García Albiol assegura que la situació que es viu a Catalunya és "d'absoluta anormalitat" i considera que és una "vergonya" la forma com està actuant el nou president de la Generalitat, Quim Torra.
"Mai ningú havia fet tan mal a Catalunya en tan poc temps", lamenta.
En aquest sentit afirma que la fórmula que ha escollit per prendre la possessió del càrrec és "un episodi més del descrèdit" en què l'independentisme ha instal·lat Catalunya.
"Mai s'havia vist un president prenent possessió del càrrec d'amagatotits de la resta de partits polítics i d ela societat civil catalana", ha comentat.
Pel que fa a la manca de representants del govern de l'Estat en la cerimònia, Albiol ha dit que li semblaria estrany que el govern d'Espanya volgués participar "en la presa de possessió d'un senyor que està instal·lat en l'anomalia política i que els únics gestos que ha fet des de que és president de la Generalitat és intentar provocar els catalans que no són independentistes tractant-los de ser inferiors a la resta".
Així mateix ha dit que li provocaria "mal de panxa" veure que un membre de l'executiu de Mariano Rajoy hi participa.
Albiol també s'ha referit a la voluntat de la Fiscalia de querellar-se contra el president Torra per xenofòbia i ha fet broma referint-se a la seva persona: "A alguns per menys ens han portat davant els jutjats".
Per tot plegat ha comparat Torra amb un dirigent polític del nazisme.
"Algú que s'atreveix a dir que els catalans som sers inferiors genèticament em fa pensar en l'alemanya dels anys 30", ha sentenciat el popular que ha dit que no li fa "gràcia" tenir al capdavant la Generalitat una persona que pensa d'aquesta forma.
Albiol ha dit que el pitjor que es pot fer en aquests moments és buscar la confrontació i el xoc de trens amb les institucions espanyoles, el que des del seu punt de vista no ha deixat de fer Torra.
"Aquesta actitud no representa la immensa majoria de catalans independentistes", ha advertit el popular que ha demanat al nou president "que deixi d'avergonyir els catalans i actuï com a president de tots".
Per altra banda, el president del PPC també ha afirmat que és "inadmissible que el president tingui la poca vergonya de reunir-se abans amb els diputats que estan a la presó que amb els representants dels grups polítics".
Segons Albiol aquesta és la major de les garanties que l'escenari de confrontació es mantindrà.
Acusa a Rivera de fer demagògia electoral
El líder dels populars també s'ha pronunciat sobre la petició que el president de C's, Albert Rivera, ha fet a Mariano Rajoy perquè estengui el 155 i inclogui el control dels mitjans de comunicació públics.
"Aquesta mesura està molt bé quan es produeixi el primer fet censurable per part del Govern", ha dit Albiol que ha advertit que fins que això no passi no es pot fer aquest pas perquè "no s'estaria parlant d'un estat de dret".
El popular considera que Rivera n'és conscient i que aquesta demanda s'emmarca en la "irresponsabilitat" i la "demagògia electoral" en què es troba instal·lat el líder de C's.

Response: El president del PPC, Xavier Garcia Albiol, considera que la cerimònia d'investidura del nou president de la Generalitat, Quim Torra, és vergonyosa per l'absència de representants del govern de l'Estat. Explica que és una situació anormal i un descrèdit de l'independentisme. També compara a Torra amb un dirigent nazi per haver tractat els catalans no independentistes com a éssers inferiors.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Dimarts es compleix un any d'ençà que els ciutadans del Lluçanès van acudir a les urnes per pronunciar-se sobre el futur del territori com a nova comarca, la que hauria de ser la 43a de Catalunya.
Amb una participació del 55,15%, el 'sí' es va imposar amb un 70,7% dels vots davant el 26,4% del 'no'.
La Generalitat va veure un resultat "difícil" de gestionar, ja que, tot i la victòria del 'sí' en el còmput global, a cinc dels tretze municipis el 'no' en va sortir guanyador.
Les eleccions catalanes, les dificultats per poder constituir un nou Parlament i les eleccions municipals han anat endarrerint el procés de creació de la nova comarca.
En aquests moments, la ponència que ha de redactar la llei ja està escollida i ha començat a treballar.
En declaracions a l'ACN, l'alcalde de Prats de Lluçanès i president del Consorci del Lluçanès, Isaac Peraire, ha demanat "celeritat" en la redacció de la llei que ha de fer oficial la comarca.
Peraire ha explicat que l'objectiu és que neixi una comarca "forta" on tots els municipis s'hi puguin sentir còmodes.
A diferència de la comarca del Moianès, que es va crear pel procediment de lectura única, la comarca del Lluçanès s'ha de crear a partir d'una ponència que està participada per tots els partits polítics del Parlament.
"És més llarg, més lent, però a la vegada hi ha més debat i més participació i es pot redactar la llei tenint en compte tots els ets i uts, escoltant opinions, alternatives i fórmules", ha explicat.
El batlle de Prats de Lluçanès creu que el debat sobre la unitat o no dels tretze municipis que han de conformar la comarca està superat.
"Des de l'inici tots tretze estem a dalt del tren, tots tretze hem anat seguint els reptes que ens vam plantejat al principi del Consorci i així espero que sigui fins al final", ha destacat.
Tot i això, ha admès que hi ha "ritmes diferents".
"Com en tots els projectes de la vida n'hi ha que s'agafen els projectes amb més passió que d'altres, però en aquest cas hi som tots, sigui en e grau que sigui", ha insistit.
De fet, Peraire opina que tots tretze es necessiten els uns als altres: "Tant necessita l'eina del Consell Comarcal Prats de Lluçanès, que és el municipi més gran, com Sobremunt, que és el poble més petit".
Els batlles reclamen "celeritat" en la redacció de la llei.
"Volem que avanci", ha reclamat Peraire.
Pel president del Consorci del Lluçanès, la manca de reconeixement de la oficialitat de la comarca fa que "no puguem donar sortida a molts projectes que estem tirant endavant i, en molts casos, ens veiem limitats".
Peraire ha defensat la singularitat de la comarca del Lluçanès.
"Catalunya és un país asimètric, i volem que el nou Consell Comarcal s'adapti al nostre territori.
No és el mateix una comarca com la nostra, que una comarca com l'Alt Empordà, i l'administració ha de ser capaç d'adaptar-s'hi", ha reclamat.
Reptes de futur
Isaac Peraire ha explicat que durant aquest any des de la celebració de la consulta, des de la comarca s'ha treballat en tres sentits.
El primer i més important ha estat en perseguir el reconeixement de la comarca, una qüestió que, tot i que ja s'està treballant des del Parlament per redactar la llei, encara no s'ha aconseguit.
A través del Consorci del Lluçanès, també s'ha treballat per donar un reimpuls a diferents projectes en matèria de promoció turística, econòmica, d'ocupació o en qüestions de cultura i joventut.
Entre aquests, destaca la instauració d'unes bases comunes per a processos de selecció per a tots els Ajuntaments del Lluçanès o el projecte 'Boscos de pastura', que posa en contacte propietaris forestals i ramaders per tal d'impulsar la silvopastura i així aconseguir una millor gestió del bosc.
També destaca el naixement de l'anomenat 'Centre de Serveis', una iniciativa que, des de diferents àrees dels Ajuntaments, proposa un treball mancomunat per acabar compartint el màxim de serveis tècnics i logístics.
Per últim, també s'ha aconseguit donar sortida a la situació jurídica i legal del Consorci, que com a conseqüència de l'aplicació de la Llei de Racionalització i Sostenibilitat de l'Administració Local (RSAL) no podia continuar com a organisme autònom.
Així, i fins que es creï la nova comarca, el Consorci del Lluçanès s'adscriu a l'Ajuntament de Prats.
Aquesta no ha estat mai l'opció preferida pel consistori pradenc, però "era la millor sortida per començar a caminar com a comarca", segons opina Peraire.

Response: Dimarts farà un any des que la majoria dels votants del Lluçanès demostraren estar a favor de crear la nova comarca. El procés s'ha endarrerit per les eleccions i les dificultats per formar el nou Parlament. Els alcaldes del Lluçanès demanen rapidesa en la redacció de la llei per fer oficial la comarca i poder desenvolupar els seus projectes.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El Consell de l'Estudiantat de les Universitats Catalanes (CEUCAT) ha fixat "quatre línies vermelles" davant el model 3+2.
El coordinador del consell, Lluís Forcadell, ha puntualitzat que volen que el preu dels màsters s'equipari al dels graus; que tot graduat tingui accés a un màster, entès com una segona etapa universitària; que la decisió de quins graus han de ser de tres o quatre anys sigui unitària en el sistema català i que la introducció de graus de tres anys sigui per motius estrictes de qualitat educativa.
El CEUCAT insta el Govern a "arremangar-se" davant la reforma i reclama un "compromís ferm" abans del setembre del 2017 que doni resposta a aquestes demandes.
El CEUCAT ha "reobert el diàleg" amb la Generalitat i, de moment, l'estratègia passa per asseure-s'hi a negociar, però no descarta "cap tipus d'acció" més endavant.
El CEUCAT considera "inviable" implementar en les condicions actuals el model 3+2 i veu com "un assumpte d'extrema necessitat" que la Generalitat "trobi solucions" a la "demanda social" i al "rebuig frontal" a aquesta reforma abans del setembre del 2017, quan s'introduirà un bloc nombrós de titulacions de tres anys.
Coneguda com a decret 3+2, la reforma va ser aprovada a finals de gener d'aquest any pel Consell de Ministres i permet a les universitats, de forma voluntària, reduir els graus a tres anys i oferir màsters de dos, mentre que el model del pla Bolonya establia quatre anys de grau i un de màster (4+1).
"Creiem que el Govern ha entès la preocupació dels preus i que podem aconseguir que s'equiparin parlant i fent pressió", ha afirmat Forcadell aquest dimecres en una roda de premsa per explicar el posicionament del CEUCAT davant el 3+2.
La Junta del Consell Interuniversitari de Catalunya (CIC) va aprovar el juny que els estudiants de les futures titulacions de tres anys puguin cursar un any de màster al mateix preu públic vigent del grau en què s'han titulat a través del mecanisme de beques Equitat.
Ara bé, el Consell de l'Estudiantat no es conforma amb aquest acord i n'estan negociant de majors amb la Generalitat.
El CEUCAT demana equiparar els preus de màster amb els de grau i retornar si és possible als preus anteriors al 2011.
El consell reconeix "una voluntat" perquè els preus convergeixin, però apunta que "està subordinada a un augment d'ingressos de la Generalitat".
El CEUCAT demana també que s'introdueixin les beques Equitat als ensenyaments de màster i millorar aquestes ajudes.
A més, reclama que es garanteixi a tots els estudiants l'accés a màsters professionalitzadors.
Segons el CEUCAT, el Govern no s'ha posicionat sobre aquest punt i actualment no existeix "cap garantia d'accés en acabar el grau: per matricular-te al màster cal assumir-ne primer el cost i després demanar la beca Equitat per rebaixar-ne el preu".
Una altra demanda és recuperar les beques Mobilitat perquè tothom pugui estudiar "allà on vol i no on pot".
Els estudiants reivindiquen que si es tira endavant el model 3+2 sigui de forma "coordinada" i "consensuada" a les Universitat Catalanes i proposen analitzar les necessitats de cada títol i avaluar les competències que s'adquireixen en els màsters i graus actuals per relacionar-les amb les atribucions laborals.
"És inacceptable que un grau sigui de quatre anys en algunes universitats i de tres en d'altres", ha afirmat Forcadell.
Per això, el CEUCAT vol consensuar amb les universitats i el Govern un model per establir quins graus són de tres anys i quins de quatre i que la justificació sigui acadèmica i "no per ingressar més diners, obtenir més beneficis o captar més estudiants com A universitat".
I per aconseguir aquests objectius, els estudiants insten les Universitats Catalanes a fer "pressió" per aconseguir del Govern majors compromisos i a "no introduir graus de tres anys fins que, com a mínim, s'hagi reduït el preu del màster, indiferentment de si el model pel qual s'opta és el 3+2 o el 3+1+1".
El CEUCAT considera que l'alta participació als referèndums del 3+2 dóna força a les demandes
Lluís Forcadell ha qualificat d'"impressionant" la mobilització estudiantil contra el 3+2 .
Per al coordinador del CEUCAT, el "termòmetre" del malestar davant el decret que permet flexibilitzar la durada dels graus "s'ha disparat" amb els referèndums organitzats en les darreres setmanes a les Universitats Catalanes.
Forcadell assenyala que el "'no' rotund" que va sorgir de les consultes s'ha de "tenir molt present" però sobretot en valora la participació: "que un 30% et voti a les urnes i digui 'no' al 3+2 és un indicador prou important per plantar-te i demanar que es miri bé el model 3+2 abans d'implantar graus de tres anys": "Mai a les universitats catalanes s'havia mobilitzant tant estudiant en unes eleccions; ni les eleccions a rector ni a consell d'estudiants aconsegueixen mobilitzar tantíssima gent", ha reblat.

Response: El CEUCAT considera inviable la reforma educativa i demana uns requisits mínims perquè el 3+2 sigui beneficiós per als estudiants: igualar els preus de màsters i graus, garantir a tothom l'accés als màsters i que els graus siguin unitaris a les universitats. Ha demanat respostes al govern i dialogarà amb la Generalitat per trobar solucions arran del rebuig de la reforma.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
L'Associació de Veïns de la Sagrada Família ha començat a actuar perquè es posin límits a la basílica.
Considera que cal restringir el nombre de visitants que rep anualment i restar-ne al voltant d'un milió.
L'any passat van ser 3,7 milions i aquest any creu que es podrien arribar als 4.
A més, ha presentat una denúncia a l'Ajuntament per vulneració de la legalitat urbanística del temple, en haver edificat vuit pilars parcialment sobre la vorera.
També demana que pagui impostos, com l'IVA pels tiquets, i que el consistori creï una taxa d'un euro per entrada per contribuir a finançar l'impacte del turisme al barri.
El monument ha estat polèmic les últimes setmanes perquè el consistori el vol controlar i fer que pagui llicència.
El responsable d'Urbanisme, Mobilitat i Medi Ambient de l'associació, Joan Itxaso, ha defensat aquest dijous en roda de premsa que els visitants del temple "no haurien d'ultrapassar els tres milions", ja que quan se superen es "desordena" els entorns del temple per la massificació turística.
Segons ell, aquesta limitació no impediria que se seguissin destinant 25 milions d'euros cada any per construir el temple i respondria al criteri de la UNESCO, segons els quals un monument com aquest no hauria de rebre més de 800 visitants diaris.
Ja es restringeix el nombre de visitants en punts com el parc Güell i l'Alhambra de Granada.
Ricardo Huélamo, que també és membre de l'associació, ha considerat que "el criteri no pot ser quants més turistes, millor".
A parer seu, "existeix una bombolla turística" que es pot convertir en bombolla immobiliària, i ha avisat del fet que genera l'expulsió dels veïns i l'augment del preu de l'habitatge i dels lloguers.
Itxaso ha concretat que el barri ha perdut un 3% de població, en part per immigrants que han tornat als seus països d'origen, però també "a la gentrificació" generada per la proliferació dels pisos turístics.
Ha afegit que també ha perdut riquesa, i la renda familiar disponible ja està per sota de l'índex de referència de ciutat (es situa als 100 punts), i a la Sagrada Família ha passat de 105 punts a 92.
Itxaso ha criticat que el temple "actua amb total impunitat i prepotència", i l'associació ha decidit fer un primer pas per posar-hi fi.
Va presentar la denúncia aquest dimecres perquè les vuit columnes edificades davant de la futura façana de la Glòria, al carrer Mallorca, el temple les ha construït "envaint entre 20 i 50 centímetres" la vorera del carrer, segons es recull a la denúncia.
El Pla General Metropolità (PGM) tolera fins a 15 centímetres, segons es preveu a l'article 231 a), de manera que se supera el màxim permès.
L'entitat demana la inspecció municipal i que es restitueixi la legalitat urbanística.
La Sagrada Família no paga IVA per les entrades
Segons el líder veïnal, l'Ajuntament disposa ara de tres mesos per contestar, i l'associació té fins a mig any per presentar un contenciós administratiu, cosa que dependrà de la resposta municipal.
Itxaso s'ha queixat que el govern d'Ada Colau no els ha rebut per parlar de qüestions urbanístiques tot i que tenen una reunió demanada des del setembre del 2015, i tampoc s'han trobat amb la Junta Constructora del temple.
L'entitat també reclama que la basílica pagui impostos, i especialment IVA per les entrades.
Itxaso ha ressaltat que ell ha pagat tiquet per visitar-la i "allà no hi posa IVA inclòs".
L'associació encara ha fet una última proposta, i és que l'Ajuntament creï una taxa d'un euro que es cobri amb l'entrada al temple, i que es destini a finançar el cost de l'impacte que genera el turisme al barri, com ara els agents cívics, la vigilància de la Guàrdia Urbana, la neteja i la millora del transport públic.
Ho ha exemplificat amb el fet que la Sagrada Família és de les zones "amb més circulació de tot Barcelona", i que sovint els treballadors del metro han de contenir els passatgers per evitar accidents a causa de l'elevada afluència.
El govern ho traslladarà a la reunió amb el Patronat del temple
Fonts municipals han expressat que el govern de Colau comparteix la preocupació dels veïns, i han subratllat que l'Ajuntament vetlla "per tal que es compleixi la normativa en tots els procediments urbanístics que es desenvolupen a la ciutat".
Han afegit que "aquestes qüestions" que han plantejat els veïns es tractaran en la reunió que el govern municipal tindrà pròximament amb el Patronat de la Sagrada Família "per plantejar-hi conjuntament solucions", si bé el consistori no n'ha concretat la data.

Response: L'Associació de Veïns de la Sagrada Família demana que es redueixi el nombre de visitants a la basílica, que els tiquets d'entrada incloguin l'IVA i, a més, una taxa d'un euro per compensar les despeses originades al barri a causa de l'impacte del turisme. També ha presentat una denúncia a l'Ajuntament per una infracció urbanística de l'edifici.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Podrà Carles Puigdemont ser president de la Generalitat després de les eleccions del 21 de desembre?
Aquesta és una de les grans preguntes que recorre la campanya, i és el context en el qual han aparegut les primeres tensions entre ERC i Junts per Catalunya, les dues candidatures que es disputen l'hegemonia independentista el 21-D.
Els republicans han obert foc advertint que Puigdemont no podrà ser president perquè tan bon punt posi un peu a l'aeroport del Prat serà "detingut i empresonat", mentre que la llista del màxim dirigent català alimenta que un bon resultat el durà de nou a Palau.
Quatre dies després que els consellers sortissin d'Estremera, les dues principals candidatures independentistes han elevat el to en els mítings.
En joc, el lideratge en l'electorat sobiranista.
ERC observa com Puigdemont capitalitza en les enquestes el vot de la indignació -es va fer evident en la manifestació de Brussel·les- amb el missatge de la presidència "legítima" quan Oriol Junqueras continua a la presó i no pot fer campanya.
I, mentre que els republicans han designat una candidata alternativa en el cas que el líder del partit no pugui exercir d'electe (Marta Rovira), Junts per Catalunya especula amb el fet que Puigdemont pugui tornar, una possibilitat que ara mateix sembla inviable tenint en compte l'amenaça de detenció a l'estat espanyol.
Per això, ERC ja ha reclamat que l'equip de Puigdemont abandoni el "miratge", i admeti la possibilitat que el cap de llista no podrà ser investit i designi un nom alternatiu.
Qui més clarament ha verbalitzat aquesta petició ha estat Carles Mundó, conseller de Jústícia i número 5 a la llista d'ERC.
Ho ha fet primer en una entrevista a NacióDigital i després, en el míting d'ERC a Blanes, on s'ha comprovat el matís en el discurs dels republicans.
Mundó ha cridat a "ser realistes", abans d'especificar que "això no vol dir que sigui profundament injust" admetre "que el president Puigdemont pugui tornar a exercir el seu càrrec és poc més que un desig".
El dirigent republicà ha pronosticat que, si Puigdemont o els consellers exiliats -també d'ERC- "posen els peus a Catalunya o l'Estat, seran detinguts i posats a la presó, i no en sortiran durant molt i molt de temps"- Per això, ha demanat "ser intel·ligents i jugar les cartes que hi ha més a l'abast, i això és tenir un Govern sòlid que combati en les seves funcions el 155".
JxCat contemporitza
De moment, Junts per Catalunya opta per no replicar amb duresa ERC.
"Que facin discurs autonomista.
S'han avançat pels nervis que tenen en veure les enquestes.
Això serà un problema per a les seves expectatives", assenyalen fonts consultades per NacióDigital.
"Potser és un discurs que té el seu públic, però aquestes eleccions no van d'això", destaca un alt dirigent consultat.
En essència, la sala de màquines de la llista presidencial insisteix que "no s'ha de comprar el relat" segons el qual Puigdemont serà directament empresonat, i segueixen sostenint que es pot resituir el Govern "en el seu conjunt" en cas que hi hagi una victòria de l'independentisme el 21-D.
Puigdemont, que evita el cos a cos i prefereix batre's només amb Mariano Rajoy i amb el bloc favorable a la intervenció de l'autonomia -la "monarquia del 155", segons ha exclamat aquest divendres des de Berga-, ha recalcat al matí que la prioritat ha de ser que a Palau hi torni el mateix executiu que Rajoy va cessar el 27 d'octubre.
"No fer això seria tant com entendre que el 155 segueix en vigor", ha ressaltat en roda de premsa per videoconferència celebrada a la seu de Junts per Catalunya.
En aquest sentit, ha demanat als partits constitucionalistes que acceptin el resultat de les eleccions i els ha desafiat a explicar si tenen un "pla B" per impedir que l'independentisme governi.
Al míting del vespre, però, no hi ha hagut cap referència explícita al nou argumentari que desplega ERC.
Sí que ha entrat lleugerament en el cos a cos a l'hora d'erigir-se com a vot útil del sobiranisme fer front a l'Estat.
"La pitjor notícia per a Rajoy seria la nostra victòria", ha recalcat el candidat de Junts per Catalunya.
Més explícita, per exemple, ha estat la número nou per Barcelona, Aurora Madaula, que ha fet servir aquestes paraules: "De president només n'hi ha un".
I aquesta és una de les idees força que es desplegaran al llarg de la campanya.

Response: L'ERC defensa que Puigdemont no podrà ser president després del 21-D perquè serà empresonat en tornar a Catalunya. Per això, ha designat Marta Rovira com a candidata alternativa. JxCat critica l'actitud del partit republicà i demana no assumir aquest plantejament. A més, que el president sigui el mateix que Rajoy va cessar serviria per desafiar la imposició del 155.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
L'Audiència de Girona ha començat a jutjar, aquest dilluns, un acusat que s'enfronta a 28 anys de presó per portar dones enganyades des de Bulgària i obligar-les a exercir la prostitució a la carretera N-II a les comarques gironines.
És el suposat líder d'una trama que l'Audiència de Girona ja va jutjar i condemnar el gener del 2017.
L'acusat, que només ha respost a les preguntes de la defensa, ha assegurat al judici que "mai" ha obligat cap dona a prostituir-se i que entre els anys 2008 i 2011 –quan la fiscalia situa els fets- no residia al país.
Entre les tres víctimes alliberades per la Policia Nacional hi havia una menor d'edat, que va arribar al país amb 17 anys per, suposadament, treballar al sector de l'hostaleria.
El gener del 2017 l'Audiència de Girona va condemnar deu membres de la suposada trama i els hi va imposar penes d'entre 1 any i 9 mesos de presó i 5 anys i 3 mesos per delictes de tràfic d'éssers humans amb finalitats d'explotació sexual i prostitució coactiva, en un dels casos d'una menor d'edat.
Al judici, tots els integrants van reconèixer els fets pels quals els acusava la fiscalia, que va acabar retirant l'acusació de pertinença a organització criminal.
Faltava per jutjar, però, el suposat líder perquè quan la Policia Nacional va desarticular la trama i va alliberar tres víctimes el sospitós no estava al país.
La fiscal l'acusa de tres delictes de tràfic d'éssers humans amb finalitat d'explotació sexual, un d'ells a menor d'edat per una víctima que tenia 17 anys quan va arribar al país des de Bulgària.
L'acusació pública sol·licita una pena de 28 anys de presó.
Segons la fiscal, el processat "juntament amb altres persones que ja han estat condemnades, es dedicava a lucrar-se econòmicament de l'explotació de dones de nacionalitat búlgara a través de la prostitució coactiva a punts que controlava de l'N-II, en concret als termes municipals de Vilademuls, Bàscara i Pontós".
L'acusació sosté que va enganyar tres dones, una menor d'edat, amb falses promeses de feina al sector de l'hostaleria.
Segons recull l'escrit d'acusació, el processat formava part d'una trama que, des de Bulgària, triava dones amb escassa formació, que no parlaven castellà, amb família dependent i amb pocs recursos econòmics.
Un cop captades, les traslladaven al país i les obligaven a exercir la prostitució fins a saldar un suposat deute.
"Em feien treballar tot el dia i els hi havia de donar tots els diners", ha explicat una de les víctimes que ha declarat per videoconferència.
L'acusat nega els fets
La fiscalia sosté que l'acusat va enganyar i obligar a prostituir les tres víctimes entre els anys 2008 i 2011.
L'acusat nega els fets i assegura que "mai" ha fet venir cap dona des de Bulgària fins a les comarques gironines ni les ha obligat a prostituir-se.
A més, subratlla que durant els anys investigats no era al país perquè, de fet, la justícia búlgara li havia retirat el passaport i no podia sortir del seu país.
L'acusat només ha contestat a les preguntes del seu advocat, Joan Pere Zapata, que en demana l'absolució.
Les víctimes que han declarat per videoconferència han assegurat que la trama –encapçalada pel processat, la seva parella i el seu fill- es quedava tots els diners que guanyaven i les amenaçaven per evitar que fugissin.
Un relat que també han confirmat els agents de la Policia Nacional que han detallat que la investigació va començar a finals de l'any 2011 arran de la denúncia de la mare d'una de les víctimes a les autoritats búlgares i que les intervencions telefòniques van confirmar que l'ara jutjat era qui controlava el negoci tot i estar a Bulgària.
El judici continuarà dimarts a la secció quarta de l'Audiència de Girona.

Response: El 2017 l'Audiència de Girona condemnà els membres d'una trama per traficar amb dones búlgares i obligar-les a prostituir-se. Ara, es jutja el líder, que no residia al país quan es va desmantellar la trama. Les víctimes i la policia l'han identificat i acusat de lucrar-se econòmicament de l'explotació. L'home, que ha negat els fets, s'enfronta a 28 anys de presó.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Kim Jong-un va anunciar la setmana passada que enviaria ‘un sobre de foc’ a l’illa de Guam.
La tria del lloc on cauran no és anecdòtica i eleva molt la tensió mundial.
Guam és un territori no incorporat dels Estats Units i la principal base avançada d’aquest país al Pacífic.
Per a arribar a Guam, a més, els míssils hauran de sobrevolar el Japó, encara que ho facin gairebé eixint de l’atmosfera terrestre i, per tant, tècnicament, no sobrevolin el seu espai aeri reconegut.
Si compleix la seua amenaça, Corea del Nord situarà l’alarma nuclear en un punt que no es veia des de la crisi dels míssils de Cuba.
Però Kim Jong-un va donar una raó per a no fer la prova: els míssils encara estan en fase de construcció, de manera que l’ajornament seria justificat.
La resposta de Donald Trump ha estat furiosa i ha amenaçat Corea del Nord amb un ‘infern de proporcions mai vistes’.
La guerra de les imatges no contribueix precisament a rebaixar la tensió.
Una prova que tindria un gran significat
Si Corea del Nord dispara un míssil, o diversos, i aquests cauen en les aigües territorials de Guam, la prova que tenen la capacitat d’atacar amb armament nuclear a llarga distància serà gairebé indiscutible.
Amb totes les coses que això representa.
Els experts estan d’acord que Corea del Nord té bombes atòmiques i míssils d’un abast important, encara que no és clar si són capaços d’arribar a Amèrica o no, i, en general, asseguren que han miniaturitzat la bomba de manera suficient per a posar-la en un míssil.
L’únic que sembla que els manca encara als nord-coreans és trobar la manera d’aconseguir que la reentrada dels míssils a l’atmosfera es faci en unes condicions de control de calor que no malmetin l’explosiu.
Però en el camí cap a la capacitat militar nuclear aquest no és l’obstacle més important, i tots els altres ja els han superat.
Un temps amb què gairebé no hi hauria capacitat de reacció, si fos un atac real i no pas una prova.
Aquests bombarders no tenen capacitat nuclear però podrien fer un atac a Corea del Nord en resposta a la prova dels míssils.
Als nord-americans, però, no els serà fàcil respondre si Corea del Nord fa la prova.
Interceptar el míssil mentre vola és molt difícil i, si no ho aconseguiren, l’errada deixaria en una posició molt feble l’exèrcit americà, que ha promès protecció antimíssils al Japó i a Corea del Sud.
Per una altra banda, no respondre a una provocació com aquesta seria incomprensible.
Però bombardar Corea del Nord, encara que fos de manera molt controlada i només sobre instal·lacions militars, obriria una crisi de conseqüències impossibles de calcular.
Guam, la diana involuntària
Al bell mig d’aquesta batalla global, l’illa de Guam ha esdevingut la diana involuntària, el petit territori sobre el qual està en joc, de nou, la tensió nuclear.
Guam és una petita illa del Pacífic políticament organitzada com un territori no incorporat dels Estats Units.
Això significa que els seus habitants són ciutadans dels Estats Units a tots els efectes però no tenen representació política directa a escala federal.
Per tant, no poden votar i no tenen representació en el congrés.
Guam 159.000 habitants, dels quals entre sis i set mil són militars.
Guam ha estat definida en diverses ocasions com el ‘portaavions impossible d’enfonsar’.
A l’illa hi ha dues de les bases militars més importants dels Estats Units i el seu aeroport militar és un dels més complets del món, ja que té un armament i un abastiment de fuel suficients per a lluitar sol durant mesos.
La setmana passada, la CBS va enviar-hi un periodista que va poder filmar algunes de les instal·lacions.
En total, el 29% del terreny de l’illa, que té les dimensions d’Eivissa, és compost per bases militars dels Estats Units.
Aquest percentatge augmentarà quan comence a desmantellar-se la base militar americana d’Okinawa al Japó i els seus efectius siguen instal·lats a Guam.
Aleshores la superfície dedicada a l’exèrcit ocuparà prop de la meitat de l’illa.
A Guam, l’exèrcit i el turisme són les dues grans fonts de negoci.
Tot i això, no hi ha cap moviment significatiu a favor de la independència de l’illa i, en tot cas, la discussió és si ha de formar part d’una unió amb les Marianes o bé s’ha d’incorporar a l’estat d’Hawaii o si ha d’intentar ser un estat dels Estats Units, una perspectiva que sembla molt allunyada de la realitat.
El governador i el parlament de l’illa són escollits pels ciutadans de Guam, un 37% dels quals són chamorros, la població originària de l’illa i de les Marianes.
Entre els chamorros hi ha el segment de població més contrari a la presència dels Estats Units a l’illa.
El governador de Guam ha emès un missatge a la població per a mirar de tranquil·litzar-la, arran de les amenaces coreanes i, significativament, recorda als Estats Units que ells també en són part.

Response: Kim Jong-un ha comunicat que atacarà l'illa de Guam, un territori no incorporat dels EUA on tenen bases militars importants. Ara bé, han d'idear com fer-ho sense que l'explosiu es malmeti en reentrar a l'atmosfera. Una intercepció fallida dels míssils afectaria l'acord de l'exèrcit americà amb el Japó i Corea del Sud, i bombardejar Corea del Nord comportaria grans conseqüències.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
ERC seria la primera força en unes eleccions estatals a Catalunya, però el PSC recuperaria terreny i li disputaria la victòria.
Aquesta és una de les conclusions del baròmetre d'octubre del CIS, fet públic aquest dijous i que a nivell estatal pronostica que el PSOE guanyaria clarament, amb Cs a força distància, superant el PP en el segon lloc.
A Catalunya, però, l'escenari seria ben diferent.
Aquest organisme ofereix per primer cop els resultats filtrats per comunitats autònomes, cosa que permet calcular els resultats de forma territorialitzada -sempre, però, estant alerta que, com que només s'han fet 461 enquestes a Catalunya, el marge d'error aquí és d'entre el 4,5% i el 5%-.
Per exemple, es pot fer pronòstic de vot per comunitats, usant la mateixa polèmica fórmula que utilitza el CIS per oferir la projecció de vot a nivell estatal -és a dir, tenint en compte només la intenció directa i la simpatia-.
PROJECCIÓ DE VOT DEL CIS A CATALUNYA, AMB LES DADES DEL CIS, I RESULTAT DEL 2016
Segons aquesta, ERC s'imposaria amb un 25,1% dels vots, quasi set punts més dels obtinguts en les eleccions del 2016.
El PSC, però, se situaria a quasi un punt de distància, amb el 24%, 7,9 punts més que en els darrers comicis, mentre que tant En Comú Podem com el PDECat perdrien cadascú 5,6 punts de vot.
Els comuns retindrien el 18,9%, però passarien del primer al tercer lloc, mentre que l'antiga CDC tan sols en conservaria el 8,3%.
El superaria Cs, en el quart lloc, tot i que tan sols pujaria 1,1 punts, fins al 12%.
La caiguda més forta la patiria el PP, que arreplegaria només un 4,7% de les paperetes, tot i que el 2016 en va sumar el 13,4%.
Quedaria poques dècimes per sobre del Pacma, que podria arribar al 3,4% -el doble que els darrers comicis-.
Vox, que també aspira a obtenir representació, difícilment n'aconseguiria per alguna circumscripció catalana, ja que el CIS preveu que hi tregui un 1,1% dels vots.
Líders més valorats
Pel que fa als líders polítics catalans i espanyols més valorats, també hi ha notables diferències respecte les preferències del CIS a nivell estatal.
Els enquestats a Catalunya només aproven Joan Tardà, portaveu d'ERC al Congrés, mentre que, just darrere i ja per sota del 5, se situen els líders d'Units Podem, Pablo Iglesias (4,57) i Alberto Garzón (4,41).
La nota de la líder d'En Comú Podem, Lucía Martín, és poc rellevant, ja que tan sols la coneix un 2% dels enquestats catalans.
Més enrere se situen el president espanyol, Pedro Sánchez (4,4), i la candidata del PSC i ara ministra, Meritxell Batet (4,16), força per davant de l'altre membre català de l'executiu central, el titular d'Afers Exteriors, Josep Borrell (3,3), de l'ala més jacobina del PSOE.
El supera el portaveu del PDECat a Madrid, Carles Campuzano (3,7), força per davant d'Albert Rivera (1,89) i Pablo Casado (1,75), que tanquen el rànquing.
PUNTUACIÓ DELS LÍDERS CATALANS I ESPANYOLS, ENTRE ELS ENQUESTATS CATALANS DEL CIS
Les diferències respecte el resultat estatal de l'enquesta també s'evidencien quan es demana per quin dels quatre líders espanyols es preferiria com a president de l'Estat.
En els dos casos, Sánchez és el favorit, però, mentre Rivera és la segona opció a l'Estat, a Catalunya ho és Iglesias, que hi té més del doble de partidaris que la mitjana espanyola.
En canvi, el líder de Cs cau de quasi el 17% a l'Estat a menys del 10%, mentre que Casado s'enfonsa a Catalunya, on només un 2,6% el voldria com a president.
En un i altre àmbit, però, hi ha un gruix important d'enquestats que no vol cap d'aquestes opcions o no es decanta.
PREFERÈNCIES PER A LA PRESIDÈNCIA DE L'ESTAT, ENTRE ELS ENQUESTATS DEL CIS A ESPANYA I A CATALUNYA
Una última notable diferència de percepció arriba quan es pregunta quin partit és el culpable de l'alt nivell de crispació política.
A l'Estat, afirmen en primera opció que ho són els partits independentistes (27,8%) i, molt a prop, el PP (27,3%), amb Cs, Podem i PSOE a molta distància, rebent cadascú prop del 7% de les citacions.
Un 21,6% creu, però, que tots els partits en són responsables.
En canvi, per als catalans, els principals culpables són el PP (36,6%) i Cs (32,9%), amb els partits independentistes a molta distància (14,1%).
Igualment, menys d'un 1% creu que PSOE i Podem tinguin responsabilitats en els nivells de crispació política i el percentatge d'equidistants que les reparteix és també força inferior que en la mitjana estatal (13,6%).
RESPONSABLES DE LA CRISPACIÓ POLÍTICA, ENTRE ELS ENQUESTATS PEL CIS A ESPANYA I CATALUNYA

Response: El baròmetre d'octubre del CIS conclou que, a escala estatal, el PSOE guanyarà, Sánchez és el preferit per a la presidència de l'Estat i els partits independentistes i el PP, els responsables de la crispació política. Pel que fa a Catalunya, ERC seria la primera força, Tardà és l'únic líder que aprova l'enquesta.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El davanter del FC Barcelona Leo Messi ha assegurat que "no" es compara ni amb el madridista Cristiano Ronaldo "ni amb ningú", que només intenta "ajudar" el seu equip, a més d'afirmar que l'holandès Frank Rijkaard ha estat l'entrenador "més important" de la seva carrera perquè "va confiar" en ell i el va fer debutar amb el primer equip.
"Crec que és cosa de la premsa, que busca tota mena de comparacions, en el joc i en allò aconseguit.
Jo, personalment, intento ajudar el meu equip, créixer cada any i fer la meva feina bé.
No em comparo ni amb ell -Cristiano- ni amb ningú.
Penso en mi i en els meus companys i a treure els partits endavant", ha declarat en una entrevista al canal de televisió egipci MBC.
En aquest sentit, assenyala que els uneix només una relació esportiva.
"Ens coneixem d'enfrontar-nos i res més, mai ens vam veure fora del terreny de joc per a conèixer-nos i tenir una relació.
Ell està en un altre equip, res més", ha indicat.
Sobre el conjunt blanc, l'internacional argentí ha destacat la lluita que mantenen totes les temporades.
"El Reial Madrid és un club molt gran amb molta història i moltíssims grans jugadors, van passar estrelles impressionants.
És normal la lluita amb el rival perquè són dos dels més grans equips del món.
El Madrid és un rival molt complicat, sempre es fa difícil guanyar la Lliga espanyola", ha subratllat.
A més, la 'Pulga' ha parlat de les seves cinc FIFA Pilota d'Or, i ha explicat que "qui la guanya és perquè ho mereix".
"Cadascú fa la seva feina i respecto la gent que vota, els companys de professió i els periodistes", ha dit.
"Ha estat increïble tenir les cinc Pilotes d'Or, però no només això, sinó aconseguir tot el que vaig aconseguir amb el Barcelona, ha estat una cosa impressionant", ha expressat.
"Rijkaard ha estat l'entrenador més important de la meva carrera"
D'altra banda, Messi no ha dubtat a l'hora d'assenyalar el tècnic més important de la seva carrera.
"Tots els entrenadors que he tingut a Primera m'han deixat coses, però crec que el més important en la meva carrera ha estat Rijkaard.
Si ell no hagués decidit posar-me en el primer equip perquè entrenés i jugués potser no hagués arribat mai al primer equip.
Sempre vaig dir que ha estat per a mi una persona molt important perquè va confiar en mi, em va ficar en el moment just, em va fer jugar en el primer equip", ha manifestat.
L'argentí també ha afirmat que té pensat retirar-se en el conjunt blaugrana.
"La meva intenció és quedar-me sempre a Barcelona i retirar-me aquí, però un mai pot saber què passarà al futbol.
No tinc pensat ni una altra Lliga ni un altre club", ha explicat.
Ha valorat la confiança que té en els seus companys a l'equip culer a l'hora de jugar.
"Ens coneixem bé, no fa falta ni mirar-nos", ha reconegut.
"Crec que el primer equip del Barcelona resumeix el que és el planter del club.
T'ensenyen des de molt petitó a tractar bé la pilota, a jugar per sota, tota mena de treball amb la pilota.
Per això surten tants nois i arriben a Primera, perquè fan el mateix que tota la seva vida", ha apuntat.
A més, considera que als nous fitxatges els hi costa agafar l'estil blaugrana.
"Quan un ve de fora i no està acostumat a això li costa, però és tot entrenament", ha afegit.
Per aquesta raó, creu que la seva manera de jugar amb la selecció argentina "és una altra cosa".
"Un està acostumat a jugar amb l'equip cada tres dies, i a la selecció s'ajunten companys amb els quals entrenes poc i el tècnic et demana fer coses diferents", ha declarat, tot i que ha reconegut que el seleccionador Gerardo 'Tata' Martino té la "mateixa filosofia" que el Barcelona.
També ha parlat de Diego Armando Maradona, el seu seleccionador al Mundial de Sud-àfrica 2010.
"Fa molt que no parlem.
Ell té la seva vida i jo la meva.
Però tenim una gran relació", ha afirmat.
Finalment, Messi, que ha reconegut que li agrada i segueix "el futbol anglès i italià", ha afirmat que li agrada la vida tranquil·la.
"Sóc molt natural, una persona molt simple.
Em van educar per tenir educació, respecte i humilitat, és la meva personalitat", ha dit.
"Sóc una persona tranquil·la, m'agrada estar amb la meva família", ha conclòs.

Response: El davanter del FC Barcelona ha declarat que no es compara amb Cristiano Ronaldo i ha admès que el Reial Madrid és un gran rival. A més, Messi ha destacat la importància de l'entrenador Frank Rijkaard en la seva carrera per haver-li donat l'oportunitat d'entrenar i jugar amb el primer equip. També agraeix molt les cinc Pilotes d'Or.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El coordinador general de CDC, Josep Rull Foto: Europa Press
El coordinador general de CDC, Josep Rull, ha defensat que la consulta sobiranista es realitzi el 9 de novembre, i ha assegurat que aquesta "seguirà viva" tot i que el Tribunal Constitucional (TC) la impugni o suspengui.
Així s'ha pronunciat en una entrevista a Europa Press, després que la vicepresidenta del Govern, Joana Ortega (UDC), hagi plantejat posposar la consulta si el TC la recorre , i que el coordinador del Pacte Nacional pel Dret a Decidir, Joan Rigol (UDC) i el conseller de Territori, Santi Vila (CDC), hagin manifestat que no es poden treure les urnes el 9N si s'impugna .
"La consulta es farà a l'empara d'una llei emanada d'un parlament legítim i democràtic, el Parlament de Catalunya", ha subratllat Rull, que només ha previst que en el cas "molt excepcional" que hagi d'ajornar-se hauria de ser fruit d'un acord consensuat per tots els partits que donen suport al dret a decidir -CiU, ERC, ICV-EUiA i CUP-.
Així, després de preguntar-li si una de les opcions que estudien és posposar la consulta si el TC la recorre, ha afirmat: "Això ja ho veurem.
Ara, l'objectiu és el 9N i qualsevol decisió l'haurem de prendre tots els qui hem pactat la data i la pregunta.
La força de l'èxit ha estat la unitat i la mantindrem durant tot aquest procés fins al 9 de novembre".
Tot i això, ha advertit que, immediatament després que el TC recorri la llei de consultes o el decret de convocatòria, no es quedaran de braços plegats i continuaran "lluitant democràticament" per posar les urnes el 9N.
Per aquesta raó, ha assenyalat que amb una eventual suspensió no s'acaba tot i aprofundiran en una sèrie d'accions com la de la defensa jurídica davant del TC, la de demanar empara internacional i a treballar "per substituir legalitat per legitimitat".
Sobre si cal posar les urnes el 9N tot i que se suspengui, s'ha limitat a destacar que "les urnes seran legítimes perquè el poble de Catalunya voldrà que siguin legítimes, i es guanyarà aquesta legitimitat".
Campanya passi el que passi
Rull també ha anunciat que, tot i que el TC la impugni, activaran la campanya electoral de la consulta "l'endemà" que es convoqui.
Així, ha recordat que la futura llei de consultes recull que la campanya pot començar l'endemà de signar la convocatòria de la consulta i estableix un període, que ha de determinar el mateix decret, a partir del qual es pot fer en els mitjans públics.
Després de preguntar-li si la campanya pot realitzar-se malgrat que el TC la recorri, Rull ha estat explícit: "Sí, perquè és una campanya per la democràcia en si mateixa.
Es pot fer i hi ha llibertat d'expressió, i això va més enllà de la pròpia llei".
"No ens frenarem.
Digui el que digui el TC continuarem explicant que volem votar el 9N i volem votar 'sí sí' perquè tenim un dret que és la llibertat d'expressió", ha recalcat Rull, després de precisar que la campanya inclourà actes públics i edició de material, com en les campanyes electorals tradicionals.
Insta PP i C's a exposar les seves posicions en campanya
Per al futur secretari general de CDC, la campanya és una oportunitat per fer un debat públic en què quedin exposades totes les posicions, també la de les del PP i C's, i els ha instat a aprofitar aquest "dret", tot i que també al PSC.
"Estem ansiosos que Alicia Sánchez-Camacho expliqui a la societat catalana perquè està en contra de la independència", ha subratllat Rull, com va passar en el debat que s'ha fet la setmana passada entre el primer ministre escocès, Alex Salmond, i el cap de la campanya del 'no', Alistair Darling.
Segons el dirigent de CDC, cada partit podrà fer la seva respectiva campanya i ha confiat que els partidaris de la consulta -CiU, ERC, ICV-EUiA i la CUP- es conjurin per crear una de transversal i conjunta pel 'dret a decidir'.
Sense tancar-se a cap possibilitat, davant de l'escenari que es votés i guanyés el 'sí sí', ha argumentat que amb ERC, com a mínim, al Govern, seria més fàcil la construcció d'un Estat català, la negociació amb el Govern i la comunitat internacional: "Serà evidentment més fàcil fer-ho des d'un Govern més ampli, compactat i fort, que no amb l'actual, concebut en una Catalunya autònoma".
Segons Rull, no és hora d'assenyalar-se amb el dit i sí de fer possible que la consulta tiri endavant, "i si algú té algun dubte, davant hi ha un Estat espanyol que farà tot el possible per evitar que això passi".

Response: Josep Rull, el coordinador general de CDC, ha afirmat que la consulta sobiranista del 9-N es realitzarà per molt que el TC la impugni o suspengui. Aposta per seguir lluitant democràticament per fer-la possible i ho justifica amb el dret a la llibertat d'expressió. També ha anunciat que després de la convocatòria començarà la campanya electoral de tots els partits.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El govern espanyol ha aprovat aquest divendres presentar un recurs davant el Tribunal Constitucional (TC) pel decret de creació del departament d'Exteriors de la Generalitat, que encapçala el conseller Raül Romeva.
Tal i com han explicat la vicepresidenta espanyola, Soraya Sáenz de Santamaria, i el ministre de Justícia, Rafael Catalá, l'executiu estatal considera que hi ha un "conflicte de competències" i que el Govern estaria excedint les funcions que li té atribuïdes l'Estatut en matèria internacional.
A més, Català ha detallat que han demanat la suspensió immediata del decret de creació del departament, que si fos acceptat pel TC, deixaria la conselleria amb l'estructura i les seves funcions invalidades.
Amb aquestes accions, el govern espanyol pretén frenar "la internacionalització del procés" que ha manifestat la Generalitat que vol impulsar amb aquest departament.
Després de recórrer la setmana passada la creació de la comissió d'estudi del Procés Constituent del Parlament, el consell de ministres ha aprovat aquest divendres fer el mateix amb el departament d'Exteriors de la Generalitat.
Primer va reclamar un informe a l'advocacia de l'Estat i un dictamen al Consell d'Estat, consultant si els preceptes legals i polítics que el govern espanyol al·legava eren suficients per portar al TC el departament d'Exteriors.
Rebut l'aval d'aquests dos organismes consultius, l'executiu ha tirant endavant la impugnació.
Soraya Sáenz de Santamaria i Rafael Catalá han comparegut en roda de premsa després del consell de ministres per explicar la decisió.
Tots dos han al·legat que l'executiu detecta un "conflicte de competències" en considerar que el departament d'Exteriors intenta atribuir-se funcions que no li pertoquen i que, a criteri del govern estatal, competent a l'Estat de manera "exclusiva".
La vicepresidenta ha recordat que la llei d'Acció Exterior està recorreguda i suspesa pel TC, i que el president de la Generalitat, Carles Puigdemont, va manifestar en el seu discurs d'investidura que "la intenció de la creació del departament d'Exteriors comportava la internacionalització del procés d'independència".
I és que per a Sáenz de Santamaría, aquestes dues qüestions sumen més valor al seu recurs davant el TC.
Català, per la seva part, ha concretat que el conflicte de competències que al·lega el govern espanyol rau en que "les relacions internacionals és exclusiva de l'Estat", que hi ha "jurisprudència al respecte" i que "les accions internacionals o a la UE que vulguin fer les comunitats autònomes han d'estar sempre coordinades amb el ministeri".
A més, Català ha explicat que el recurs al Constitucional va acompanyat de la petició "de suspensió del decret" de creació del departament que encapçala Romeva.
"La no suspensió podria generar conseqüències contràries al nostre ordenament jurídic.
Si el TC atorga la suspensió, el decret queda suspès i el que hauria de fer la Generalitat és reajustar la seva decisió, perquè el departament perd la virtualitat i fonament jurídic i tota la seva estructura deixa d'existir", ha dit, tot afegint si se suspèn "el departament desapareix i la Generalitat haurà de decidir si modifica estructures o el suprimeix".
A més, ha advertit que, més enllà del departament, "les accions concretes i quotidianes dels consellers també tenen un marc normatiu" i s'haurà d'adequar a la llei i el repartiment de competències constitucional i estatutari.
Per últim, Català ha volgut treure-li ferro al recurs recordant que la impugnació davant el TC és "la forma habitual de resoldre les discrepàncies i els conflictes de competències, la forma ordinària".
En aquest sentit, ha assegurat que el govern espanyol ha portat al Tc al Govern en diverses ocasions, "però també la Generalitat ha portat una trentena de recursos per conflicte de competències" al Constitucional.
Preguntada per les queixes del secretari general del PSOE, Pedro Sánchez, sobre la manca d'informació d'aquestes decisions per part de Mariano Rajoy, Sáenz de Santamaría ha assegurat que el socialista "no ha mostrat cap interès ni ha preguntat al Govern" per aquesta qüestió des que es va avisar de les intencions que tenia, i ho ha comparat amb "l'interès mostrat per Albert Rivera (C's)".
En aquest sentit, ha convidat a Sánchez a "esclarir la seva posició" respecte dels independentistes, deixar clar si comptarà amb "l'abstenció o l'absència" dels partits sobiranistes per tal de ser investit i de governar, i a explicar "per què ha preferit donar força als grups parlamentaris –de DiL i ERC del Senat- quan són els que plantegen les qüestions que després s'han de recórrer al TC".

Response: Després de recórrer la creació de la comissió d'estudi del Procés Constituent del Parlament, l'executiu espanyol ha presentat un recurs contra la creació del departament d'Exteriors de la Generalitat per frenar la internacionalització del procés. Sáenz de Santamaría i Catalá argumenten que hi ha un conflicte de competències perquè la Generalitat està desenvolupant accions que no li pertoquen.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El jutge de l’audiència espanyola José de la Mata assenyala l’ex-president de la Generalitat Jordi Pujol i Soley com a nexe de les operatives de la família Pujol a Andorra, segons que consta a la interlocutòria dels registres, on fa seva la tesi de la fiscalia.
De la Mata sosté que els elements que consten al procediment relacionen tots els imputats amb l’ex-president de la Generalitat Jordi Pujol i la seva dona Marta Ferrusola, que consten com a titulars dels fons en comptes bancàries a aquest país; uns diners, destaca, dels que no s’ha pogut acreditar l’origen.
De la Mata apunta també especialment a la dona de l’ex-president, Marta Ferrusola, que el 2014 –mentre la majoria dels membres de la família tancaven les seves estructures financeres- va assolir un nivell més d’opacitat i es va assignar per a ella un dels quatre comptes de la fundació Kopeland del seu fill Jordi, de manera que va desaparèixer qualsevol document bancari.
Basa aquesta acusació en la troballa d’un full de sol·licitud d’operacions a compte que permet considerar que pot ser atribuïda a la dona de l’ex-president la disposició dels fons de la família Pujol Ferrusola fins el moment en què cada fill va obrir el seu propi compte, tal com consta -diu el jutge- a la informació que van enviar les autoritats andorranes.
Segons el jutge, Marta Ferrusola disposava de tres contractes bancaris a Andorra, un a Andbank i dos a BPA.
Dels dos de BPA, un es va obrir a través de Kopeland Foundation, on va ingressar 166.834 euros i 916.995 dòlars americans.
L’11 de juliol del 2014 la dona de l’ex-president va transferir 838.244 euros d’aquests comptes a un altre compte que havia obert al seu nom a Banco Madrid.
A la interlocutòria que ordena els registres que van tenir lloc aquest dimecres als domicilis i oficines dels Pujol, De la Mata comparteix el criteri de la fiscalia espanyola, que considera necessari i imprescindible registrar els domicilis de l’ex-president de la Generalitat i de la seva dona, Marta Ferrusola, perquè ‘el contrari suposaria un enorme perjudici per a les investigacions i per a l’esclariment dels fets’ perquè permetria destruir proves essencials per a les investigacions.
Segons el jutge, la família Pujol Ferrusola ha coordinat durant anys la gestió d’un important patrimoni econòmic de procedència no determinada a Andorra i probablement en d’altres jurisdiccions, assignant-lo a tota mena d’inversions mobiliàries, immobiliàries i operacions financeres de diferent tipus a diferents jurisdiccions, sempre en benefici de la família.
El jutge assenyala l’ex-president i la seva dona i apunta que existeixen indicis consistents que revelen pautes comunes d’actuacions, coordinació d’activitats, assignació de rols, distribució o repartiment de quantitats multimilionàries entre tots ells en funció dels ingressos que es rebien en coptes bancàries ocultes que mantenien en jurisdiccions estrangeres a més d’utilitzar un particular sistema de rendició de comptes per controlar aquests repartiments de fons.
Segons de la Mata, malgrat que l’expresident va argumentar que el patrimoni tenia com a origen el llegat de l’avi Florenci, no s’aporta cap element que permeti contrarestar la veracitat d’aquesta versió.
A més, asseguren que ‘mai al llarg dels anys, ni tan sols últimament amb les actuacions judicials ja en marxa han preguntat al seu germà Jordi per aquestes qüestions elementals ni han sentit curiositat per fer-ho.’
De la Mata basa també les sospites sobre l’ex-president de la Generalitat en l’operativa dels Pujol per ocultar el patrimoni a la dona de Jordi Pujol Ferrusola, Mercè Gironés.
Segons el jutge, la documentació d’un dels comptes de la Banca Reig hi consta el document on el fill gran de l’expresident apunta que el propietari dels fons que s’hi ingressen és Jordi Pujol i Soley.
Recorda que disposa d’un segon document manuscrit de l’expresident datat al maig del 2001 on aquest afirma ser el propietari del compte, i declara que en el cas de la seva defunció tot el que hi hagi al compte ha de passar a Marta Ferrusola.
Segons De la Mata, els registres que van tenir lloc aquest dimecres tenien per objecte intervenir tots els efectius que puguin servir com a mitjà de prova per acreditar o comprovar la comissió dels suposats delictes investigats, que són els de blanqueig de capitals, delicte contra la hisenda espanyola, un o diversos de falsedat en document mercantil, tot i que no en descarta altres que puguin aparèixer respecte a la existència d’organització criminal.

Response: De la Mata acusa l'expresident de la Generalitat, Jordi Pujol, de ser l'enllaç de les operatives financeres a Andorra de tota la família. Segons el jutge, la seva esposa tenia comptes bancaris a Andorra amb diners dels quals no en pot confirmar la procedència. També sospita que la família s'ha coordinat durant anys per distribuir-se molts milions.