Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
Arran, organització juvenil de l’Esquerra Independentista, ha publicat un vídeo on dues lesbianes apareixen petonejant-se i tocant-se davant la Mare de Déu de Montserrat, patrona de Catalunya.
El vídeo es titula “Les lesbianes també estimem, també follem”.
L’acció s’ha fet en motiu del 26 d’abril, dia de la visibilitat lèsbica i per denunciar la misogínia i la lesbofòbia de l’Església, “defensora d'una moral que amaga les lesbianes i les titlla de desviades, de malaltes, de voler destruir la família”, diu Arran en un manifest.
“És per això que Arran atempta contra la moral de l’Església i en profana els seus símbols sacres, en resposta legítima dels seus atacs constants a la forma de ser i viure de les lesbianes”, afegeix.
Manifest d’Arran en motiu del 26 d’abril, Dia de la Visibilitat Lèsbica
Avui, 26 d'abril, les lesbianes volem dir que som aquí, volem dir que som.
Sí, que existim.
I la nostra manera d'estimar i la nostra manera de follar també existeix.
I per què encara avui dia se'ns amaga, ara que sembla que no cal tenir relacions sexoafectives únicament enfocades a la reproducció?
Perquè ser lesbianes posa en dubte tot el sistema heteropatriarcal: explotades com a dones i com a lesbianes, hem decidit fer visible que no necessitem els homes per mantenir-nos econòmicament, per realitzar-nos emocionalment, ni per gaudir sexualment.
No estarem subordinades a cap home perquè, més enllà de les pràctiques que tinguem, ens reivindiquem com a lesbianes i fent-ho hem declarat la guerra al patriarcat: qüestionar l'heterosexualitat obligatòria és subvertir el règim d'opressió que ens situa a les dones, lesbianes i trans per sota dels homes.
Per això ens amaguen, però cada 26 d'abril, Dia de la Visibilitat lèsbica, i cada dia, reivindicarem orgulloses que som lesbianes i no ens fa cap vergonya.
Estem cansades que es ridiculitzi la sexualitat lèsbica, ja que sembla que si no hi ha un home cis i hi ha penetració no es pot considerar sexe de debò, com a molt un joc amb el qual els homes tenen dret a sexualitzar-nos.
Pensen, un cop més, que tot allò que fem a la nostra vida ha d'estar condicionat per ells, enfocat a satisfer-los a ells.
I això ens ho trobem quan parlem de violacions, ja que si no hi ha penetració es posa en dubte que ho sigui, i ens ho trobem al ginecòleg quan ens pregunten si hem tingut relacions per preguntar-nos si ens han penetrat.
Estem fartes que s'amaguin les sexualitats femenines, en la seva diversitat i alhora en el tret comú d'haver estat sempre subordinades al plaer dels homes.
Les lesbianes trenquem el sistema cada cop que mostrem que no ens cal un home, cada cop que gaudim per nosaltres i no seguim subjugades al plaer masculí.
I, alhora, estem cansades que es pensi que ser lesbianes és només una qüestió sexual.
Les lesbianes també estimem, i sí, estimem altres dones i no pas a un home, en contra del que ens han intentat ensenyar des de petites.
Perquè el capitalisme necessita l'heterosexualitat per mantenir-nos submises, necessita el matrimoni i la monogàmia, necessita la família nuclear perquè seguim carregant amb una infinita jornada laboral, per tenir treballadores gratuïtes que ho fan "per amor", "per naturalesa".
Les lesbianes no servirem al sistema heteropatriarcal perquè "per amor" no mantindrem la divisió sexual del treball, "per naturalesa" no ens acostumarem a posar l'altra galta.
Ni a un home, ni al capitalisme, ni a la moral catòlica patriarcal.
I per això mostrarem que no és per naturalesa ni per amor que es fa, sinó per un règim heterosexual que no només discrimina les persones amb identitats i pràctiques no heterosexuals sinó que perpetua l'explotació de totes les dones, lesbianes i trans.
I combatrem la misogínia i la lesbofòbia d'institucions com l'Església, defensora d'una moral que ens amaga i ens titlla de desviades, de malaltes, de voler destruir la família.
Doncs sí, ens desviem de la seva manera de viure rància i patriarcal, i volem destruir un tipus de família que ens manté oprimides, que nega que la nostra vida valgui per ella mateixa.
Profanarem els seus símbols i tot el que representen els cops que calgui.
Volem viure dient ben fort que som lesbianes, combatent juntes la lesbofòbia que encara avui ens colpeja dia rere dia, de manera menys visible i més perversa.
Per això cal que ens organitzem per ser més visibles, més fortes i, juntes, subvertim tot el sistema heteropatriarcal capitalista.
Les lesbianes també estimem, també follem!
No som l'excepció, trenquem la norma!

Response: Arran ha denunciat l’aversió i els atacs de l'Església contra les lesbianes mitjançant un vídeo en què es veuen dues dones en actitud afectuosa davant la imatge de la Moreneta de Montserrat. La formació juvenil de l’esquerra independentista ho ha fet coincidir amb el 26 d’abril, dia de la visibilitat lèsbica, que reivindica la igualtat de drets d'aquest col·lectiu.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
El castellà continua sent la llengua majoritària a l'hora de consumir cultura i mitjans en els territoris de parla catalana, com demostren les dades de la segona onada sobre audiències i consums culturals del Baròmetre de la Comunicació i la Cultura.
Entre els lectors de premsa diària, el 74,4% trien capçaleres en castellà, mentre que el 23,2% escullen periòdics mixtes i només el 17% opten per diaris en català.
Pel que fa a la ràdio, la televisió, les revistes i Internet el consum en català puja una mica, especialment a la xarxa i la televisió, mentre que el cas més clar de domini del castellà es troba al cinema, amb un 95,2% de pel·lícules en castellà, davant d'un 2,3% en català.
Impulsat per la Fundació Audiències de la Comunicació i la Cultura, el Baròmetre dóna dades cada quatre mesos per conèixer els consums de la població de Catalunya, les Illes Balears i el País Valencià.
Aquesta segona onada sobre audiències i consums culturals s'ha fet a partir de 48.000 entrevistes personals a persones majors de 14 anys entre maig de 2007 i abril de 2008.
Sense grans diferències respecte els resultats de l'onada del febrer passat, el director tècnic del Baròmetre, Lluís Tolosa, ha destacat la permanència del castellà com a llengua habitual de consum, una conclusió que evidencia la falta de normalització del català, que en alguns casos ve derivada de la falta d'oferta en aquesta llengua, com el cinema.
La televisió i Internet són els mitjans que més es consumeixen en català.
El 35% dels consumidors de televisió la veuen en català, mentre que el 77% opten pel castellà.
De fet, a Catalunya, TV3 és la cadena líder d'audiències, seguida d'Antena 3 i Telecinco, però a les Illes Balears i el País Valencià, TVE1 i Telecinco encapçalen el rànquing d'espectadors.
Entre els ciutadans que utilitzen la xarxa, el 30,9% ho fa en català i el 91,2% en castellà, fent augmentar de forma considerable el consum d'Internet en general, sobretot entre la població més jove.
Però a banda d'altres tipus de pàgines i continguts, el consum dels mitjans tradicionals, com diaris, ràdios i televisions, també ha augmentat de forma rellevant a través d'aquest mitjà.
El castellà també s'imposa en el consum de revistes i publicacions periòdiques, llegides en el 84% dels casos en castellà i en el 24,4% en català, amb un 5% de lectors que opten per capçaleres mixtes.
El tipus de revistes líders són les de premsa rosa, amb un predomini clar de Pronto a totes les terres de parla catalana.
A Catalunya, després de Pronto, amb 495.000 lectors, les revistes setmanals més llegides són Hola, amb 374.000, Lecturas, amb 293.000, El Jueves, amb 157.000, Diez Minutos, amb 132.000, i Latino, una publicació dirigida al públic immigrant que aconsegueix 114.000 lectors a la setmana.
Muy interesante, amb 262.000 lectors, i National Geographic, amb 187.000, dominen la llista de publicacions mensuals, i la revista en català Sàpiens està en sisè lloc amb 88.000 consumidors.
La ràdio també s'escolta majoritàriament en castellà, amb un 74,35 d'oients que trien emissores en aquesta llengua, mentre que el 27,3% escull freqüències en català.
Catalunya Ràdio continua liderant les ones a Catalunya, amb 564.000 oients, seguida de Los cuarenta principales i la Cadena Ser.
A les Illes Balears i el País Valencià, aquestes dues emissores en castellà són les més habituals.
Un altre manera de comunicar-se que analitza el Baròmetre és el missatge per mòbil, que el 65.8% dels enquestats envia en castellà, mentre que el 29,5% ho fa en català.
Però el cas més clar de predomini de la llengua castellana és el cinema, amb un 95,2% d'espectadors que veuen pel·lícules en castellà, davant d'un 2,3% que veu films en català a les sales comercials, una xifra condicionada per la poca oferta, segons Lluís Tolosa.
Més català a Catalunya
Si s'agafen només les dades de Catalunya, el consum de mitjans en català augmenta lleugerament.
Per exemple, en el cas dels diaris, el 64,9% es llegeixen en castellà i el 27,5% en català; pel que fa a la televisió, el 72% de ciutadans la veuen en castellà i el 46% ho fa en català; i amb la mirada a Internet, el 90% dels catalans opta pel castellà i el 44,6% pel català.
El cinema també es veu una mica més en català, amb un 3,7% d'espectadors que tria aquesta llengua.

Response: Les dades de la segona onada sobre audiències i consums culturals evidencien que el castellà és l’idioma preferit per llegir premsa amb un 74,4 % d’usuaris. Aquest percentatge s’accentua en l'àmbit cinematogràfic, ja que un 95,2% mira pel·lícules en castellà. Cal destacar que s’ha detectat un lleu augment del consum en català a la xarxa, televisió i ràdio.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
El 70% de persones que tenen una situació irregular de subministrament elèctric viu amb menors, segons indica una enquesta interna de l'Aliança contra la Pobresa Energètica (APE) realitzada a 160 persones.
A més, també destaca que el 18% dels casos són persones majors de 65 anys.
Membres de l'Aliança s'han concentrat aquest matí davant la seu de d'Endesa a Barcelona per reclamar comptadors de llum per a les famílies que han ocupat un habitatge després de perdre el seu.
La membre de l'APE, Mónica Guiteras, ha destacat que les famílies tenen "voluntat de regularització", ja que en la meitat dels casos hi ha una negociació de lloguer social amb les entitats financeres.
És per això que demanen accés a la llum per a aquestes famílies durant el període de tramitació, perquè puguin viure "de la manera més digne possible", segons ha afegit la portaveu de l'APE, Maria Campuzano.
Una cinquantena de persones s'han concentrat davant la seu d'Endesa per reclamar comptadors per a les famílies que s'han vist en situació d'ocupar un habitatge.
Campuzano ha explicat que les afectades són persones controlades per serveis socials i que tenen l'informe que mostra que estan en una "situació de vulnerabilitat".
A més, ha apuntat que estan empadronades en els habitatges corresponents i, en la majoria de casos, se'ls hi ha adjudicat butlletí blau, un certificat que explica que la seva instal·lació elèctrica és correcte.
Això no obstant, segons ha afegit la portaveu, tots aquests requisits no són necessaris per a sol·licitar comptadors elèctrics provisionals per a les llars dels afectats a Endesa, ja que per normativa interna, l'empresa ha establert que és necessari comptar amb un contracte de lloguer o una escriptura, un factor que "la llei estatal no ho exigeix", segons la portaveu de l'APE.
Campuzano ha destacat que en la meitat dels casos, les famílies que reclamen comptadors provisionals elèctrics per a les seves llars, estan "intentant tramitar" un lloguer social amb les entitats financeres.
Tanmateix, ha reclamat que mentre estan realitzant aquest procés de negociació les persones "han de tenir accés a aigua i a llum per viure dignament".
Per la seva banda, el col·lectiu ha destacat que amb les empreses d'aigua s'ha aconseguit que posin comptadors en aquests habitatges a través d'un informe específic de serveis socials.
Per altra banda, Campuzano ha especificat que s'han concentrat davant la seu d'Endesa perquè és la comercialitzadora principal a Catalunya, així com la distribuïdora en més del 90% del territori de Catalunya.
El 70% de les persones en situació irregular de subministrament viuen amb menors
Per mostrar aquesta problemàtica des de l'Aliança s'ha impulsat una enquesta que, en poques setmanes, ja ha respost 160 famílies i persones que participen habitualment a les assemblees del col·lectiu i que es troben en situació irregular amb els subministraments.
Des del col·lectiu han ressaltat que les dades extretes són uns resultats "alarmants" que mostren que "no es tracta de casos aïllats".
Guiteras ha destacat que una dada "molt greu" és que el 70% de les persones en situació irregular de subministrament viuen amb menors en aquestes llars i que en el 18% dels casos hi viuen persones grans o dependents.
A més, la portaveu ha apuntat que en un 85% dels casos les persones estan empadronades en aquestes llars i que, per tant, "l'administració està reconeixent aquests habitatges" com la llar d'aquestes famílies.
D'altra banda, l'Aliança ha expressat que a través de l'enquesta es fa evident que les famílies no és que no paguin perquè "no vulguin", sinó perquè "no poden o, fins i tot, perquè no les deixen", ja que en un 60% dels casos "ho han volgut regularitzar", però no han pogut.
El testimoni d'una de les afectades
La Sheila, afectada per la situació del subministrament irregular en els habitatges i amb menors a càrrec que ha participat en la concentració de l'APE, ha explicat la situació en la qual es troba a l'habitatge que es va veure "obligada" a ocupar.
La testimoni ha expressat que té l'informe d'empadronament, el d'exclusió social, el butlletí blau i un informe elaborat per serveis socials, però que tot i així se li denega el seu accés a comptadors provisionals perquè no té un contracte de lloguer o una escriptura de l'habitatge.
"Cada mes em tallen la llum dues o tres vegades", ha afegit l'afectada que "només demana que li posin un comptador", que ella no es nega a pagar-lo.
"Som persones que tenim fills, que som iguals que tothom" i que necessiten aquests comptadors per viure dignament, ha afegit la participant.

Response: L’Aliança contra la Pobresa Energètica ha denunciat que Endesa denega l’alta de la llum a famílies que viuen en habitatges recuperats i tenen voluntat de regularitzar la seva situació. Endesa al·lega la falta d’un contracte de lloguer o propietat, encara que no és un requisit legal. Es dona el fet que la majoria estan tramitant un lloguer social amb els bancs.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text:

Context:
El Tribunal Suprem ha confirmat la pena d'un any de presó per al mosso d'Esquadra que va gravar amb càmera oculta 17 companyes seves al vestidor de la comissaria de Badalona durant vuit mesos.
El tribunal el suspèn durant un any, tot i que rebutja inhabilitar-lo com a funcionari públic, i, per tant, expulsar-lo del cos, tal com demanaven les afectades.
El Suprem, com l'Audiència de Barcelona, ha considerat que l'acusat no va fer prevaldre la seva condició com a membre del cos per accedir als vestidors, on també hi hauria pogut entrar el personal de neteja i manteniment.
A més, la sentència obliga el processat a pagar una indemnització de 68.000 euros, 4.000 per cada víctima.
L'home va reconèixer els fets durant el judici.
L'home, agent de la unitat d'investigació de furts i robatoris, va col·locar una petita càmera dins d'una motxilla des d'almenys desembre del 2014 i la va deixar al vestidor femení.
Durant mesos cap de les agents va fer gaire cas de la bossa, que va anar canviant de lloc, perquè totes pensaven que era d'alguna companya.
Fins que el 19 de juliol una agent va descobrir la càmera i després de relatar el cas als seus superiors, l'acusat es va "enfonsar" i va admetre immediatament els fets.
L'agent I.P.S. ha estat condemnat a un any de presó per 17 delictes de revelació de secrets, amb les atenuants de confessió, reparació del dany i dilacions indegudes.
Així, el Suprem ratifica íntegrament la sentència de l'Audiència i rebutja els recursos de la defensa i de l'acusació particular.
De fet, l'advocat de les agents demanaven l'agreujant d'abús de confiança i prevaliment.
L'agent també ha estat condemnat a un any de suspensió com a policia, 2.400 euros de multa i 4.000 euros d'indemnització a cada agent, que ja va pagar abans del judici.
Durant el judici, el setembre del 2018, l'agent va dir que en aquella època, el 2015, tenia "problemes personals", i que aleshores estava passant un "calvari personal i professional".
Les 17 agents gravades van dir que se sentien "traïdes" i "decebudes" amb el seu company, amb qui no volen treballar mai més.
L'acusat s'enfrontava a una pena de 20 anys de presó i 15 d'inhabilitació, a més d'haver d'indemnitzar les víctimes.
En la memòria de la càmera es van descobrir 45 arxius del vestidor, en 18 dels quals es veien algunes mosses en roba interior o mostrant parts del seu cos, tot i que cap completament despullada.
A casa seva es va trobar un disc dur amb un vídeo gravat amb telèfon mòbil on també es veien imatges de les seves companyes al vestidor.
Per la seva banda, les 17 mosses afectades van explicar que es van reconèixer en una o diverses imatges de dies diferents, amb roba d'hivern i d'estiu, canviant-se de roba o mig despullades.
Totes van explicar que en el seu moment les va afectar molt, perquè la qüestió va sortir a la premsa i molts familiars, amics o coneguts van preguntar si elles sortien a les imatges.
Fins i tot ciutadans anònims els preguntaven per la qüestió i algun mosso company les va culpabilitzar a elles per "pesseteres" i "arruïnar la vida" de l'agent acusat.
Alguna d'elles va explicar que era amiga de l'agent acusat i que aquest els havia fet comentaris sobre el seu aspecte físic, sense que arribessin a sospitar res.
Totes es van sentir "ferides", "vulnerables", "desprotegides", i van assegurar que no volen tornar a treballar amb ell.
La fiscalia demanava quatre anys de presó i quatre d'inhabilitació com a mosso per un delicte de descobriment i revelació de secrets, 11.520 euros de multa i 170.000 euros d'indemnització a les víctimes, 10.000 per a cadascuna.
L'acusació particular demanava 20 anys de presó, quatre anys per cadascun dels cinc delictes que considera, perquè van ser els cops que hauria mogut la càmera, i 15 d'inhabilitació.
Tot i que inicialment demanava 4.000 euros per a cada víctima, finalment va demanar-ne 10.000 com la fiscalia.
Per la seva banda, la defensa demanava l'absolució, o alternativament set mesos i mig de presó substituïbles per una multa de 270 euros, i una indemnització màxima de 4.000 euros per mossa, que ja ha pagat.
El seu advocat va recordar que l'acusat, que va estar suspès de sou i feina durant un any però ja torna a treballar, cobra com a agent ras, té hipoteca, està casat, té un fill a càrrec i ha hagut de demanar un préstec per pagar els 68.000 euros d'indemnitzacions.
Així, va dir que cal tenir en compte les atenuants de dilacions indegudes, reparació del dany i confessió dels fets.
La Generalitat, com a responsable civil subsidiària, no va defensar el mosso, però va demanar que la indemnització no superi els 4.000 euros per víctima, perquè si s'augmentés, la resta l'hauria de pagar l'administració, que no té assegurança per delictes dolosos.

Response: El Tribunal Suprem ha ratificat la condemna d’un any de presó a un mosso d’esquadra d’una comissaria de Badalona, que va filmar 17 companyes als vestidors amb una càmera oculta. A més, l’acusat, que va admetre els fets, ja ha pagat 4.000€ d’indemnització a cada mossa, una multa de 2.400€ i estarà suspès de les seves funcions durant un any.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
La Regidoria de Reciclatge i Gestió de Residus ha fet públiques les dades de recollida selectiva corresponents a l’exercici 2020.
Així doncs, s’observa que, des de 2019, s’han registrat increments en totes les fraccions de recollida, amb de creixement del 22,56%.
Entre els motius d’aquest increment ha estat l’aposta per la dotació de 1.350 nous contenidors als carrers dels sis districtes de la ciutat, entre els quals destaquen els 1.100 dipòsits per a la separació d’orgànica disponibles des del passat mes de setembre.
“Hem fet una aposta valenta per la separació en origen, a casa, i la ciutadania de Castelló ens ha respost superant totes les expectatives”, ha reconegut el regidor de Reciclatge i Gestió de Residus, Ignasi Garcia.
“Els grans resultat s’obtenen quan sumem xicotets canvis i això és el que hem anat fent a Castelló en els últims temps”, ha valorat Garcia, per a qui “hui podem dir que som un referent de reciclatge entre les ciutats de l’Estat espanyol”.
L’edil ha destacat que “aquest èxit és en gran part mèrit de la ciutadania, ja que elles i ells són els que fan cada dia el gest en llançar el fem als contenidors de reciclatge”.
Així doncs, pel que fa a la fracció orgànica, “és on hem centrat els esforços informatius entre la ciutadania, ja que hem posat en marxa un nou sistema de recollida amb més rutes, més personal i més recursos”, ha assegurat el regidor de l’àrea de Reciclatge.
La campanya que ha permès superar les 200 tones mensuals de restes que es poden reutilitzar per a la fabricació d’adobs i de compost.
L’increment és el més significatiu (supera el 1.000%), però cal tenir en compte que les dades de 2019 (61 tones en tot l’any) corresponen a una de les proves pilot.
Cal destacar també l’increment de la recollida dels envasos lleugers, ja que es passa de 1.481 tones a les 1.748 i un registra un 18% d’augment respecte a l’any anterior.
En aquesta fracció s’han instal·lat 150 nous contenidors cedits per Ecoembes al consistori castellonenc.
En la fracció de vidre, l’increment supera el 15% i la ciutat ha passat de separar 1.497 tones a separar-ne 1.723.
En aquest cas, el consistori ha instal·lat 200 nous contenidors cedits per Ecovidrio (adaptats per a facilitar el dipòsit als negocis hostalers en les zones de més concentració de bars i restaurants) i ha realitzat nombroses campanyes per a conscienciar sobre la importància del reciclatge de vidre.
D’altra banda, “els residus que més separen els ciutadans i les ciutadanes de Castelló són els que van a contenidor blau, és a dir, el paper i el cartró, una fracció registra excel·lents resultats sempre”, com ha explicat Garcia.
En 2020, la ciutat va recuperar 2.800 tones d’aquests materials, el que va suposar un increment de 2,36% en comparació amb els acumulats a l’any 2019.
L’àrea de Reciclatge i Gestió de residus ha fet una important aposta per l’educació ambiental i la informació a la ciutadania.
Un bon exemple és la creació d’un equip format per cinc educadores i educadors ambientals amb l’objectiu d’assessorar els veïns i les veïnes i estudiar les necessitats de cada àrea per facilitar i potenciar el reciclatge.
Així mateix, la campanya ‘Un marró de tots’ promoguda per a informar sobre el reciclatge de restes orgàniques va arribar a vora 160.000 veïns i veïnes, a més de 400 comerços de la ciutat i a una trentena d’entitats locals.
El consistori va organitzar un centenar de punts informatius i va dur a terme una campanya de bustiatge en 50.000 llars de Castelló.
L’estreta col·laboració de l’Ajuntament de Castelló amb Ecovidrio també ha portat a la ciutat iniciatives com Kilo x Kilo (reciclatge de vidre a benefici del Banc d’Aliments de Castelló) o ‘Recicla vidrio por ella’ (a benefici de Fundación Sandra Ibarra de Solidaridad ante el Cáncer).

Response: Segons dades publicades per la Regidoria de Reciclatge i Gestió de Residus de Castelló, durant el 2019 el volum de residus de vidre, plàstic i paper recollits s’ha incrementat un 22,56%. En part és degut als 1.350 nous contenidors repartits per la ciutat, 1.100 dels quals són de restes orgàniques que s’han pogut reconvertir en adob i compost.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
L'Audiència Nacional ha condemnat a penes d'entre vuit i 53 anys de presó els membres de la cèl·lula terrorista que va atemptat a Barcelona i Cambrils el 17 d'agost del 2017 i on van morir 16 persones.
Concretament, el tribunal presidit per Alfonso Guevara ha imposat una pena de 53 anys al principal acusat, Mohamed Houli Chemlal, que va sobreviure a l'explosió de la casa d'Alcanar on els terroristes preparaven l'atemptat; de 46 anys per a Driss Oukabir, que va perdre el seu germà en l'atac a Cambrils; i vuit anys per a Said Ben Iazza, que va tenir un paper testimonial durant tot el judici.
De la mateixa manera, la sala condemna a una pena d'inhabilitació absoluta i especial els tres condemnats, que tindran prohibit acostar-se a Alcanar durant deu anys un cop complertes les penes de presó.
La sentència, de 1.018 pàgines, condemna Chemlal i Oukabir pels delictes de pertinença a organització terrorista, tinença, dipòsit i fabricació d'explosius de caràcter terrorista, i estralls en temptativa de caràcter terrorista en concurs amb 29 delictes de lesions per imprudència greu.
A Ben Iazza se li imposa la pena per col·laboració amb organització terrorista i no podrà acostar-se a Alcanar durant cinc anys un cop compleixi la condemna de presó.
L'Audiència Nacional fixa penes més llargues de les que sol·licitava la Fiscalia, que demanava 41 anys per Chemlal, 36 per Oukabir i vuit Ben Iazza, però descarta la presó permanent revisable que demanaven algunes de les acusacions particulars.
La sentència es pot recórrer ara a la sala d'apel·lacions.
La sentència també condemna els dos principals acusats a indemnitzar les desenes de víctimes, amb quantitats que superen els 2.000 euros en la majoria dels casos.
Es tracta sobretot de veïns ferits del xalet d'Alcanar que va explotar el dia abans dels atemptats i dels Mossos d'Esquadra i bombers de la Generalitat que treballaven en el desenrunament del lloc dels fets quan es va produir una segona explosió.
També han estat condemnats a pagar els danys causats als vehicles, caravanes i domicilis del voltant danyats per les explosions.
La sala ha decidit absoldre Chemlal i Oukabir de 14 delictes d'homicidi en temptativa de caràcter terrorista, de 34 delictes de lesions de caràcter terrorista i de cinc per lesions per imprudència.
També ha absolt Ben Iazza dels delictes de pertinença a grup terrorista, tinença d'explosius i conspiració per estralls.
El judici va començar el 10 de novembre a l'Audiència Nacional i es va allargar fins a mitjans de febrer.
La sentència ha trigat poc més de tres mesos a sortir.
L'imam va radicalitzar els joves
El tribunal considera provat que va ser l'imam de Ripoll Abdelbaki Es Satty qui va radicalitzar els joves d'origen marroquí que van acabar formant la cèl·lula gihadista a partir del 2015.
A partir de la tardor del 2016 ja busquen informació sobre com preparar explosius i pensen en cometre atemptats contra edificis emblemàtics, sobretot l'imam.
A partir de la primavera del 2017 ja comencen els preparatius.
L'escrit del tribunal destaca, un a un, tots els indicis documentals, de trucades, missatges i electrònics que evidencien trobades del grup a la casa d'Alcanar i en altres punts, què feien i sobre què parlaven.
També consten totes les visites a establiments per adquirir precursors d'explosius i altres elements, com els vehicles, i com ho van finançar amb petits robatoris i la revenda de joies.
Van elaborar triperòxid de triacetona (TATP), conegut com "mare de Satanàs", per preparar diversos artefactes explosius, 17 granades de mà casolanes, cinturons.
Es-Satty va morir a Ripoll
La cèl·lula havia previst atemptat el 20 d'agost al Camp Nou durant el partit Barça-Betis, però la nit del 16 d'agost el compost químic va explotar mentre segurament el manipulaven l'imam i Youssef Aalla.
Houli Chemlal, que era a l'exterior de la casa, va resultar ferit greu i traslladat a l'hospital, mentre que els altre dos van morir a l'acte.
El tribunal assegura que l'imam va morir en aquella explosió, contradient així els dubtes que tenia alguna acusació particular respecte les proves d'ADN que es van fer a les restes del cos.
A primera hora de la tarda del 17 d'agost, la casa va tornar a explotar mentre mossos i bombers feien tasques de desenrunament.
La resta del grup no ho va saber fins el mateix dia 17 a primera hora de la tarda i aleshores van començar a improvisar.
Van tenir converses tenses i plenes de dubtes i van decidir trobar-se a l'AP-7.
Però Younes Abouyaqoub, que anava sol per l'autopista, va girar cua a Altafulla sense dir res a la resta i va decidir cometre l'atropellament massiu a la Rambla de Barcelona.
A més, descarta que altres persones que eren a la zona rebin indemnitzacions en no considerar provat que patissin lesions per aquell atropellament.
Sí que admet que 82 persones van patir la síndrome d'estrès posttraumàtic.

Response: L'Audiència Nacional ha condemnat Mohamed Houli Chemlal i Driss Oukabira a 53 i 46 anys de presó, respectivament, pels atemptats del 17 d'agost del 2017. Els acusa de pertinença a banda terrorista, fabricació i emmagatzematge d'explosius i intent d'estralls de caràcter terrorista. El tercer acusat, Said Ben Iazza, ha estat condemnat a vuit anys per col·laboració amb organització terrorista.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
"Catalanisme, nacionalisme català, independentisme i sobiranisme són accents del mateix".
"Catalunya, com a país, com a nació, com a societat, com a economia, seria molt probablement millor si assolís l'estatus d'Estat".
"Sense voler ofendre ningú: serem un suburbi de Madrid o serem l'Holanda o la Irlanda de la Mediterrània".
"En aquest país existeix un bipartidisme peculiar: catalanisme o equerres (...).
No hi ha possibilitat d'establir un govern de dretes a Catalunya.
L'espanyolisme ha trencat aquesta possibilitat".
"Mas havia fet declaracions que venien a proposar una relació més estreta entre les dues forces de la llavors coalició nacionalista.
Si en aquell moment Duran hagués acceptat la fusió entre els dos partits, el seu camí cap a la candidatura a la presidència de la Generalitat hauria estat, molt probablement, imparable".
"La fina ironia i l'agilitat dialèctica del dirigent republicà, que avui són una ganyota de Dorian Gray, van portar Carod a fer una proposta d'acord al mig d'una furibunda onada de retrets a Jordi Pujol.
En aquella ocasió, tal com havia quedat amb Mas i Duran, el president portava la rèplica escrita, com fa quan vol ser molt precís, en els termes exactes amb què volia deixar la porta oberta a un acord amb ERC.
Senzillament, Pujol va correspondre a les ofenses de Carod-Rovira i el va engegar".
"Els republicans se la van espolsar (l'oferta de CiU) de sobre en uns quants segons, exactament quinze, segons el seu líder.
L'argument que va fer servir Carod per refusar-la allà mateix va ser que era massa tard perquè ERC salvés CiU; que ells estaven creixent molt, i que els convenia que CiU estigués com més aculada amb el PP millor.
Tot plegat, grans arguments de país, com es veu".
"L'operació Pere Esteve, i la plataforma que es va muntar amb el nom de Catalunya 2003, era una operació pactada secretament amb ERC i a benefici de les aspiracions electorals dels republicans, i sospito que molt probablement finançada pel PSC".
"Maragall, i en això no és diferent de molts socialistes, ha estat un mestre de fer servir la mentida com un instrument més de treball.
Els socialistes no tenen límits en l'ús que fan de la mentida".
"Iceta és de les persones més brillants de què disposa el PSC.
M'atreviria a dir que, de l'actual equip de Montilla, és l'únic que té condicions per jugar a primera divisió".
"El seu món (el d'ICV) no deixa de ser el reagrupament de les deixalles del comunisme, i hi ha una pulsió profundament antidemocràtica.
En el fons, per a ells, portar-nos a la fiscalia amiga que dirigia l'exmilitant del PSUC José María Mena no era sinó un succedani de la seva autèntica pulsió, que hauria estat tancar-nos a la txeca del carrer de Sant Elies com feien els seus correligionaris durant la guerra civil"
"Montilla es va presentar al Parlament per a trencar les negociacions.
El llavors ministre va cridar al president de la Generalitat a capítol en un despatx.
Però va topar amb un Maragall absolutament decidit a obtenir un pacte per a l'Estatut a qualsevol preu, fos com fos, i això passava per un acord amb CiU i Artur Mas (...).
En aquesta cojuntura, qui va salvar l'Estatut va ser Pasqual Maragall.
Però no tinc cap dubte que això, aquell mateix dia, va representar la sentència de mort política del PSC".
"(...)
Maragall va voler tirar endavant la remodelació del Govern, que feia aigües per tot arreu, per donar entrada novament al breu primer conseller en cap del Tripartit.
Quan va comunicar a Carod que, per culpa de la violenta reacció contra l'Estatut i el fantasma de Perpinyà, no el podria tornar a nomenar conseller en cap, els republicans van córrer a realinear-se amb Montilla per impedir la remodelació.
Un fet insòlit en democràcia, que demostra que ni Carod no Montilla saben el que és un president de Catalunya".
"La dona de Carod-Rovira feia saber als catalans que el seu marit era un magnífic amant.
"Imaz és un home que la política no s'hauria de perdre".
"Com a director de campanya sabia que era evident que em tocaria el rebre, tant internament com externament, pensava acceptar-ho amb una serenitat espartana (...).
El reduccionisme polític porta sempre a buscar un culpable i aquest, òbviament, era jo".
"Catalunya va lliscant, pendent avall, per la dolça decadència".
"La societat catalana està assedegada de lideratge, i el catalanisme ha d'assumir aquest lideratge, és la seva primera funció".
"Hi ha dues principals actituds humanes que em commouen per la seva raresa: la generositat i la bondat".
"Hi ha dues principals actituds humanes que m'irriten per la seva abundància: l'enveja i la manca d'ambició".
- El llibre "Democràcia a sang freda", a Google.cat

Response: El llibre "Demòcracia a sang freda" narra la campanya electoral que va portar Artur Mas a guanyar les eleccions. L'obra critica les decisions i el comportament dels seus adversaris que titlla de poc patriotes i molt egoistes. També reflexiona sobre el model de futur al qual aspira Catalunya: un Estat o una prolongació de Madrid.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Divendres 18 d’agost, quan tot just si feia vint-i-quatre hores de l’atemptat de la Rambla de Barcelona, el conseller d’Afers Exteriors, Raül Romeva, rebia a l’aeroport de Barcelona els ministres d’Afers Estrangers de França i Alemanya, Jean-Yves Le Drian i Sigmar Gabriel.
Le Drian arribava al Prat cap a la cinc de la tarda i Gabriel menys d’una hora més tard.
La rebuda es va fer a la sala d’autoritats de l’aeroport, una sala que depèn de l’estat espanyol.
Però, sorprenentment, l’única autoritat estatal present era un personatge molt de segona fila, el sots-delegat del govern espanyol a Barcelona, Emilio Ablanedo.
La reunió, amb tota normalitat, de Romeva amb els ministres d’Afers Estrangers alemany i francès va causar un evident malestar a Madrid, fins i tot ateses les circumstàncies.
Aïllar la diplomàcia catalana ha estat una prioritat de l’actuació de l’estat espanyol aquests darrers anys i ni tan sols les circumstàncies més que excepcionals d’aquell moment no van rebaixar el malestar del govern de Rajoy.
VilaWeb ha reconstruït els fets d’aquelles hores per entendre quin significat poden tenir.
Totes les fonts coincideixen a dir que no implica ni implicarà pas cap canvi a curt termini pel que fa a la política dels dos països en el conflicte obert a Catalunya, que és de suport a l’estat espanyol.
Però també sostenen que el contrast entre l’absència del govern espanyol i la gran capacitat del govern català va impressionar els màxims responsables de la diplomàcia francesa i alemanya.
Els cònsols, clau de la relació
La Generalitat de Catalunya manté relacions regulars i fluides amb el cos consular establert a la ciutat.
De fet, les reunions del cos consular es fan en una sala de la Casa dels Canonges, que acull la residència privada del president de la Generalitat i el departament d’Afers Exteriors.
Tan bon punt es va tenir notícia de l’atemptat, el Departament d’Exteriors va desplegar un operatiu especial de contacte amb el cos consular.
La raó principal era aportar tota la informació possible, provinent dels hospitals i de la policia, i ajudar els consolats en l’assistència als possibles morts o ferits de cada país.
A les nou del vespre del mateix dia de l’atemptat un equip de la Generalitat va començar a comunicar a cada país els noms i les dades que tenia dels ferits o morts, l’hospital on eren i un contacte directe i personal amb un responsable de cada cas per a poder fer-ne un seguiment a l’instant.
En el cas concret d’Alemanya, s’escau que el lloc de cònsol resta vacant, perquè el nou, Peter Rondorf, s’incorporarà oficialment a final de mes.
De manera que la Generalitat va posar-se en contacte directament amb l’ambaixada alemanya a Madrid.
Hospitals i seguretat
A tots dos estats, com també als representants dels altres que van acudir a Barcelona, com ara Portugal o Itàlia, el Departament d’Afers Exteriors els va oferir la coordinació de qualsevol visita que volguessin fer.
Tant per a qüestions de seguretat com d’assistència a les víctimes.
Per això els ministres van ser rebuts per Raül Romeva quan arribaren a Barcelona.
Amb ells es van organitzar visites a hospitals i contactes amb tothom que van voler, inclosa la visita a la delegació del govern espanyol i una reunió amb la vice-presidenta Soraya Sáenz, a la qual va assistir també Raül Romeva, el conseller de Sanitat, Antoni Comín, la ministra de Sanitat espanyola, Dolors Montserrat, i el delegat del govern espanyol a Catalunya, Enric Millo.
Més tard, el conseller Comín va acompanyar el ministre francès i la ministra espanyola a visitar alguns hospitals.
Menstrestant, el ministre alemany va demanar d’anar a la Rambla.
Però en aquella hora hi havia convocada una manifestació de l’extrema dreta i una contramanifestació i les autoritats catalanes van desaconsellar d’acudir-hi per evitar problemes de seguretat.
La visita, doncs, es va haver de fer més tard i, arran d’això, el ministre Gabriel i el seu seguici no van poder tornar a Alemanya aquella mateixa nit.
Per això va caldre cercar hotels on allotjar-se i li van oferir mesures extraordinàries de seguretat.
Qui hi ha al control?
En tot moment i en totes les reunions va quedar clar que comandava la situació era el govern català i no pas l’espanyol.
Romeva i Comín responien a totes les preguntes, mentre que els interlocutors espanyols no podien aportar cap dada significativa.
El moment més xocant fou, dies després, en la reunió entre Soraya Sáenz i el cos consular acreditat a Barcelona.
La reunió es va fer dilluns a les 16.30 a la delegació del govern espanyol a Catalunya.
A les 16.57 es va saber que començava un operatiu de la policia catalana a Subirats que fou el que acabà amb la mort de Younes Abouyaaqoub.
A les 18.20, els Mossos van confirmar oficialment que el mort era l’autor de l’atemptat.
És a dir, que mentre Soraya Sáenz intentava fer veure que era el govern espanyol que estava al càrrec de la situació, els cònsols van haver d’assabentar-se de què passava mirant els mòbils.

Response: L’endemà dels atemptats de Barcelona i Cambrils, Raül Romeva, conseller d’Afers Exteriors, es reunia amb els seus homòlegs d'Alemanya i França a l’aeroport del Prat. El Govern català havia previst un operatiu especial amb el cos consular per donar a conèixer la situació i oferir assistència en allò que necessitessin. L’Executiu espanyol es va mostrar molest amb la situació.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
El ple de l’Ajuntament de Barcelona ha aprovat aquest divendres la modificació del Pla General Metropolità que obligarà els promotors d’habitatge i de grans rehabilitacions a destinar un 30% de la nova construcció a habitatge social i que ampliarà el dret a tanteig i retracte a tota la ciutat.
Els grups municipals de Barcelona en Comú, el PDECat, ERC, el PSC i la CUP i els dos regidors no adscrits Gerard Ardanuy i Juanjo Puigcorbé han votat a favor de la mesura, mentre que el PP i Ciutadans n’han votat en contra.
Ciutadans, però, s’ha abstingut en la votació sobre l’ampliació del dret a tanteig i retracte a tota la ciutat.
La quarta tinenta de batllia, Janet Sanz, ha dit que la mesura representa un ‘canvi de rumb històric’ i ha desitjat que s’estengui a altres ciutats.
Segons que ha explicat, permetrà de crear uns 350 habitatges protegits l’any, que tindrien un preu d’uns 510 d’euros al mes en el cas del lloguer i d’uns 130.000 euros en els de la compra en ‘districtes centrals’.
Sanz ha afirmat que l’obligació de destinar un 30% de les noves construccions a habitatge social corresponsabilitza el sector privat i treballa en la necessitat de tenir un parc d’habitatge assequible a la ciutat.
‘L’urbanisme no és neutre, pot donar cobertura a operacions que beneficien els de sempre’, ha remarcat.
Colau demana canvis en matèria d’habitatge a altres ciutats i a l’estat
La batllessa de Barcelona, Ada Colau, ha celebrat que es comencin a realitzar ‘mesures reals i no retòriques’ en matèria d’habitatge perquè aquest no es tracti com una ‘mercaderia’.
‘Alguns vam entrar a la institució per facilitar això’, ha dit dirigint-se als representants de les entitats socials que han impulsat la mesura que estaven presents a la sala del ple.
A més, Colau ha reclamat als diferents grups que ‘mantinguin la majoria’ per desenvolupar canvis en matèria d’habitatge a altres ciutats i a l’estat.
En aquest sentit, ha demanat als diferents partits que mantinguin la majoria expressada al plenari al congrés espanyol per modificar la Llei d’Arrendaments Urbans per acabar amb els lloguers ‘abusius’.
‘No deixin passar ni un minut’, ha dit.
La majoria de l’oposició vota a favor, però insisteix que ‘no soluciona el problema’
El regidor del PDECat Jordí Martí ha insistit que la mesura ‘no soluciona el problema de l’habitatge’ i ha demanat acords entre administracions, polítiques a anys vista i una visió metropolitana en matèria d’habitatge.
A més, ha exigit que s’activi tot l”arsenal legal’ per arribar al 15% d’habitatge protegit a la ciutat.
El regidor d’ERC Jordi Coronas ha afirmat que es tracta d’un petit pas necessari i ha destacat que és ‘moment de demanar generositat a totes les parts, també al sector privat’.
‘Si no es resol el problema de l’habitatge, el sector privat també tindrà un problema’, ha avisat.
Per la seva banda, el regidor del PSC Jaume Collboni ha assegurat que es tracta d’una mesura necessària que hauria de formar part d’un paquet de mesures en matèria d’habitatge que'”s’haurien d’haver posat en marxa des del principi’.
En aquest sentit, ha retret a Colau que no hagi impulsat mesures i que aquestes hagin hagut de ‘venir de fora’.
El regidor de la CUP Pere Casas ha dit que possiblement sigui la mesura més important de la legislatura, però ha lamentat que'”arribi tres anys tard’.
Casas ha avisat que, davant l”ona especulativa actual’, si la mesura no té efectes en el sector immobiliari pot generar frustració.
El regidor no adscrit Gerard Ardanuy ha celebrat que es canviï el centre de les polítiques d’habitatge i ha destacat la necessitat de tenir un parc d’habitatge públic potent.
De la mateixa manera, el regidor no adscrit Juanjo Puigcorbé ha dit que per resoldre el problema de l’habitatge es necessiten solucions múltiples i ha subratllat que la col·laboració del sector privat és imprescindible.
PP i Ciutadans, els únics grups que voten en contra
Els grups municipals del PP i Ciutadans han estat els únics que no han votat a favor de cap de les dues mesures, ni a la de destinar el 30% de les noves construccions a habitatge social ni a l’ampliació del dret de tanteig i retracte.
El regidor de Ciutadans Koldo Blanco ha criticat que s’estigui ‘actuant amb precipitació’ i que no hi ha hagut temps d’estudiar ni la modificació, ni les al·legacions ni les conseqüències de la mesura.
‘Encara està en marxa una comissió d’estudi sobre la mesura”‘ ha afirmat Blanco.
Per la seva banda, el regidor del PP Alberto Fernández Díaz ha lamentat que només el 3% del totals dels habitatges a Barcelona siguin públics.
‘Amaguen el fracàs en política d’habitatge’, ha dit.

Response: La Modificació del Pla General Metropolità impulsat per l’Ajuntament de Barcelona ha prosperat aquest divendres gràcies al suport de tots els grups, excepte Cs i PP. La mesura obliga que el 30% dels habitatges nous que es construeixin o reformin integralment a la ciutat siguin de protecció pública. Janet Sanz calcula que seran uns 350 habitatges l’any.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Aquest estiu s'han comptabilitzat un total de 221 incendis a la demarcació de Barcelona, 187 dels quals s'han produït dins de l'horari del Pla d'Informació i Vigilància (PVI) contra incendis forestals que impulsa la Diputació de Barcelona.
En total, la superfície afectada ha estat de 768 hectàrees, molt per sobre de la mitjana dels darrers anys (463 hectàrees).
Entre les 11 comarques de la demarcació, la més afectada ha estat el Bages, ja que concentra el 72% de la superfície cremada.
Tot i aquestes xifres, el vicepresident primer de la Diputació de Barcelona, Dinoís Guiteras, ha destacat que aquesta "no ha estat una campanya tan catastròfica com altres, ja que no hem tingut grans incendis forestals".
Amb tot, ha dit que "tota hectàrea cremada és un fracàs".
En global, el PVI ha vigilat un total de 475.502 hectàrees i hi ha participat 269 ajuntaments, 118 ADF i 9 federacions d'ADF.
La superfície total afectada pels incendis d'aquest estiu a les onze comarques de la demarcació de Barcelona ha estat de 768 hectàrees, per sobre de la mitjana dels darrers anys (2009-2016) que és de 463 hectàrees.
Es tracta del tercer valor més alt de al sèrie, només superat per les 1.429 hectàrees afectades de l'any 2012 i les 1.350 de l'any 2015.
Tot i aquestes dades, el vicepresident primer de la Diputació de Barcelona, Dionís Guiteras, ha expressat aquest dimarts des de la zona afectada pel foc d'Avinyó (Bages) que la campanya "no ha estat tan catastròfica com d'altres" i ha celebrat que no hi hagi hagut cap gran foc forestal.
Del total d'incendis que hi ha hagut aquest estiu (221), només 8 han superat les deu hectàrees –representen el 83% de la superfície global cremada-, 29 focs han afectat entre 1 i 10 hectàrees, mentre que la resta han afectat una superfície inferior a una hectàrea.
Els incendis més importants de l'estiu han estat els d'Artés (363,1 ha), Manresa (104,9 ha) i Avinyó (72,8 ha), tots ells al Bages.
En la campanya d'estiu hi ha hagut 113 incendis forestals registrats, el valor més alt dels últims anys, seguit dels 114 incendis del 2013.
Els 42 incendis agrícoles també estan per sobre de la mitjana des del 2009, només superats pels 53 incendis d'aquell mateix any.
Els 12 incendis en urbanitzacions estan per sota la mitjana, molt lluny de les 39 i 31 incendis produïts els anys 2012 i 2013 respectivament.
Del total d'incendis, 9 han estat dins dels espais naturals protegits (5 a la Serralada de Marina, 3 al Montnegre i el Corredor i 1 a la Serralada Litoral).
En global, el Pla d'Informació i Vigilància (PVI) contra incendis forestals que impulsa cada estiu la Diputació de Barcelona, en col·laboració amb ajuntaments i ADF, ha abastat una superfície de 475.52 hectàrees.
Hi ha participat 90 unitats mòbils i s'han instal·lat 24 punts de vigilància fixa.
Entre informadors, guaites, operadors i auxiliars de zona, la Diputació de Barcelona ha contractat 259 persones que han treballat per a la prevenció d'incendis forestals.
Segons ha recordat Guiteras, el PVI té com a primer objectiu reduir el nombre d'incendis i, per això, s'intenta sensibilitzar a la població informant-los del risc d'incendi forestal i de la normativa vigent.
En global, aquest estiu s'han informat 58.655 persones.
D'altra banda, segons les dades de balanç del PVI, s'han detectat i comunicat per a la seva retirada un total de 630 abocaments inflamables i s'ha avisat a les empreses responsables de 166 incidències en les línies elèctriques per a la seva resolució.
Fer rendibles les tasques forestals
Segons ha exposat Guiteras, un dels objectius de la diputació de Barcelona pels propers anys és "donar eines als propietaris perquè el bosc sigui viable econòmicament a través de la seva gestió".
També ho creu el Just Serra, president de l'associació de propietaris forestals de la Gavarresa-Moianès, que enguany han estat molt afectats pels incendis del Bages.
Serra ha dit que l'associació que ell president va néixer precisament per "anticipar-nos al foc i gestionar el bosc perquè sigui més resilient amb els incendis".
De fet, aquest propietari ha assegurat que segurament els incendis del Bages d'aquest estiu "haguessin sigut molt pitjors si els boscos no haguessin estat gestionats".
Serra ha lamentat que "cada any s'acumula més fusta als boscos", una situació que provoca que hi hagi molt combustible de cara a un incendi forestal.
Alguns dels incendis al Bages, provocats
Alguns dels incendis que aquest estiu han tingut lloc a la comarca del Bages han estat provocats.
De fet, els Mossos van detenir fa pocs dies un home com a presumpte autor de dos focs que van haver-hi al municipi d'Artés al mes d'agost.
La policia, però, no descarta que hi hagi hagut altres focs provocats.
Preguntat per aquest fet, Guiteras ha dit que les causes s'estan investigant, però ha apuntat que "tants incendis en una zona tan petita i sense haver-hi tempestes ni llamps sembla que l'activitat humana o la presència humana hi és".

Response: La campanya forestal d’estiu ha finalitzat amb un balanç total de 221 incendis forestals a l’àrea de Barcelona, que es tradueix en 768 hectàrees afectades, de les quals el 72% pertanyen a la comarca del Bages. Encara que la xifra és molt superior a la mitjana de 463 hectàrees dels últims anys, no hi han hagut grans incendis.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
La indústria discogràfica catalana ha caigut en un nou mínim històric sense aconseguir resultats positius amb el mercat digital i amenaçada per un mercat cada vegada més globalitzat, si bé hi ha hagut un repunt a les actuacions en directe.
Són algunes de les dades que s’han donat a conèixer aquest dimarts en roda de premsa a la presentació del XV edició de l”Anuari de la Música 2016′, que ha tingut lloc a la seu de la Societat General d’Autors i Editors (SGAE) a Barcelona.
L’anuari es publica des de l’any 2002, registra els indicadors anuals de la indústria musical catalana i va dirigit a professionals de la indústria musical, a les institucions vinculades a l’àmbit cultural i al públic en general i és l’únic d’àmbit nacional que té aquestes característiques.
Es tracta d’una edició conjunta del Grup Enderrock i l’Associació professional de Representants, Promotors i Mànagers de Catalunya (ARC) i aquest nou volum té 80 col·laboradors entre periodistes, opinadors i tècnics professionals; s’hi incorpora els 12 reptes i principals reivindicacions que planteja el sector musical per al Pla Integral de la Música que la Generalitat de Catalunya té previst desenvolupar aquest any.
Com a novetats en aquest nou número, el president d’ARC, Jordi Gratacòs, ha informat que estan millorant en presentació i continguts, i ha afegit la importància de cohesionar tots els actors de la indústria musical catalana per afrontar els reptes als quals s’enfronta el sector en aquest moment; El director de l’Institut Català de les Empreses Culturals (ICEC), Xavier Díaz, ha afirmat que no n’hi ha prou de tenir un pla: perquè funcioni cal portar-ho a terme.
REIVINDICACIONS
Reivindiquen acabar amb la criminalització de la música en viu, que els grans equipaments –com el Liceu o l’Auditori– serveixin d’amplificador de la música catalana, que s’incrementin les beques de creació per a projectes culturals i impulsar un nou marc legal que permeti sortir de la precarietat contractual i fiscal a gran part de la professió, entre d’altres.
El president del grup Enderrock, Lluís Gendrau, ha informat que el mercat català representa un 5% del mercat musical estatal i que, tot i que les vendes hagin baixat, el consum de música en directe repunta amb una lleugera recuperació positiva, a causa de l’optimització de les programacions, però ha advertit que les sales de concerts i els festivals es troben davant d’un futur incert.
Després d’anys de crisi i estancament, la indústria musical catalana ha detectat un canvi d’hàbits de consum, i ara mateix té rècord d’assistència a concerts en què la música catalana en directe ha sortit reforçada.
La llista d’èxits en català aconsegueix bons resultats i, tot i que la producció fonogràfica ha baixat (-5%) –com el cas de la música clàssica o el folk–, alguns estils musicals han augmentat la producció de manera considerable, com el jazz.
TOP VENDES
El rànquing ‘top vendes’ ha situat el 2015 un total de 14 discos catalans amb més de 10.000 còpies venudes, un 60% més que l’any anterior, dels quals vuit són en català.
Els artistes catalans més venuts del 2015 van ser Estopa (40.000 discos), Serrat (40.000) i Antonio Orozco (20.000), mentre que la llista de la música en català l’encapçala Serrat, seguit d’Els Catarres, Sopa de Cabra, Blaumut i Adrià Puntí.
El músic Gerard Quintana ha afirmat que s’ha de “reivindicar el paper de la indústria i els músics a la societat i que si es castiga la cultura, amb un IVA alt, per exemple, s’atempta contra la salut interna i mental de les persones”.
Aquesta nova edició de l’anuari inclou apartats dedicats a Catalunya, el País Valencià i les Illes Balears amb entrevistes als tres consellers de cultura dels tres territoris on defensen seguir treballant per reforçar el marc cultural i l’idioma.

Response: Les dades de l’Anuari de la Música 2016 mostren que la indústria discogràfica catalana ha tocat fons arran de la poca incidència en el mercat digital i la creixent globalització musical. No obstant, s’ha incrementat notablement la producció de jazz. D’altra banda, la música en directe ha crescut lleugerament malgrat la incertesa del futur de festivals i sales de concerts.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
La Conferència Episcopal Espanyola va difondre dijous que l'any passat van rebre més recursos que mai de la declaració de la renda, amb dades de l'exercici 2018, fet que venien com una mostra de confiança dels feligresos.
Malgrat tot, el cert és que, com acostuma a ocórrer amb les dades, aquestes es poden llegir d'una altra manera.
I és que el percentatge de declaracions d'IRPF amb la casella de l'Església marcada va ser més baix que mai i menys de la meitat dels catòlics va posar la X. A Catalunya, la situació és encara pitjor: només un 17,4% de declaracions, l'equivalent a menys d'un terç dels catòlics catalans.
Aproximadament un terç dels espanyols que van fer declaració de la renda van demanar cedir el 0,7% dels seus impostos a l'Església catòlica (concretament, un 32,3%).
Malgrat tot, Catalunya és el territori on la confiança amb aquesta institució religiosa és menor, ja que aquells que van marcar aquesta casella són quasi la meitat que en el conjunt de l'Estat.
Les altres comunitats amb menys aportacions, en relació al total de declarants, van ser Galícia (24,9%) i el País Basc (25,9%), per bé que les Balears (27,6%) o el País Valencià (30,6%) també se situen per sota de la mitjana estatal.
En canvi, la fe en la Conferència Episcopal és molt elevada a Castella-la Manxa o la Rioja, on quasi la meitat dels contribuents hi van voler contribuir (45% i 44,9%, respectivament), per damunt d'Extremadura (44,1%), Múrcia (43,8%) o Castella i Lleó (42,2%).
En tots els casos, però, són percentatges nítidament inferiors al de ciutadans que es declaren catòlics, fet que evidenciaria que, malgrat la fe en la religió, aquesta no es manté en l'estructura institucionalitzada erigida al seu entorn.
Com a Catalunya, el percentatge de declarants que cedeixen part dels seus impostos a l'Església a Galícia aquest no arriba al terç (31,2%), i són també molt pocs a les Canàries (34,2%).
Les dades sobre religiositat estan extretes de diversos baròmetres del Centre d'Investigacions Sociològiques (CIS) del 2019, amb una mostra elevada de més de 75.000 enquestats.
Malgrat el gruix de la mostra, però, aquesta és només una aproximació, atès que els sondejos només demanen l'opinió a ciutadans amb nacionalitat espanyola i, per tant, no es recull la fe d'aquells nouvinguts que, sense tenir la ciutadania, també paguen impostos.
Sigui com sigui, assumint aquesta limitació demoscòpica, el nombre de declarants que marquen la casella de l'Església només equival a prop del 47% de ciutadans que s'identifiquen com a catòlics -practicants o no-.
El percentatge, però, és molt elevat a Madrid (62%), La Rioja (61,8%), Castella-la Manxa (59%) o Castella i Lleó (55,5%).
Les dades completes sobre la religiositat per territoris es pot consultar en el següent gràfic, el qual evidencia que Múrcia i Extremadura és on més persones es defineixen com a catòliques, amb xifres superiors al 80%, per bé que Castella i Lleó i Castella-la Manxa és on n'hi ha més de practicants (32,6%).
En canvi, Catalunya és el territori amb menys catòlics, tot i que aquests superen el 50% de la ciutadania, i on hi ha més agnòstics i ateus, els quals representen quasi el 40%.
En tot cas, la Conferència Episcopal té raó pel que fa al sostre assolit quant a recursos percebuts arran de la creueta en declaracions de la renda, amb 284 milions, 16 més que l'any anterior, creixent després que, entre 2008 i 2016, la quantitat s'hagués estancat entorn els 250 milions.
Segons dades de la mateixa institució, les dones marquen més la casella (un 34,9%, davant del 32,6% dels homes) i la major quantitat de declarants que hi envien recursos són d'entre 40 i 60 anys, malgrat que també n'hi ha molts de joves: un 32,6% dels menors de 19 anys ho fan, un percentatge similar a la mitjana global.
El rècord en recaptació, però, no es deu a un increment de persones que facin confiança a l'Església catòlica, sinó a la millora global de la situació econòmica.
Per contra, les declaracions relatives a la renda del 2018 van fixar també un mínim històric en el percentatge de persones que van marcar aquesta casella, situant-se en el 32,3% del total, caient progressivament després que la xifra s'hagués estancat entorn el 35% entre els anys 2007 i 2015.
Pel que fa a Catalunya, el nombre de declarants que van destinar recursos a la Conferència Episcopal el 2011 va ser el 20,1% del total, 2,7 punts per damunt que set anys després.
La fe en l'Església catòlica, almenys pel que fa a la gestió de recursos, cau progressivament.

Response: Només un 17,4% de catalans van assignar a l’Església el 0,7% dels ingressos de les declaracions de l’IRPF. Les comunitats on més persones van ajudar a finançar l’Església amb els seus impostos son Castella-la Manxa i La Rioja, amb un 45% i 44,9%, respectivament. Per contra, Galícia amb un 24,9% i Canàries amb un 26%, són les comunitats menys solidàries.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
L’Agència Europea de Medicaments decideix ha aprovat avui el vaccí contra la covid de la farmacèutica Johnson & Johnson (J&J), el quart que obté l’aval després del de Pfizer, Moderna i AstraZeneca.
El vaccí, desenvolupat per Janssen Pharmaceutica, una divisió belga de J&J destinada a desenvolupar medicaments, es basa en un adenovirus, és a dir, una classe de virus que es manipula perquè inclogui una proteïna de la covid.
El sistema immunitari, com a resposta, crea anticossos sense contagi.
L’adenovirus també l’utilitza el vaccí Sputnik V i el d’AstraZeneca.
En canvi, Moderna i Pfizer fan servir un tipus d’ARN anomenat missatger, un mètode totalment nou per a desenvolupar vaccins.
El de Johnson & Johnson té unes característiques que el fan més atractiu en diversos aspectes.
El més innovador és que és d’una dosi.
Això permet de vaccinar el doble de gent amb la mateixa dedicació, patir una sola vegada els efectes secundaris i escurçar molt el temps d’immunització, tenint en compte que les actuals requereixen dues dosis espaiades en tres setmanes o més.
La distribució també és senzilla.
És apte per a qualsevol edat i té un preu més assequible.
Les dosis de Moderna costen uns 15 euros i les de Pfizer, 12.
I per immunitzar una persona en calen dues.
En canvi, la immunització completa de J&J costa vora 7 euros.
Així i tot, el preu de la vacuna d’AstraZeneca encara és més econòmic, la suma de les dues dosis necessàries costa al voltant de 5 euros.
Finalment, el vaccí es basa en el mètode tradicional d’elaboració i això ha permès a l’empresa de teixir aliances amb plantes d’arreu del món que ja fabricaven productes similars.
De fet, una part dels vaccins es farà a Catalunya, arran d’un acord amb els laboratoris Reig Jofre.
La companyia farmacèutica ha reservat el 80% de la nova planta de Sant Joan Despí per a produir el vaccí, amb capacitat per a fer més de quaranta milions de dosis l’any.
No obstant això, la producció en aquesta planta no començarà fins al mes de maig o més tard.
Un dels punts més febles és que els assaigs clínics han revelat que té una efectivitat general del 66%; semblant al d’AstraZeneca, però menor que el de Pfizer, Sputnik V o Moderna.
Això pot fer que alguns vaccinats s’encomanin i que dificulti que es talli la cadena de transmissió.
Tot i això, també té punts forts.
El primer és que, tot i que protegeix menys de la infecció, catorze dies després de la vaccinació ja evitava el 85% de les hospitalitzacions, i el 100% quan feia vint-i-vuit dies.
De fet, entre els participants de l’assaig que van rebre el vaccí en lloc d’un placebo no va haver-hi cap mort.
Per tant, si bé hi ha més possibilitats d’encomanar-se, té una protecció molt alta sobre qualsevol complicació.
Un altre punt fort és l’eficàcia contra les variants que van apareixent.
Fa un mes, Sud-àfrica va suspendre l’administració de dosis d’AstraZeneca, perquè eren molt poc efectives contra la variant originada al país, i ara ha passat a utilitzar els de J&J en la campanya de vaccinació en massa.
Arran de l’aprovació d’avui, es preveu que les primeres dosis arribin el mes vinent.
La companyia va acordar amb la Unió Europea de lliurar 55 milions de dosis el segon trimestre de l’any.
Això vol dir 5,5 milions de dosis a l’estat espanyol i 8,25 milions a l’estat francès.
No obstant això, aquesta setmana, abans d’aprovar-se, la companyia ja ha avisat de problemes de subministrament.
No descarten que puguin lliurar tots els vaccins acordats, però tampoc no ho poden garantir.
En el segon semestre el lliurament a la Unió Europea s’acceleraria i Johnson & Johnson s’ha compromès a lliurar enguany 200 milions de vaccins en total.
Això fa que, tenint en compte que només cal una dosi i que hi ha 440 milions de ciutadans a la UE, quasi la meitat de la població podria ser vaccinada durant el 2021 amb dosis de J&J. Però això tan sols serà possible si finalment es compleixen els terminis.

Response: La vacuna desenvolupada per la farmacèutica Janssen de Johnson&Johnson, ha estat aprovada avui per l’Agència Europea del Medicament (AEM). Està basada en un adenovirus modificat que expressa una proteïna del virus. És la quarta vacuna que rep el vistiplau de l’AEM, però la primera que requereix d’una única dosi. És altament efectiva en cas de desenvolupament greu de la malaltia.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Els diputats de JxCat, ERC, la CUP marxen de les comissions que aquest matí se celebren al Parlament en protesta per les detencions dels alcaldes de la CUP de Verges, Ignasi Sabater, i de Celrà, Dani Cornellà, així com dos membres dels CDR.
Els diputats dels grups independentistes argumenten que en una situació d'anormalitat democràtica no hi pot haver normalitat parlamentària.
Els comuns també han abandonat la Comissió d'Afers Institucionals (CAI) en considerar que la marxa dels altres diputats no garantia el funcionament de la comissió i també s'han queixat de les detencions.
La protesta ha obligat a suspendre les comissions de la CAI i de Territori en constatar que no hi havia el quòrum suficient i part de l'ordre del dia de la Comissió de Treball, Afers Socials i Famílies.
A la Comissió d'Afers Institucionals (CAI), el diputat d'ERC Josep Maria Jové ha anunciat que els diputats del seu grup abandonarien la comissió davant la situació "d'anormalitat democràtica".
En la mateixa línia, el diputat de JxCat Josep Costa ha lamentat que continuï la repressió "sense treva" des de l'1-O.
"És insostenible continuar l'activitat parlamentària en normalitat, exigim l'alliberament dels detinguts", ha defensat abans d'abandonar la sala.
Per la seva banda, el diputat de la CUP Carles Riera ha demanat la paraula per "denunciar les detencions que s'estan produint a terres gironines" però el president de la CAI, Jean Castel (Cs), li ha tret la paraula i l'ha cridat a l'ordre.
Riera no ha pogut continuar parlant ja que se li ha apagat el micròfon.
També en el marc de la CAI, la portaveu dels comuns al Parlament, Susana Segovia, ha explicat minuts després la seva marxa de la comissió en considerar que no es donaven les "condicions reglamentàries per al debat polític".
Així mateix, la portaveu dels comuns ha lamentat que les detencions que s'estan produint aquest dimecres estan "fora de qualsevol normalitat".
"La raó és que van participar en una mobilització, no entenem que es faci un operatiu com aquest per aquest tipus de detencions.
El que afecta al funcionament normal del Parlament també és això", ha afegit.
Per la seva banda, el diputat de Cs i membre de la CAI Carlos Carrizosa ha denunciat un "intent de boicotejar la institució i impedir el normal desenvolupament de les sessions per part dels grups separatistes".
La suspensió de la CAI ha fet que no s'hagi votat el dictamen de la proposició de llei d'ordenació del mapa comarcal de Catalunya i de supressió del Consell Comarcal del Barcelonès.
Un punt que està previst que es voti al ple del Parlament de la setmana que ve, i per tant, abans de dimecres s'hauria d'aprovar el dictamen en comissió.
En el marc de la Comissió de Territori, el portaveu adjunt de JxCat, Eduard Pujol, ha defensat que si no hi ha normalitat tampoc pot haver normalitat al Parlament.
"No serem nosaltres que actuem amb normalitat.
No hi ha alcaldes nostres i dels altres, hi ha alcaldes electes", ha afegit.
Pocs minuts després de començar, la comissió de Territori s'ha ajornat després que la presidenta d'aquest òrgan, la socialista Assumpta Escarp hagi constat que, segons el reglament del Parlament, no hi havia suficient quòrum per fer les votacions previstes.
Pel que fa a la comissió de Treball, Afers Socials i Famílies (CTASF), els diputats de JxCat, ERC i la CUP també han marxat de la sala un cop la presidenta de l'Associació Ajudam Predegent, Carme Pous, ha acabat la seva intervenció inicial.
El cupaire Vidal Aragonès ha estat el primer en aixecar-se i abandonar la sala, a les 10:45 hores.
L'han seguit els membres dels grups de JxCat i ERC que formen part de la comissió -menys la republicana Marta Vilalta, que no hi ha assistit-, inclosos la presidenta, Montserrat Fornells (ERC) i el vicepresident, Ferran Roquer (JxCat).
Així, també han marxat Lluís Font, Saloua Laouaji, Montserrat Macià, Mònica Sales (JxCat) i Jordi Albert, Najat Driouech i Rut Ribas (ERC).
En acabar la compareixença de Pous, s'ha suspès la comissió i no s'ha continuat amb la resta de l'odre del dia previst.

Response: Els grups independentistes han abandonat aquest matí la Comissió d’Afers Institucionals com a mostra del seu rebuig per les detencions de Verges, Sabater, Celrà i Cornellà, tots batlles de la CUP. Els comuns també s’han sumat a la protesta. Carrizosa, diputat de Ciutadans, ha vist aquesta acció com un boicot per cancel·lar la sessió per falta de majories.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Va encarregar estudis per saber com s'havia actuat a altres atacs, i van treballar a fons durant dos anys per bastir una estratègia comunicativa d'èxit que es va posar en marxa amb l'atemptat gihadista a la Rambla.
El document també mesura quins termes s'han d'utilitzar per referir-se a l'atac (incident, atropellament o atemptat, a cada moment) i els consells pràctics per a la ciutadania, com la no difusió de rumors.
— Mossos (@mossos) 17 de agosto de 2017
De seguida es van trucar i es van posar mans a l'obra.
Les lliçons apreses: tuits en quatre idiomes i lluita contra els rumors
Homedes assegura que van aprendre algunes lliçons després d'estudiar casos com París o Brussel·les.
I van prendre nota d'alguns consells que, després de l'atemptat, van fer arribar a la ciutadania.
Per exemple, recomanar a la ciutadania que avisés que estaven bé a través de les xarxes socials, per no col·lapsar les línies telefòniques.
— Mossos (@mossos) 21 de agosto de 2017
L'equip de premsa de Mossos i d'Emergències treballaven en una mateixa sala del Departament d'Interior, i eren una unitat més dels Mossos.
Des d'allà, tenien línia directa amb les altres conselleries amb les quals s'havien de coordinar: Justícia per la identificació les víctimes i Salut per fer balanç dels ferits.
També estava previst al protocol la relació amb operadors com TMB o Renfe.
No hi havia marge per a la improvisació.
Ell va ser cap de premsa dels Mossos, on va coincidir amb ella, que s'encarregava de gestionar la informació criminal.
En tot cas, "sempre es pot fer millor".
Un dia després de l'atemptat, ja els havia duplicat, i des de llavors ha anat creient.
El mateix ha succeït en el cas de Protecció Civil.
Molts cops, aquests perfils eren la font d'informació pels periodistes, ja que els telèfons de la conselleria comunicaven sovint.
També per a la ciutadania del tot el món, ja que han piulat en quatre idiomes.
Niebla elogia l'elecció del major com a portaveu perquè "per fi han posat a un policia a explicar les coses de la policia", un fet molt comú a altres països, però inèdit a l'Estat, on els polítics acostumen a comparèixer encara que no sempre tinguin els coneixements tècnics necessaris.
Els consells dels Mossos a Twitter: són vàlids pels periodistes?
Josep Lluís Micó és periodista especialitzat en tecnologia i vicedegà de la Facultat de Comunicació Blanquerna.
Micó, que ha treballat durant anys cobrint informació de Tribunals, adverteix que és bo que els Mossos recomanin a la ciutadania no difondre informació o imatges sensibles, però que en cap cas s'haurien d'interpretar com a consells pels periodistes.
"La policia en cap cas ha de donar lliçons als periodistes sobre què o no publicar, amb un únic límit, que és l'èxit de les seves investigacions", assenyala.
Avisa que "molts periodistes s'escudaven en aquests tuits [dels Mossos] per publicar o no les seves informacions", i defensa que els professionals de la informació han d'actuar segons els seus criteris.
"No ens han de recordar que no hem d'alarmar gratuïtament o que no hem de difondre informació no contrastada", assenyala Micó.
A més, destaca que la insistència a demanar que no es publiquin imatges que poden ferir la sensibilitat és contraproduent, ja que un cop es filtra una fotografia de l'atacant de la Rambla mort –que "difícilment" l'ha captat un periodista– es pot caure en una contradicció.
Informar-se a través de Twitter o a través d'un mitjà
Per això, "depèn de la perícia del periodista i dels seus contactes, anticipar-se a aquesta lògica i guanyar [al tuit dels Mossos]".
Si no ho aconsegueix, "queda patent que en casos com aquest el periodista ha perdut el privilegi que tenia respecte al ciutadà pel que fa a l'accés en l'actualitat".
Un cop queda activada, és responsabilitat del mitjà enriquir-la amb altres elements, com context o interpretació.
El món ens mira: una actuació exemplar en un moment polític extraordinari
No es pot obviar que l'atac s'ha produït en un moment polític extraordinari, i que l'actuació dels Mossos ha estat clau perquè el Govern pogués demostrar la seva eficàcia.
Micó està convençut que la situació política ha fet que, "en un moment on tothom s'estava fixant en Catalunya", el Govern hagi cuidat "cada faceta" de la tasca de la policia, i aquesta inclou, evidentment, la comunicativa.
Resultat: "han estat prudent i ràpids", assegura el periodista, que apunta que "sense eficiència policial, per molt bona comunicació que facis, la gestió no és la millor".
I creu que l'única "zona més fosca" té a veure amb les explicacions que es van produir justament després de l'explosió d'Alcanar.
En el cas dels Mossos, "han guanyat molt en prestigi i en imatge", assegura.
També ho creu la professora de xarxes socials Dolors Reig, que creu que els Mossos han creat un precedent i la ciutadania s'ha adonat que "vol aquest estil de comunicatiu per al país".
"Això és una altra situació de crisi per la qual s'haurien de preparar", conclou.

Response: Mossos i Protecció Civil van posar en pràctica durant els atacs terroristes del 17 d’agost a Catalunya unes directrius informatives en cas d’emergència, com ara: informar en quatre idiomes, utilitzar un mateix terme per anomenar els fets, explicar el relat mitjançant un expert de la policia, coordinar-se amb Justícia i Salut i comunicar l’estat de salut mitjançant les xarxes socials.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
La Guàrdia Civil acusava els dos joves gironins a qui va citar com a investigats d'haver comès un delicte d'odi.
Segons recull l'atestat que la benemèrita va fer arribar al jutjat, els estudiants havien fet una pintada contra el cos en una de les parets de la seu d'Agissa.
La Guàrdia Civil sostenia que el graffiti s'havia fet de matinada, precisament poques hores després que tingués lloc el registre a la seu de l'empresa d'aigües.
L'atestat recull que la pintada deia "Fora la Guàrdia Civil!
Joves Gironès" i que dos policies espanyols van sorprendre i identificar els joves, Jordi Alemany i Lluc Huguet, quan empastifaven la paret amb aerosols.
El cas, però, ha acabat en no-res, perquè el jutjat d'instrucció l'ha arxivat.
Els dos joves es van negar a declarar divendres a la comandància de la Guàrdia Civil.
L'atestat de la Guàrdia Civil, a partir del qual el cos va citar els dos joves a declarar, els atribuïa un delicte d'odi.
L'escrit que es va fer arribar al jutjat comença exposant que "la deriva independentista" que viu Catalunya, materialitzada amb la convocatòria del referèndum, s'ha acabat traduint en una "fractura total" de la societat.
L'atestat subratlla que, en aquest context, s'ha assenyalat tot allò que representa Espanya com "l'enemic" del poble català.
A més, també diu que aquelles organitzacions que donen suport al procés sobiranista "minimitzen" els qui no combreguen amb aquesta ideologia.
Davant d'aquesta situació, la Guàrdia Civil recorda que els cossos i forces de seguretat de l'Estat han extremat les mesures per prevenir actes vandàlics contra edificis públics.
A continuació, l'escrit es fa ressò de l'operatiu i els quinze escorcolls simultanis que hi va haver el passat 19 de setembre a Girona i altres poblacions.
Tots ells, vinculats amb la investigació de possibles irregularitats a la societat d'aigües Agissa i a d'altres empreses (Girona SA i Prodaisa).
L'atestat subratlla que aquella va ser una actuació policial, però també hi afegeix que certs mitjans de comunicació van fer-se ressò de "manifestacions interessades" que vinculaven els escorcolls amb motius polítics.
"Fora la Guàrdia Civil!
Joves Gironès"
A partir d'aquí, la Guàrdia Civil ja entra de ple a explicar per què va investigar els dos joves per delictes d'odi.
L'atestat recull que, poques hores després que acabés el registre a la seu d'Agissa, una patrulla de policies espanyols va veure i identificar dos joves que feien una pintada amb aerosol en una de les parets de l'edifici.
Segons la benemèrita, els agents els van descobrir cap a un quart d'una de la matinada.
L'atestat recull que el grafitti deia "Fora la Guàrdia Civil!
Joves Gironès" i que, a més d'identificar els dos joves, la policia els hi va comissar dos pots de pintura en esprai i guants de làtex.
El cas, arxivat
El cas, però, ha acabat en un no-res.
Divendres passat, els dos joves van negar-se a declarar davant la Guàrdia Civil, que els havia citat a les deu del matí.
Van anar fins a les portes de la comandància, on hi havia una concentració de suport, però no van entrar-hi.
Tant Alemany com Huguet van explicar que no sabien de què se'ls acusava (un extrem que no s'ha conegut fins avui).
També van assegurar que durant les darreres setmanes havien pres part en mobilitzacions independentistes, però que en cap moment la Guàrdia Civil els havia identificat.
Segons van explicar, només els van demanar el DNI en una ocasió.
Van ser dos agents de paisà, que suposadament serien de la policia estatal, a la zona de la Devesa.
Després d'això, la Guàrdia Civil va tancar l'atestat i el va enviar el mateix divendres al jutjat de guàrdia.
En aquest cas, Instrucció Número 1.
I el mateix cap de setmana, el jutjat va disposar el sobreseïment de l'afer i, en conseqüència, va arxivar el cas.

Response: Jordi Alemany i Lluc Huguet, dos joves gironins, han estat absolts d’haver comès un delicte d’odi contra la Guàrdia Civil. El cos policial els acusava d’haver fet una pintada a la seu d’Agissa on es podia llegir “Fora la Guàrdia Civil! Joves Gironès”. Els fets haurien ocorregut de matinada, poc després del registre a l’empresa d’aigües.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Un grup internacional d’astrònoms encapçalat per Ignasi Ribas, investigador de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya i l’Institut de Ciències Espacials, ha descobert un planeta candidat a tenir les condicions perquè hi hagi vida fora del nostre sistema solar.
És un planeta amb una massa tres vegades més gran que la de la Terra i que orbita una estrella de Barnard, una nana roja, més antiga que el nostre Sol, que és de les més pròximes a nosaltres, a només sis anys llum.
Després de més de dues dècades seguint els moviments d’aquesta estrella, els astrònoms han situat aquesta superterra a prop de l’anomenada ‘línia de gel’, és a dir, la distància respecte de l’estrella a partir de la qual l’aigua que hi pogués haver estaria congelada.
La seva òrbita és de 233 dies.
Aquest descobriment serà publicat demà a la revista Nature.
Des del 1997, diferents instruments han recollit una gran quantitat de mesures del moviment subtil que anaven detectant en aquesta estrella.
El 2015, una anàlisi de totes aquestes dades va suggerir que el moviment podria ser causat per un planeta amb una òrbita d’uns 230 dies, però calia aconseguir moltes més mesures que confirmessin aquesta hipòtesi.
Per això, els astrònoms van observar de manera regular l’estrella de Barnard, amb espectòmetres d’una gran precisió, com el Carmenes, situat a l’Observatori de Calar Alto, a Espanya.
Aquesta tècnica consisteix a utilitzar l’efecte Dopple de la llum de l’estrella per a mesurar com varia la velocitat d’un objecte amb el temps.
‘Per a l’anàlisi, vam fer servir observacions de set instruments diferents durant 20 anys.
El resultat d’aquest esforç és un dels conjunts de dades més gran i exhaustiu mai assolit per a estudis precisos de velocitat radial, que ha acumulat en total més de set-centes observacions’, explica Ignasi Ribas.
Una vegada analitzades novament totes les dades, combinant les velles i les noves, va tornar a aparèixer un senyal que indicava un objecte que orbitava l’estrella amb un període de 233 dies.
‘Després d’una anàlisi acurada, estem segurs al 99% que el planeta és real, perquè és l’explicació que encaixa més bé amb les nostres observacions.
Però hem de ser prudents, perquè les variacions naturals de la brillantor de l’estrella degudes a les taques estel·lars o a cicles d’activitat podrien produir efectes similars als detectats’, afegeix l’investigador manresà.
El planeta, amb una massa tres vegades la de la Terra, es mou a una distància respecte de la seva estrella que podria fer que tingués les condicions perquè hi hagués vida.
És ben bé al límit de la línia de gel, cosa que vol dir que, si no tingués atmosfera, la seva temperatura podria arribar als -150 graus centígrads.
Això faria improbable que pogués tenir aigua líquida a la superfície.
Però les característiques i la situació el fan un excel·lent objectiu perquè la pròxima generació de telescopis el continuï observant.
Guillem Anglada-Escudé, investigador de la Queen Mary University de Londres i un dels principals investigadors d’aquest projecte, explica que aquest descobriment també ha estat possible gràcies a la col·laboració amb el projecte RedDots, gràcies al qual es va descobrir el 2016 el planeta Proxima b, l’exoplaneta habitable més pròxim a la Terra.
Participació de l’Observatori Astronòmic del Montsec
La participació catalana en aquesta investigació no s’acaba pas aquí.
El telescopi Joan Oró, situat a l’Observatori Astronòmic del Montsec, a Sant Esteve de la Sarga, i gestionat per l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya, és un dels equipaments que ha participat en la descoberta.
‘Ha proporcionat mesures fotomètriques de l’estrella de Barnard gairebé cada nit durant més de cinc mesos.
Aquest seguiment, que s’ha fet de manera coordinada des de diversos telescopis, ha permès de descartar que el senyal trobat fos originat per la pròpia estrella i confirmar, d’aquesta manera, que era un nou planeta’, explica Ribas.

Response: Investigadors catalans lideren el descobriment d'una “superterra freda” tres vegades més gran que la Terra, a sis anys llum de distància. Les dades obtingudes durant 20 anys mostren que l’exoplaneta orbita cada 233 dies al voltant de l’estel de Barnard i està situat prop de la línia de gel de la seva estrella, així que possiblement sigui un món gelat.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
‘La Unió Europea té futur’ i la societat civil europeista ho vol reivindicar dissabte amb una gran manifestació coincidint amb els 60 anys del Tractat de Roma.
‘En els últims anys només hem vist els anti-UE al carrer i volem demostrar que realment la majoria som els proeuropeus’, assegura en una entrevista amb l’ACN un dels organitzadors de la Marxa per Europa, el secretari general de la Unió de Federalistes Europeus (UEF), Paolo Vacca.
La manifestació, que es farà a la capital italiana coincidint amb la cimera de caps d’estat i de govern de la UE i comptarà amb presència catalana, haurà de competir en protagonisme amb almenys set actes més, entre ells, també, una marxa anti-UE.
El ‘somni europeu’ no pot acabar en mans d’uns polítics massa ‘cauts’ que no s’atreveixen a prendre decisions ‘a nivell europeu’, adverteix Vacca, que es mostra confiat que milers de persones participaran dissabte a la Marxa per Europa.
Des de Catalunya, de fet, ja han confirmat la seva assistència a la manifestació el secretari general dels socialistes, Miquel Iceta, l’exministre i expresident de l’Eurocambra Josep Borrell, així com els eurodiputats Jordi Solé (ERC), Javi López (PSC), Ernest Urtasun (ICV) i Francesc Gambús (Independent).
Organitzacions de la societat civil com el Consell Català del Moviment Europeu, la secció catalana i la de joves de la Unió de Federalistes Europeus, Federalistes d’Esquerres o Horitzó Europa també hi enviaran representants.
‘Catalunya sempre ha estat pro-europea’, destaca Paolo Vacca, que admet que esperen un ‘suport molt ampli’ de catalans a la manifestació.
‘És un moment difícil per a tothom, i per Catalunya, en particular, per les raons que tots coneixem, així que creiem que la presència d’una gran delegació de ciutadans, eurodiputats i representants locals és un gran senyal de la confiança i la creença de la societat civil catalana cap a Europa i del lloc de Catalunya a la UE’, remarca.
Vacca admet que ‘a aquestes alçades’ la UE es troba en una ‘situació difícil per posicionar-se’ en el debat independentista.
Amb tot, preguntat per l’encaix d’un estat català independent en el club diu que confia que si el problema sorgeix la UE trobarà ‘una manera de resoldre’l’.
Sense alternativa a Europa
Vacca, que explica que en els darrers dies han rebut molts suports d’arreu d’Europa per a la manifestació, reivindica el futur de la Unió Europea tot i la crisi actual.
‘La UE té futur, l’ha de tenir’, assegura, remarcant que ‘l’alternativa és un retorn a un passat on els europeus no volen tornar’.
Un passat de fronteres i ‘proteccionisme’ com el que demanen, de fet, partits com el Front Nacional de Marine Le Pen, a França.
En un moment crític, la manifestació de Roma, diu Vacca, és ‘una crida a la unitat i el canvi’ en una UE que ‘s’ha de reformar per respondre a les moltes aspiracions que tenen els ciutadans’.
Segons aquest italià, la Marxa per Europa ‘ha unit motles organitzacions, partits i entitats de la societat civil’ per enfrontar-se al discurs euroescèptic que ha dominat el carrer en els darrers anys .
‘Nosaltres també volem ser al carrer’, destaca, assenyalant que cal reivindicar ‘el suport a la UE en un moment en què es prenen decisions importants’.
Sobre la taula, el debat del futur de la Unió Europea ara que es compleixen 60 anys de la signatura del Tractat de Roma, quan queden pocs dies perquè el Regne Unit activi el procediment de sortida.
Els líders europeus, que es reuniran el mateix dia que milers de persones prenguin els carrers de Roma, tenen sobre la taula la proposta de França i Alemanya d’una Europa a dues velocitats.
Per Vacca, és una opció viable.
‘Hi ha diferents visions’ a la Unió Europea, admet el secretari general de la UEF, ‘així que o trobes la manera de combinar els que volen integrar més i els que volen integrar menys o acabes amb altres països prenent la mateixa decisió que ha pres el Regne Unit’.
Segons Paolo Vacca, ‘quan els països estan insatisfets amb el nivell d’integració cap al que va la UE, inevitablement senten la temptació de marxar’.
‘L’Europa a dues velocitats és una manera de mantenir tothom unit tot permetent el nivell d’integració que realment vol cada país’, conclou.

Response: Els nacionalismes estan creixent als països europeus degut a l’auge dels moviments populistes i a la desil·lusió política i econòmica dels ciutadans, que ha quedat palesa, per exemple, amb el Brexit. La marxa prevista amb motiu del 60è aniversari del Tractat de Roma vol recuperar l’esperit europeu i reivindicar una Unió Europea que respongui davant les preocupacions dels seus ciutadans.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
Els ajuntaments és l'administració més propera i, en temps de crisi, les que han d'intentar solucionar-ne les necessitats més urgents.
Un fet que s'ha tornat a demostrar durant la primera onada de la pandèmia, malgrat les restriccions financeres per la impossibilitat d'utilitzar el superàvit i els romanents.
De fet, la ciutadania ha valorat positivament el paper dels ajuntaments: els puntua amb un 7,13, una dada molt per sobre de la Generalitat (6,08) i, especialment, del govern espanyol, que només obté un 4,81.
Els valors de la proximitat i la transparència
L'Observatori de Política Municipal de l'Associació Catalana de Municipis (ACM) s'ha centrat en la valoració del paper dels ajuntaments durant la pandèmia.
L’estudi es basa en 1.200 enquestes telefòniques amb mostres proporcionals i representatives dels municipis catalans de totes les mides.
Les enquestes es van realitzar entre el 2 i el 12 de juny a majors de 18 anys i té un marge d’error +- 2,89.
L’administració local és la més ben valorada pels catalans amb un 7,13 de nota global, molt per sobre del 6,08 que atorguen a la Generalitat i del 4,81 amb el que valoren el govern espanyol.
En general, com més petit és el municipi major valoració reben i els petits, mitjans i els grans fins a 50.000 habitants no baixen de 7,30.
La puntuació màxima l'assoleixen els pobles entre 500 i 1.000 habitants (8,14) mentre que la menor correspon als superiors de 100.000 habitants (6,43).
I per edat de població, els més joves i els majors de 65 anys són els que valoren millor la gestió de l’ajuntament amb un 7,5.
Segons el president de l’Associació Catalana de Municipis, Lluís Soler, l’estudi mostra que “la proximitat, la transparència i la rendició de comptes és el millor mecanisme per fer front als reptes i les necessitats que té la nostra ciutadania”.
“Una vegada més es posa en valor la gran tasca que han realitzat els ens locals per fer front i superar possiblement el context més dificultós que ens hem trobat com a societat, ja que ha afectat sanitàriament, econòmica i social”, afegeix.
Poc desgast de les administracions municipals
Entre aquests serveis, de forma agregada, han rebut aquesta puntuació: atenció a les persones (6,62), informació general (6,48), capacitat de lideratge (6,38), funcionament dels serveis públics essencials (6,26) i mesures d’emergència econòmica (6,09).
En concret, els dos serveis que han estat més ben valorats d’un total de 22 han estat la gestió de l’ordre públic, la seguretat i fer complir les normes de l’estat d’alarma amb un 6,74, i l’atenció a domicili de la gent gran que ho ha necessitat amb un 6,73.
La pandèmia va esclatar en el primer tram de la legislatura municipal.
Les eleccions van ser a finals de maig passat i no va ser fins al juny que van prendre possessió els nous equips de govern.
L'estudi de l'ACM mostra que, en general, no estan patint desgast.
En aquest sentit, només un 16,8% dels enquestats consideren que el seu municipi hagi empitjorat respecte l'any anterior, un percentatge sensiblement inferior al de 2019 (24%).
Per contra, un 82% considera que el seu municipi ha millorat o està igual (fa un any era el 76%).
Entre els municipis de 500 a 10.000 habitants la percepció positiva supera el 90%.
Quines són les principals demandes als ajuntaments?
L’enquesta també reflecteix quines són les principals demandes dels veïns als ajuntaments.
Amb respostes espontànies, destaca per sobre de tot la neteja de carrers i l’entorn (això sí, sis punts menys que el 2019), seguit de la seguretat que passa de tercera a segona preocupació.
El tercer element més demandat és disposar de més zones verdes, parcs i jardins que puja set punts respecte un any enrere.
Branded content
Clam municipalista per destinar el superàvit a la reconstrucció
L'ACM impulsa la campanya “Els nostres estalvis són l’eina per a la recuperació” per alliberar tots els recursos retinguts
La situació canvia quan se suggereixen problemàtiques on emergeixen els temes econòmics i socials.
Destaquen les mesures per afavorir la creació de llocs de treball, el funcionament dels serveis sanitaris, l'ús eficient dels recursos públics així com els serveis per a la gent gran.
Respecte a les prioritats per aquest 2020 i el paper dels ajuntaments en una situació de probable segona onada de Covid, la ciutadania de manera espontània aposta pel control de les mesures de seguretat -el famós “distància, mans, mascareta”- en un 30,7%, seguit per la millora de la sanitat en un 25,1%, una major netedat dels carrers (16,1%) i més ajuts socials (15,2%).
De forma suggerida la mesura que genera més consens és un major control a les residències d’avis per garantir-ne la qualitat en el servei.
En aquest sentit, el 67% dels enquestats consideren que les residències haurien de dependre de Salut i no de Serveis Socials.
Més informació
Consulta tota la informació i les dades a l'Observatori de Política Municipal de l'ACM.

Response: Segons l’Observatori de Política Municipal de l’ACM, la gestió dels ajuntaments és la millor valorada durant la pandèmia amb un 7,13, seguida de la de la Generalitat amb un 6,08 i la del Govern espanyol, amb un 4,81. Els municipis més petits valoren millor la gestió, de la mateixa manera que la població més jove i de més de 65 anys.


Instruction: Explica de manera resumida les idees principals del text següent:

Context:
El proper 25 de maig, el nou reglament europeu de protecció de dades serà d'obligat compliment, després que entrés en vigor fa dos anys.
L'administració i les empreses estan ultimant les sessions formatives per garantir que la normativa s'adapta al nou marc, un marc que, d'entrada exigeix més responsabilitat a l'organització pel que fa al tractament de les dades i haurà de demostrar implicació ''proactiva i demostrable'' per fer les gestions correctament.
Alhora, s'augmenten les sancions màximes dels 600.000 euros als 20 MEUR o fins al 4% del conjunt de facturació de l'empresa.
Paral·lelament, el nou text, elimina el ''consentiment tàcit'' de les persones i caldrà una acció afirmativa per cedir dades personals.
Des de fa dos anys, les organitzacions europees, administració i empreses, han hagut de formar-se i adaptar-se per a què a partir del 25 de maig, el nou reglament de protecció de dades pugui entrar plegament en vigor.
El seu compliment serà obligatori i d'entrada, pot suposar un increment de les sancions que s'enduguin les empreses (l'administració n'és exempta) per fer un mal ús o tractament de les dades personals recollides.
Del màxim de 600.000 euros amb què es podia multar fins ara una companyia, el nou reglament preveu sancions de fins a 20.000.000 d'euros o el 4% de la facturació global anual de l'empresa, i per tant, s'endureixen les condicions de les companyies.
Un dels principals canvis que implica aquest nou reglament és una major responsabilitat per les organitzacions i per tant, per al responsable de protecció de dades de cada empresa, que ha de valorar el risc que suposen les dades tractades i aplicar les mesures que siguin necessàries per tractar-les adequadament.
Així ho ha explicat la directora de l'Autoritat Catalana de Protecció de Dades, Maria Àngels Barbarà, destaca que el nou marc normatiu demana a l'empresa una implicació ''proactiva i demostrable'' deixant enrere un marc normatiu molt ''marcat'' vigent fins actualment.
Per Barbarà, aquest és el principal canvi que gestionaran les companyies i les administracions a partir del 25 de maig, i en conseqüència, ''l'encarregat del tractament'' haurà d'assumir aquesta responsabilitat ''el principi de la contability''.
Serà ''el responsable de fer les coses bé i estar en capacitat de demostrar-ho si arriba el moment'', especifica Barbarà.
Per tant, reconeix que també assumeixi la responsabilitat també d'escollir un bon encarregat del tractament.
El nou reglament també implica canvis per a les persones.
A banda de garantir els drets a l'oblit, el dret d'accés, o el dret de supressió que ja s'incloïen en la normativa anterior, per Barbarà és important que se n'incorporen de nous.
Desapareix ''el consentiment tàcit'' i per tant, caldrà una ''acció afirmativa'' per donar el consentiment d'utilitzar les dades personals dels ciutadans.
Per Barbarà, és important perquè s'hauran de marcar caselles tant si es vol donar el consentiment com no, i per tant, la població s'haurà de conscienciar ''del què s'està jugant''.
La directora de l'APDCAT reconeix que les tecnologies emergents han propiciat aquest canvi i cal replantejar situacions per ''reforçar'' la informació que arriba a les persones.
Per exemple, explica Barbarà, no es podrà demanar consentiment per diversos aspectes a la vegada, ni aprofitar una situació concreta per demanar dades noves.
Les clàusules informatives hauran de ser ''clares i molt transparents'' i per exemple, el ciutadà podrà exigir en determinats tràmits, com pot ser la sol·licitud d'un crèdit, intervenció humana més enllà dels propis algoritmes que plantegen les eines actuals que han ''despersonalitzat'' algunes decisions.
L'Autoritat Catalana de Protecció de Dades ha engegat un pla estratègic de formació amb l'objectiu de donar resposta a les necessitats formatives en matèria de protecció de dades de les organitzacions, per aconseguir que l'adaptació al reglament sigui ''real i efectiva''.
El pla està dirigit principalment a l'administració de la Generalitat, les institucions públiques, els ens locals, les universitats públiques i privades i la resta d'entitats públiques de Catalunya.

Response: El 25 de maig serà de plena aplicació el Reglament Europeu de Protecció de Dades. El nou reglament amplia les obligacions i responsabilitat de les entitats que tracten dades personals, així com els drets de privacitat dels ciutadans. En cas d'incompliment s'estableixen multes de fins a 20 milions d'euros, o de fins el 4% del volum anual del negoci.