Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El govern espanyol ha admès que la quota del 6% per al català, gallec i basc de la llei de l’audiovisual no afecta el catàleg de Netflix, HBOMax o Amazon Prime.
Fonts de l’executiu de Pedro Sánchez han reconegut a l’ACN que el projecte de llei aprovat en el Consell de Ministres d’avui solament obliga a garantir la quota de llengües oficials a les plataformes amb seu a l’estat espanyol, com ara Filmin i Movistar+.
Tot i això, diuen que allò que inclou la llei respecta el pacte amb ERC.
El percentatge per a les llengües oficials s’hi va introduir fruit de l’acord del amb ERC per a aprovar el pressupost espanyol del 2022, però fins ara el govern espanyol no havia dit que en deixava fora Netflix, HBOMax o Amazon Prime.
Abans no es presentés, Rufián ja havia avisat que un dels entrebancs del nou text era que hi havia la possibilitat que les plataformes que no tenien seu a l’estat espanyol poguessin escudar-se en la normativa europea per a esquivar l’obligació de complir les quotes.
“Crec que tenim palanques i eines per a millorar la llei, i provarem de fer-ho”, ha dit, i ha afegit que hi presentarien esmenes en els tràmits al congrés espanyol.
D’una altra banda, la portaveu de la CUP al congrés espanyol, Mireia Vehí, ha demanat al govern espanyol que faci complir el percentatge: “Com pot ser que un estat no serveixi perquè les grans corporacions compleixin les lleis o paguin els impostos?”
La vice-presidenta del govern espanyol i ministra d’Economia, Nadia Calviño, ha esquivat una pregunta sobre aquest forat per esquivar la quota tot defensant que el projecte de llei feia un equilibri entre potenciar l’estat espanyol com un hub de producció audiovisual d’escala europea amb la protecció de les altres llengües oficials: “Hem arribat a un bon equilibri.
Ara el text s’envia a les corts i, en el transcurs dels tràmits parlamentaris, hi pot haver millors i ajustaments, però partint d’un text que crec que és molt sòlid i que aconsegueix de complir els objectius del govern.”
La Plataforma per la Llengua i l’Associació d’Actors i Directors Professionals de Catalunya (AADPC) ja van dir divendres que, a l’espera de conèixer la lletra petita del redactat de la llei, els semblava insuficient per a garantir una presència substancial del català a les plataformes i van demanar que la quota de produccions fos de més del 6%, d’acord amb el pes proporcional de la població que viu als territoris en què el català, l’aranès, el basc i el gallec són llengües pròpies.
A més, van criticar que l’obligatorietat d’incorporar-hi les versions en català, tant existents com noves, replica el model de les sales de cinema, que s’ha demostrat incapaç de garantir una oferta en català.
L’inconvenient, diuen, és que el redactat de la llei diu que s’ha de complir si és tècnicament possible i no té cap cost addicional, justament les dues excuses que fins ara han al·legat algunes plataformes per no incloure aquestes versions.
Per evitar-ho, demanen que el redactat inclogui un percentatge d’oferta obligatòria mínima.
Fonts del Ministeri d’Economia espanyol citades per l’ACN diuen que hi ha una certa obligació de les plataformes d’incorporar els doblatges i subtitulacions, sempre que tinguin els estàndards de qualitat tècnica de la plataforma.
La llei de l’audiovisual també preveu de destinar a la producció en català, basc i gallec un 10% dels fons recaptats per l’Institut de la Cinematografia i de les Arts Audiovisuals (ICAA) de l’impost a plataformes privades (del 5%) i públiques (el 6%), que ja fixa la norma.
La Plataforma per la Llengua i l’AADPC demanen que, en el cas dels territoris amb una llengua pròpia diferent de la castellana, la recaptació la facin els organismes autonòmics, com l’ICEC a Catalunya.
L’acord també incorpora la llengua de signes catalana i estableix que el mínim del 15% de la producció de TVE sigui en català, basc o gallec.
L’avantprojecte de llei també estableix en el 3,5% l’obligació de finançament anticipat d’obres de producció independent, xifra que supera de llarg el 0,9% de la normativa actual.
El percentatge es calcularà anualment i inclourà un règim de sancions, que encara no s’ha concretat, però que distingirà entre faltes lleus, greus i molt greus.
Sí que s’ha avançat, també, que les sancions tindran en compte la dimensió econòmica de l’empresa.

Response: La llei de l’audiovisual del govern espanyol establia una quota del 6% en les produccions en català però, finalment, s'ha especificat que no afecta empreses amb seu fiscal fora de l’Estat, per la qual cosa plataformes com Netflix i HBO n'han quedat excloses. Així doncs, el govern només obliga a garantir la quota a plataformes com Filmin i Movistar+.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El Real Instituto Elcano, considerat el think tank més important de l’estat espanyol, fa cada any un baròmetre de la imatge de l’estat a l’exterior.
Des del començament del procés, el moviment independentista català ha estat present en l’anàlisi d’aquesta imatge exterior i, des de l’any passat, s’interroga expressament sobre aquesta qüestió en l’enquesta.
Les dades mostren, sobretot, que hi ha un alt grau de coneixement del procés independentista a la resta d’Europa, ja que entre el 62% i el 87% dels ciutadans dels països entrevistats tenen consciència de la situació política en què es troba Catalunya.
En referència a l’any anterior, a més, ha augmentat significativament el nombre de ciutadans alemanys i francesos que se’n consideren informats.
‘Nivell de coneixement del moviment separatista a Catalunya.’
Institut Elcano.
El coneixement del procés entre les respectives poblacions és superior, per exemple, a la participació en la segona volta de les presidencials pels francesos (75%), la participació en les eleccions portugueses (56%), les alemanyes (72%) i les italianes (75%), i no està gaire lluny de la participació en el Regne Unit (66%).
Pels europeus, Espanya seria la gran perjudicada per la independència catalana
El consens entre la gran majoria d’enquestats dels cinc estats on s’ha fet l’enquesta és que consideren que un estat independent català seria negatiu per a l’estat espanyol.
La pregunta no especifica de quina manera ho seria, si democràticament, econòmicament o pel que fa a la influència de l’estat espanyol en el marc internacional.
‘Si Catalunya s’independitzés d’Espanya, creieu que això seria positiu o negatiu per a Espanya?’
Institut Elcano.
Portugal és l’estat que veu de manera més negativa les conseqüències per a l’estat espanyol, però a tot arreu més de la meitat dels ciutadans que tenen coneixement del procés català considera que la independència perjudicaria l’estat espanyol.
En el cas de com afectaria una independència catalana la Unió Europea, la visió també és més negativa que no pas positiva, però en cap cas no ho veuen tan perjudicial com per a l’estat espanyol.
Una gran part dels ciutadans, entre el 43% i el 59%, desconeix com afectaria una independència les institucions europees o creu que no afectaria ni positivament ni negativament.
En cap dels països no arriben al 50% els qui consideren que seria perjudicial per a la Unió.
En cap país no arriba a la meitat dels ciutadans els qui pensen que la independència de Catalunya perjudicaria la Unió Europea
Cal destacar la posició dels ciutadans de l’estat francès, l’únic dels cinc estats enquestat que és fronterer amb Catalunya.
El 39% dels francesos considera que la independència no afectaria, mentre que un 15% no ho sap i només un terç (34%) creu que seria negativa per la Unió Europea.
Els qui creuen que seria més positiu són els ciutadans del Regne Unit, on el mateix percentatge que considerava que seria bo per a Espanya considera també que seria bo per a Europa.
En el cas de la Unió Europea, cal destacar que a final del 2012, amb l’inici del procés, es va fer una pregunta semblant i, en aquell moment, més de la meitat dels britànics, italians i alemanys (els estats europeus on es preguntava) van considerar que la independència seria negativa per a Europa.
Per tant, en cinc anys s’ha reduït considerablement la visió que la independència catalana perjudicaria les institucions europees.
I què consideren que implicaria per als catalans?
Sobre com la independència afectaria els catalans, no hi ha una posició clara.
Una gran part dels enquestats creu que no els afectaria, percentatge que fluctua entre el 30% i el 48% segons el país, sense arribar en cap cas al 50%.
Els enquestats d’Alemanya i de França són els qui ho veuen més negativament, juntament amb els portuguesos, que cal tenir en compte que no han estat enquestats aquest 2017.
En el cas francès, és significatiu que ha augmentat del 13% al 18% els qui consideren que la independència seria positiva pels catalans.
En el cas italià, l’opció majoritària també és que la independència seria negativa, però amb un percentatge important de ciutadans que ho veu com a positiva per als catalans.
Al Regne Unit, per la seva banda, hi ha una clara majoria que veu que seria positiu per als catalans, i aquest resultat no pot ser únicament a causa dels escocesos, ja que aquests només representen un 8,5% de la població de l’estat.
Els resultats són força sorprenents, tenint en compte que els enquestats formen part de grans estats, amb segles d’independència, i seria d’esperar que, sense un coneixement sobre la realitat catalana, es tendís a anar en contra de reivindicacions independentistes i es pensés que és millor la unitat de l’estat.
Però les dades no mostren pas tan contundentment aquesta posició; per tant, podem suposar que el relat català ha fet forat en aquests països.

Response: Segons una enquesta espanyola, la gran majoria dels europeus tenen un alt grau de coneixement sobre el procés independentista a Catalunya i gran part considera que la independència perjudicaria més a l'estat espanyol que a la Unió Europea. Aquells que es mostren més partidaris de la independència de Catalunya són els britànics i els italians, en contraposició als portuguesos.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Fill de l'històric líder d'esquerres i el cristianisme Alfonso Comín, el nou conseller de Salut, Toni Comín (Barcelona, 1971), va arribar a la primera línia política de la mà de Pasqual Maragall.
Ha estat diputat pel PSC-Ciutadans pel Canvi les legislatures del 2004 i el 2006.
La multitudinària manifestació de l'Onze de Setembre de 2012 va evidenciar diferències insalvables amb els seus companys socialistes.
Dos anys més tard, va acabar entregant el carnet del partit i oficialitzant el seu viratge del federalisme a l'independentisme.
Va rebutjar un lloc en la candidatura d'ERC a les europees però ha sabut cuidar la relació amb el líder republicà, Oriol Junqueras, que l'ha premiat amb un lloc destacat a Junts pel Sí.
Negociador del pla de xoc social amb la CUP, aspira a ser un conseller dialogant i obert en la cartera de major dotació pressupostària del Govern.
A casa ja mamava política des que era un nadó, i no només per influència del pare, sinó també materna.
Adolescència i joventut centrades en reivindicacions socials i en el moviment antiglobalització, amb reflexions i assajos sobre democràcia econòmica.
És el menor de quatre germans i segueix la tradició cristiana de la família.
Catòlic practicant, col·labora en l'espai jesuïta Centre d'Estudis Cristianisme i Justícia.
Un aspecte de la seva trajectòria vital que l'ha acostat a Oriol Junqueras.
Els seus col·laboradors diuen que comparteixen valors i una manera de concebre la política, entesa com a vocació de servei.
Llicenciat en Filosofia i Ciències Polítiques i format també en Humanitats, Comín ha treballat com a professor de Batxillerat al Sagrat Cor del carrer Diputació i a l'escola de negocis ESADE.
Amb una beca postuniversitària, va trepitjar el Parlament Europeu fa prop de deu anys.
La política comunitària el va fascinar però no suficient com per allunyar-se de la seva filla Laia -aleshores bebè d'uns pocs mesos- i la seva parella, en Sergi, quan Junqueras li va oferir concórrer a les últimes llistes d'ERC per l'Eurocambra.
Motius personals però també polítics.
Feia tan sols uns mesos que havia estripat el carnet socialista.
Malgrat els seus coquetejos amb l'activisme social, Comin no va estrenar-se en política fins l'any 2004 amb un padrinatge d'excepció, el de Pasqual Maragall, que el va persuadir fins adherir-lo a la plataforma Ciutadans pel Canvi, propera a l'òrbita del PSC.
Un cop acabada la seva etapa com a diputat va impulsar una ILP per a la reforma de la llei electoral catalana, que s'ha deixat un cop més al calaix.
Tradicionalment, Comín havia estat un ferm defensor de la via federalista, però a començar a allunyar-se de la direcció del PSC quan Barcelona va omplir-se d'estelades i crits independentistes la Diada de l'any 2012.
Va discrepar de sobiranistes com Ernest Maragall, Marina Geli i Montserrat Tura, quan van apostar per nous partits catalanistes d'esquerres, i va preferir foguejar-se en tertúlies radiofòniques i columnes d'opinió fins que Esquerra el va rescatar.
Anteriorment, havia estat temptejat per fer el salt a la política municipal quan el Partit Socialista buscava nous lideratges i renovació interna, Comin va preferir centrar-se en la política nacional.
Enguany ha fet realitat el seu desig i ha tornat al Parlament com a número 11 de Junts pel Sí.
Amb la vicepresidenta Neus Munté i Lluís Llach, ha portat les negociacions del pla de xoc social amb la CUP.
Trobades sovint tenses en què ha exercit de traductor entre el llenguatge polític convergent i el cupaire.
Un tarannà dialogant que vol implantar en una conselleria conflictiva.
Precedit de Boi Ruiz i amb la ressaca de les retallades, Comín s'enfronta a polèmiques encara vives sobre concertacions i projectes daurats de CiU com el Visc+ i el Consorci Sanitari de Lleida, durament criticats pels grups de l'oposició, i també per Esquerra.
Aquests dies s'envolta de professionals del sector per aterrar amb un cert salvavides en un terreny que li és desconegut.
Serà el primer conseller de Salut de les últimes dècades que no procedeix del camp mèdic.

Response: Toni Comín serà el primer conseller al capdavant de la Conselleria de Salut de la Generalitat en democràcia que no és sanitari i succeirà a Boi Ruiz. Comín, que va ser Diputat pel PSC-Ciutadans pel Canvi i temptejat per saltar a l'Ajuntament de Barcelona i l'Eurocambra, dirigirà ara la cartera de Salut.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Guardiola de Berguedà (ACN).- La mina de petroli de Riutort, situada a Guardiola de Berguedà, no tan sols presumeix de ser l’única excavació d’aquestes característiques visitable de tot l’Estat, sinó que també desperta l’interès científic gràcies a la presència d’un bacteri que degrada el petroli.
Carme Sellés, directora de l’empresa que gestiona la mina, ha explicat que “el bacteri podria servir com un detergent” en cas que hi hagi un vessament al mar.
Tot i així, ha remarcat que les condicions a l’exterior no són les mateixes que a l’interior de la mina i que per això des de la Universitat de Barcelona estan investigant el seu comportament.
Aquesta excavació ha despertat l’interès de les universitats de Manchester i Montpeller.
La mina de Riutort es va deixar d’explotar fa 100 anys i, després de passar molt temps abandonada, el doctor Albert Permanyer de la Universitat de Barcelona, s’hi va tornar a introduir i va localitzar aquest bacteri que degrada el petroli.
Sellés ha explicat que els dos elements “són parella de fet”, però que a 5.000 metres sota terra “no és fàcil estudiar el seu comportament”.
Per aquest motiu, l’excavació berguedana s’ha convertit en un laboratori “a peu pla” on Permanyer i el seu equip estudien aquest bacteri que en un futur podria ser molt útil per a la ciència i el medi ambient.
Els darrers anys, a part de l’interès i de la investigació que porta a terme la Universitat de Barcelona, també s’han acostat a les instal·lacions berguedanes la Universitat Autònoma de Barcelona i les universitats de Manchester i Montpeller.
Totes elles fan visites amb els seus alumnes per poder veure el petroli dins el seu hàbitat natural.
“Són alumnes fidels que fan molts quilòmetres per venir a la mina”, ha explicat Sellés.
A banda d’aquests col·lectius específics, l’excavació també rep visites escolars adaptant l’explicació en funció de l’edat dels alumnes.
Un espai singular i únic
La mina fa onze anys que es va obrir el públic i la seva responsable el qualifica com un espai “singular” perquè es tracta de l’única excavació d’aquestes característiques visitable de tot l’Estat.
Els visitants poden passejar per les galeries “tal com es van deixar fa 100 anys”, ha explicat Sellés.
Concretament hi ha una galeria de 133 metres de longitud i dues galeries transversals de 73 i 67 metres respectivament.
Un dels punts que crida més l’atenció és la galeria que acumula tota l’aigua que es filtra per les roques i que una pressa no deixa córrer cap a la resta de la mina.
“Els visitants se sorprenen de veure com el petroli surt dels porus de la roca”, assegura Sellés, “la gran majoria s’espera trobar llacs i rius plens de petroli, però això és una pel·lícula errònia”.
La realitat és que per poder obtenir el petroli s’havien de treure les roques a l’exterior i posteriorment es destil·laven.
Conèixer el procés d’extracció del petroli és un altre dels atractius de la mina.
Les visites van començar el 2004 i, després d’uns primers anys amb poca activitat, ara la mina “s’ha fet un lloc com a destí turístic i cada cop hi ha més nombre de reserves”, ha manifestat la responsable de la instal·lació.
Deu anys d’activitat industrial
L’explotació de la mina va començar l’any 1905 i al cap de cinc anys es van ampliar les instal·lacions amb la construcció d’una fàbrica de destil·lació per obtenir el petroli de les margues bituminoses.
Alhora també es va construir un ferrocarril amb tracció animal per poder transportar el material que s’extreia.
Tot i la important inversió econòmica, l’explotació no va assolir el rendiment desitjat i es va tancar definitivament l’any 1915.
Sellés ha explicat que l’activitat industrial no va continuar perquè era “un petroli immadur”.
Durant el seu procés de formació es van alterar les condicions idònies i no es va poder utilitzar per fer gasolina, tan sols es va poder fer servir per fer asfalt, greix i betum, tres usos industrials que “no donaven diners”.
Un tast de vins miner
Per segon any consecutiu i amb la voluntat de potenciar les activitats a l’entorn de la mina, aquest mes d’agost les instal·lacions acullen tres sessions de tast de vins relacionats amb l’entorn.
La primera de les sessions es va fer el passat dissabte 15 d’agost i es repetirà l’experiència els dissabtes 22 i 29 d’agost.
Es tracta d’un tast conduit per la sommelier Sílvia Culell i que inclou cinc varietats de vins amb olors i matisos de roca, de mar, de sotabosc i d’hidrocarburs.
L’any passat es va celebrar per primera vegada coincidint amb el desè aniversari de l’obertura de la mina de Riutort.

Response: El doctor Albert Permanyer de la Universitat de Barcelona i el seu equip, han trobat un bacteri a la mina de petroli de Guardiola de Berguedà amb un alt potencial científic. És capaç de degradar el petroli i podria ser molt útil, com a "detergent", en desastres ecològics. Aquesta excavació ha despertat l’interès de les universitats de Manchester i Montpeller.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
L'exconseller d'Interior de la Generalitat, Joaquim Forn, afirma que "sempre m'he manifestat a favor del diàleg i del consens", i veu amb bons ulls crear les "condicions favorables" sobre un acostament de posicions amb el govern espanyol.
Tot i així assegura que "seria un error molt gran" que l'executiu de Sánchez impedís el referèndum i, enlloc d'això, obrís la possibilitat de votar un nou estatut amb més finançament, inversions i garantir l'ús del català.
Són algunes de les respostes de l'entrevista feta amb qüestionari que publica aquest diumenge el diari La Vanguardia, junt amb extractes del dietari Escrits de presó, que estarà a les llibreries a partir del 20 de setembre i que relata en primera persona des del moment en què es va decretar el seu ingrés a presó, el passat 2 de novembre.
En l'entrevista que publica La Vanguardia, Joaquim Forn indica que no sap a quines "solucions polítiques" es refereix en aquests moments Pedro Sánchez, tot i que apunta que "no pot obviar una gran majoria de catalans que són favorables al dret de decidir".
Després del resultat de les eleccions del 21 de desembre, que qualifica "d'extraordinàriament bons", l'exconseller apunta que "ara els hem de gestionar bé".
"Continuar avançant, intentant ampliar la majoria parlamentària i social".
També defensa la legitimitat de Torra com a president de la Generalitat i apunta que "el que ens fa perdre seriositat i ens allunya dels ciutadans és no complir els programes electorals i de Govern".
"Per què el president Torra ha de tenir menys legitimitat que Rajoy o Sánchez?
Quan ells parlen representen el sentiment de tots els espanyols?," s'ha preguntat, insistint novament en "construir majoria al Parlament" i "ampliar la base social".
"Però no té cap sentit renunciar als objectius pragmàtics", alerta.
Preguntat sobre quina sentència espera, Forn és contundent: "Absolutòria".
Escrits de Presó
Uns fragments que avança també 'La Vanguardia' i que relaten alguns dels dies clau d'aquests gairebé 11 mesos.
En el text, l'exconseller d'Interior reconeix haver tingut "por" d'entrar a la presó, "i ara ja hi soc".
Un fet que admet que li costa d'entendre "potser perquè de tota la vida m'han dit que sóc un 'bon tio'".
També relata la relació amb els seus companys i també amb altres interns del centre penitenciari els quals, en un moment del seu relat explica que "comencen a comprendre que el nostre és un cas ben particular, fora de tota lògica", quan el passat 4 de desembre s'assabenta que el jutge el manté a la presó.
"Jo era a la sala de televisió i ha estat com un cop de maça.
Com si el jutge m'hagués pegat al cap directament", recorda.
Joaquim Forn també titlla "d'infernals" els trasllats fins a l'Audiència i de tornada a Estremera.
"Tant en Rull com jo hem agafat una marejada bestial", explica el dia 1 de desembre, recordant com estar estar un cubicle petit d'una furgoneta, sense vistes a l'exterior i amb una llum tènue, on els ocupants havien d'estar emmanillats.
"Hem acabat fets una sopa", comenta, recordant la sensació de "suor freda" que el va acompanyar durant el trajecte.
Un altre dia que es destaca en el dietari és el del 23 de març, dia de la compareixença davant del jutge Llarena de Turull, Forcadell, Bassa, Romeva, Rull i Marta Rovira.
La secretària general d'ERC finalment no compareix i anuncia que ha marxat a Ginebra.
"Respecto la seva decisió", assegura Forn.
"Però alhora és evident que això no ens ajuda gaire als que som a la presó: abona la possibilitat als que som a la presó: del risc de fuga, com si tinguéssim la intenció de convertir l'exili en el terreny de joc de la política catalana", sentencia.
Diu que aquest fet "no canvia la situació d'injustícia que patim i que hem patit durant mesos".
"Si algú pensa que amb el nostre trasllat la nostra gent ho oblidarà tot sobtadament, es resignarà i donarà per bona la nostra situació, crec que s'equivoca de mig a mig", considera.
"Tenim el dret al trasllat i l'exercirem, com és lògic, però la lluita per la llibertat, la justícia i per tenir un judici just ha de seguir sent la nostra principal reivindicació", conclou no sense abans escriure que, per indicació de la seva esposa, Laura Masvidal, comença d'immediat a redactar la instància per ingressar a la presó de Lledoners.

Response: Aquest diumenge La Vanguardia publica una entrevista feta amb qüestionari a l'exconseller d'Interior de la Generalitat empresonat, Joaquim Forn, en la qual exposa que està a favor de crear un ambient de diàleg que propiciï un acostament de posicions amb el govern espanyol. Forn també creu que seria un error no permetre un referèndum.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Cada vegada que Toti Soler em sorprèn amb un nou treball acaba sent una celebració en el meu petit univers diari.
Aquest desembre passat, el geni de la guitarra publicava Twins (satélite K, 2017), ni més ni menys que el disc número 35 de la seva carrera en solitari.
Aquest 35 és un número considerable i sumat a les desenes de treballs com a acompanyant de cantautors com Ovidi Montllor, Pau Riba o Léo Ferré la xifra supera en escreix els 100 enregistraments.
Amb aquests números, dignes del millor golejador de tots els temps, podem assegurar que en Toti és el músic del país en vida amb una discografia pròpia més extensa.
Crec que és una dada que cal tenir en compte si a més hi sumem que en tot moment ha conservat un grau de qualitat elevadíssim, sense adormir-se ni tirar de la mateixa fórmula suada.
Ara ens obsequia amb aquest Twins, el disc número 35 -torno a insitir en el número-, un treball que fa palès el grau de qualitat i serenor amb què Toti elabora els seus àlbums.
La fórmula és l’habitual, la de la guitarra catalana, o el que és el mateix, el còctel d’estils amb què ha bregat el guitarrista: clàssica, flamenc, cançó popular, jazz i segell personal.
Twins recull un total de tretze temes.
Si al treball anterior, Transparències (satélite K, 2016), trobàvem un Toti més enclaustrat, íntim i solitari, en aquest Twins torna a a una sonoritat més oberta, jugant amb d’altres instruments, experimentant amb nous companys i tornant a agafar el fil conductor que en el seu dia havia deixat imprès a Raó de viure (satélite k, 2011).
Raó de viure i Twins tenen un mateix fil conductor, els néts d’en Toti.
A Raó de viure surten a la coberta, d’esquena, agafats de la mà de l’avi passejant per Palau-Sator.
A Twins, a banda de dedicar-los el disc, apareixen a la coberta de cara, en primer pla, en una imatge tendra.
A més, intervenen a la primera cançó de l’àlbum creant un joc i un diàleg divertit amb la guitarra que acaba enganxant.
Pel que fa a revisions del passat amb noves harmonitzacions m’ha sorprès gratament la inclusió d’un pedaç de “Dos ocells perduts”, que en Toti havia gravat fa més de 40 anys a l’indispensable Liebeslied (Edigsa, 1972).
Toti es basa en aquella lletra de Tagore i n’extreu els millors bocins per servir-los amb aparent senzillesa, amb lentitud, amb pausa, amb les notes justes i ben triades.
Tornant a aquest pont que hi ha entre Raó de viure i Twins, també hi trobem una altra característica que es repeteix, el record a Ovidi Montllor.
Si a Raó de viure ens oferia una versió personalíssima cantada pel mateix Toti de “La samarreta”, en aquesta ocasió es val d’un dels temes més famosos i característics d’Ovidi, “Perquè vull”, que cantat per Gemma Humet agafa un caire actual, sensual, més suau, però amb total respecte vers l’original.
A més Toti hi afegeix unes harmonies de guitarra que eleven encara més la cançó.
Trobo que és una versió que s’ha d’escoltar una vegada i una altra.
Si “Dos ocells perduts” i “Perquè vull” són les dos cançons que en Toti rescata i en fa una nova lectura, la resta del disc és tot nou.
Hi ha un tema que m’ha cridat especialment l’atenció, “Evidència”.
Diria que és la primera vegada en la discografia de Soler en la qual escolto una peça i l’intèrpret no és ell.
Per més sorpresa, no hi sona una guitarra sinó un piano que recorda a Mompou, interpretat per Maurici Villavecchia.
En aquest Twins tampoc hi podia falta la dèria del de Vilassar de Dalt pels poetes.
Amb les seves cordes musica a Pere Quart, amb el descobriment per la meva banda de la veu d’Anna Ferrer.
Menció a part mereix Blai Bonet, que a través del recitat de Massotkleiner agafa una especial intensitat enigmàtica.
M’ha cridat molt l’atenció que en Toti hagi agafat un tema tradicional sefardita, “Asheriko” i l’hagi portat a l’actualitat.
M’ha obert noves vies i m’ha fet descobrir alguna cosa que forma part de nosaltres però que resta oblidada.
Podria seguir parlant d’aquest nou disc del geni de la guitarra catalana però és un disc que s’ha d’escoltar i tornar a escoltar en un descobriment constant de matisos nous i sonoritats refrescants que brollen dels silencis.
Algú una vegada em va dir que la música del Toti és el més semblant al cant dels ocells, l’aigua que baixa pels rius i el vent que bufa.
És naturalesa en estat pur.
Esperem gaudir de la seva música i que aquests 35 treballs arribin a ser 40, 50 i molts més.
Podeu llegir més articles sobre Toti Soler a Núvol, el digital de cultura.

Response: Aquest desembre Toti Soler, el geni de la guitarra catalana, ens ha sorprès amb la presentació del seu nou disc Twins (satélite K, 2017), el número 35 de la seva carrera en solitari, un treball que fa palès el grau de qualitat i serenor amb què Toti elabora els seus àlbums.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El 2 d’octubre de 1948, Joan Triadú, de vint-i-set anys, agafava el tren per anar nord enllà.
La primera parada era Perpinyà, on va tenir contacte amb els exiliats del Front Nacional de Catalunya –amb qui havia tingut relació–, després va passar per París, on va trobar el seu amic Josep Palau i Fabre, i encara a Normandia, on va retrobar unes ties expatriades.
Però la destinació final era Anglaterra.
Després de la Segona Guerra Mundial, veure com en el panorama de postguerra el franquisme aconseguia el seu lloc com a baluard de l’anticomunisme havia significat una topada amb la realitat.
Hi havia Franco per anys.
Per això Triadú veia que calia sortir a respirar aires democràtics.
Aquell professor que compaginava la docència en diverses escoles amb l’activisme catalanista, no s’ho va pensar dues vegades a l’hora d’acceptar l’oferta que li va fer Marià Manent d’anar a fer de lector de català a la Universitat de Liverpool.
Era la mateixa plaça que havia ocupat l’historiador Ferran Soldevila i que va reflectir al seu llibre Hores angleses, que Triadú coneixia molt bé.
S’hi estaria dos anys, i, com explica Agustí Pons a la seva biografia Joan Triadú, l’impuls obstinat, seria una experiència decisiva en la seva vida i la seva obra.
Ara, amb motiu del centenari de Triadú, esdevingut el 2021, la Universitat de Liverpool celebra unes jornades de record d’aquest pas del crític literari per aquesta institució.
Amb una sessió inaugural a càrrec dels professors de la institució, Diana Cullell i Joan Mas, i d’Ariadna Puiggené de l’Institut Ramon Llull, la Harold Cohen Library serà l’escenari d’aquest acte de record, amb les intervencions de Claire Taylor, Joaquim Triadú, Josep Alcover i Joan Josep Isern, comissari de l’Any Triadú.
La sessió, que inclou un documentari i una conversa amb l’escriptora Llucia Ramis, dins les activitats paral·leles, la clouran la degana de la Facultat d’Històries, Llengües i Cultures, Alison Fell, i la cap del Departament de Llengües, Cultures i Cinema, Anna Saunders.
L’estada de Triadú a la Universitat de Liverpool, que es va allargar dos anys, va ser possible gràcies a la creació l’any 1920 d’una càtedra de llengua castellana, que va ocupar fins a la mort el catedràtic Edgar Allison Peers, gran divulgador de l’hispanisme i especialment interessat en la cultura catalana.
Els vincles de Peers amb l’Institut d’Estudis Catalans van permetre l’estada de Soldevila abans de la guerra, i les de Joaquim Molas, Jordi Carbonell, Joaquim Marco, Josep Fontana i Joan Lluís Marfany, després de Triadú.
Triadú s’havia d’ocupar d’impartir un programa d’història i literatures i una tutoria de castellà, cosa que li deixava força temps lliure per a treballar amb unes comoditats i possibilitats inaudites a Catalunya.
A la biblioteca de la Universitat de Liverpool i a la del Museu Britànic, va poder llegir bona part de les obres de la literatura catalana publicades fins al 1936, i les primeres que s’anaven publicant a partir de la represa editorial en català tot just iniciada.
Va ser gràcies a aquestes lectures que, no solament va poder preparar una antologia de poesia catalana destinada a hispanistes britànics i nord-americans, Anthology of Catalan Lyric Poetry, encarregada per l’exiliat Joan Gili i publicada quan Triadú ja havia tornat a Barcelona, l’any 1953, sinó que va poder començar a preparar les seves polèmiques antologies de contes i poesia contemporània, que el van convertir en un crític de referència, però també de criteri propi.
Alhora, Triadú, que s’allotjava en una dispesa al poble de New Brighton, va poder conèixer, en aquella Anglaterra que es recuperava dels efectes de la Segona Guerra Mundial, alguns llibres que encara no s’havien publicat ni en català ni en castellà, i que trigaren anys, com els d’E.M. Foster.
De la mateixa manera, aquella estada a l’illa britànica li permeté de freqüentar diversos exiliats catalans, com ara l’antropòleg Josep Maria Batista i Roca, el doctor Josep Trueta i el periodista Josep Manyé, conegut pel pseudònim de “Jorge Marín”, responsable d’un programa quinzenal en català a la BBC.
De fet, Triadú va esdevenir ràpidament un col·laborador del programa, que li servia per a arrodonir la seva ajustada economia, i, alhora, per a dir o insinuar coses impossibles de dir en català, a Barcelona.
Com diria en una d’aquelles emissions, parlant de les seves impressions angleses: “Anglaterra no és un país confortable i lleuger, sinó dur i aspre.
Però és una duresa esportiva, una aspror sana i vital.
El meu treball no és pesat i deixa hores de retir vora el foc, finals de setmana llargs com una convalescència.
Hi ha temps de pensar i esperar.
D’esperar, qui sap, tot pensant-hi que hi hagi un dia un país tan divers, tan solidari, tan lliure com Anglaterra, però tan bonic com Catalunya.”

Response: La Universitat de Liverpool celebra unes jornades en record de Joan Triadú, crític literari, amb motiu del seu centenari. La Harold Cohen Library és l’escenari d’aquest acte commemoratiu, on Triadú va poder llegir durant els anys 1948 i 1950 bona part de les obres de la literatura catalana publicades fins el 1936.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La cartellera de cinema va recuperant el pols aquest setembre després de la tímida arrencada post-confinament.
Després de 'Tenet', de Christopher Nolan, aquest divendres arriben més estrenes internacionals esperades com la nova adaptació del conte 'Pinocho', protagonitzada per l'actor Roberto Benigni.
I també el darrer film del realitzador de culte Terrence Malick, amb un trio d'asos al capdavant de a 'Knight of Cups': Cate Blanchet, Christian Bale i Natalie Portman.
La setmana també deixarà les estrenes de films amb signatura o presència catalana, com el segon llargmetratge de Ventura Durall, 'L'ofrena', i 'Uno para todos', amb David Verdaguer en el paper d'un professor interí que ha de reintegrar a l'aula un alumne malalt.
'Uno para todos'
El nou film de David Ilundain, 'Uno para todos', protagonitzat per David Verdaguer, és el film que va donar el tret de sortida a la quarta edició del BCN Film Fest, als Cinemes Verdi.
És el segon llargmetratge d'Ilundain després de 'B, de Bárcenas'.
La pel·lícula és un drama sobre un professor interí (David Verdaguer) que ha de reintegrar a l'aula un alumne malalt i cap dels seus companys vol que torni a classe.
El director va explicar a l'ACN que al film volien ressaltar la idea que "els nens són com els adults" i que contínuament s'aprèn d'ells.
"Els nens et donen una segona oportunitat per repensar els pilars de la vida", assegurava aquest estiu el director.
'L'ofrena'
L'ofrena' és també el segon llargmetratge de ficció de Ventura Durall, després de Les dues vides d'Andrés Rabadán (2009).
A la pel·lícula, la Violeta rep la visita de la Rita, dona d'en Jan, amor d'adolescència que va marcar la seva vida després d'abandonar-la vint anys enrere.
Ella desconeix que la visita de Rita és el primer pas d'en Jan per intentar reescriure la seva història.
Els intèrprets principals del film són Àlex Brendemühl, Verónica Echegui i Anna Alarcón.
'Pinocho'
Adaptació del clàssic infantil 'Pinotxo' en què l'artífex del ninot de fusta que pren vida, el vell fuster Geppetto, és interpretat pel popular actor italià Roberto Benigni.
El director del film és Matteo Garrone, conegut sobretot per l'adaptació cinematogràfica de 'Gomorra' (2008), basada en la novel·la homònima en què Roberto Saviano disseccionava la Camorra napolitana.
Knight of Cups
Terrence Malick ('El árbol de la vida', 'La delgada linea roja') estrena finalment a l'estat espanyol 'Knight of Cups' (2015).
Un film mal rebut per la crítica, protagonitzat per Christian Bale, en el paper d'un guionista de Hollywood que intenta trobar sentit a la vida.
Addicte a l'èxit, sent al mateix temps un gran buit a la seva vida.
Natalie Portman i Cate Blanchet acompanyen a Bale en la tríada de protagonistes.
'Sin olvido'
'Sin olvido' és un film txec dirigit per Martin Sulík que se submergeix en el pas del nazisme per l'antiga Txecoslovàquia.
Alí Ungar, de 80 anys, troba un llibre d'un exoficial de les SS que descriu les seves activitats al país durant la Segona Guerra Mundial, i s'adona així que els seus pares van ser executats per ell.
El protagonista vol mirar de fer justícia, però l'únic que troba és el fill d'aquell oficial que, com ell, és avui un jubilat molt distanciat de les atrocitats comeses pel seu pare.
Amb tot, la visita d'Ungar desperta el seu interès per aquell passat, i junts emprenen un viatge conjunt a través d'Eslovàquia a la recerca de testimonis de supervivents d'aquells fets, durant el qual descobreixen diversos conflictes no resolts
'Urubú'
Aquest inquietant thriller espanyol dirigit per Alejandro Ibáñez ('Historias para no dormir: Reality (C), 2019) s'ambienta a la selva amazònica.
És allà on Tomàs, un fotògraf i ornitòleg vol reprendre el pols de la seva carrera, mirant de trobar l'urburú albí –un estrany ocell del qual no hi ha constància de vida en llibertat-.
Però a ell i a la seva família, que l'acompanya fins a la selva, els espera un malson a la selva.

Response: Aquest setembre, després d'una etapa de postconfinament, s'estrenen diversos films a la cartellera de cinema. Entre aquests, destaquen estrenes internacionals com "Pinocho" i "Knight of Cups". La setmana també deixarà, però, les estrenes de films amb firma o presència catalana, com el segon llargmetratge de Ventura Durall, "L'ofrena", i "Uno para todos", amb David Verdaguer.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La 37a edició del Comic Barcelona ha obert aquest divendres les seves portes en una edició en la qual el fins ara Saló del Còmic ha canviat el seu nom.
El canvi vol ser un símbol de la nova etapa "renovadora" del saló, que s'ha reduït enguany de quatre a tres dies i suma més metres quadrats: passant dels 50.000 de la darrera edició a 52.000, a Fira Barcelona Montjuïc als palaus 1, 2, 5 i la Plaça Univers.
Un dels protagonistes d'aquesta edició és Stan Lee, pare de gran part dels superherois de Marvel, qui va morir l'any passat.
El Comic Barcelona dedica també una exposició antològica a l'obra de Laura Pérez Vernetti, gran premi del 36è Saló amb originals; al llibre 'Pinturas de guerra' d'Ángel de la Calle, que consta de 16 originals; i a 'Estamos todas bien', còmic guanyador del premi Autora Revelació del passat saló.
Un dels grans protagonistes d'aquesta edició és Stan Lee, editor, guionista i divulgador.
Comic Barcelona li ha dedicat una exposició que va més enllà del pare dels superherois de Marvel, sinó que retrata la història dels còmics a partir de les aportacions de Stan Lee.
La primera part d'aquesta està dedicada a ell com a guionista i editor i als herois que va crear; la segona, s'anomena el ''comic-book' a partir de Lee'; la tercera està dedicada a dibuixants espanyols a Estats Units i a la quarta es deixa un espai perquè els autors espanyols de còmics puguin homenatjar 'in situ' a Stan Lee.
També hi ha dues exposicions paral·leles en una col·laboració entre Comic Barcelona i el MNAC.
Aquesta col·laboració es consolida enguany amb una mostra dels treballs de Juan Díaz Canales i Rubén Pellejero amb Corto Maltés de protagonista, del 5 al 21 d'abril a la Sala Educart del MNAC, i una exposició pels 40 anys de la mítica revista barcelonina El Víbora.
Enguany la secció Comic Pro es "renova convertint-se en un espai de networking" amb una primera edició de Jornades Professionals i una oportunitat per crear un mercat de drets.
El cartell d'enguany creat per Ana Galvañ vol reflectir la nova etapa.
"Buscàvem una proposta que integrés còmic i il·lustració, d'una autora jove i espanyola i que marqués la nova etapa il·lusionant" del saló, va explicar Puig.
Galvañ va dir que la seva intenció era donar veu als joves que es reuneixen a casa seva per fer 'fanzine' "amb molt baix pressupost".
Visitants
Sobre les quatre de la tarda, el Comic Barcelona s'ha anat omplint de visitants de totes les edats.
En Lluís, de Barcelona, és un dels habituals d'aquesta cita amb el món del còmic.
En declaracions a l'ACN, ha reconegut que el què més li agrada és l'ambient del saló: "Des de fa uns anys em disfresso i vinc a veure la gent disfressada i fer-me fotos amb ells.
És una oportunitat de disfressar-te i que no et mirin 'raro'".
Un altre habitual és en David Alcoi, que confessa ve cada any per veure les novetats i també les exposicions que ofereix aquest esdeveniment: "Ara acabem de comprar un còmic que és l'edició integral de 'Blacksad', que ens va agradar moltíssim i ara anirem a veure l'exposició dedicada a Stan Lee."
Juanjo García també visita el saló des de fa temps, en concret, des que era un nen i ha explicat que el que més l'interessa buscar són les novetats i alguns còmics que no troba per les seves col·leccions.
En canvi, per l'Arnau Jové, que és la primera vegada que visita el Comic Barcelona, ha dit que, en comparació a altres esdeveniments similars com és el Saló del Manga de Barcelona, aquesta li ha semblat que estava més buida del què s'esperava, però "és veritat que sent el primer dia no esperes la màxima afluència", ha afegit.

Response: La 37a edició del Comic Barcelona, ha obert aquest divendres les seves portes a Fira Barcelona i ha volgut retre un homenatge a Stan Lee mitjançant quatre exposicions. Una estarà dedicada a ell com a guionista i editor; una altra serà el "Comic-book de Lee"; la tercera anirà sobre dibuixants espanyols als EEUU, i la quarta serà un espai d'homenatge lliure.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Intel·lectuals i acadèmics internacionals han reflexionat avui sobre el projecte europeu i han reclamat de fixar uns punts per resoldre els conflictes territorials de sobirania a Europa.
En el marc de les jornades ‘Conflictes de sobirania a Europa: bases per a una solució’, impulsades per l’Institut d’Estudis Catalans i l’Eusko Ikasbuntza, s’han presentat unes bases de caràcter analític que constaten que els conflictes han de ser canalitzats mitjançant els “instruments democràtics contemporanis” respectant els drets humans.
Els acadèmics han apostat perquè les institucions europees assumeixin un codi de bones pràctiques per a la resolució dels conflictes.
Durant les jornades celebrades de forma virtual i semipresencial a Bilbao, s’ha avançat en la confecció de les bases que el 2021 serviran per consensuar uns punts.
A les bases es destaca l’existència de conflictes al món i a Europa que no són qüestions pendents del passat i que han de ser abordats democràticament.
En el debat mantingut s’ha reconegut que no hi ha solucions senzilles ni ràpides però que el primer pas ha de ser l’elaboració dels estàndards internacionals que haurien d’assumir les diverses institucions europees.
Amb aquest treball fet i implementat, consideren que s’enfortiria el projecte comunitari perquè hi incideixen els valors fundacionals i es potenciaria l’estabilitat a la UE.
A les bases s’assegura que la possibilitat de regular o arbitrar els conflictes territorials de sobirania plantejats per estats europeus pot concernir a la Unió Europea, el Consell d’Europa i l’Organització per la Seguretat i la Cooperació a Europa.
La intervenció podria ser directa davant d’un conflicte participant activament en el procés de resolució o bé indirecta projectant “elements de context” sobre el conflicte que poguessin ajudar a la resolució.
Es destaca que malgrat que les institucions puguin no comptar amb les competències pertinents, sí que poden regular o adoptar directrius o principis d’actuació.
Durant la jornada, el professor de la Universitat Pompeu Fabra Jaume López ha argumentat que amb les bases es pretén contribuir a dotar d’eines perquè els conflictes de sobirania es puguin resoldre i no quedin “enquistats o ignorats”.
“Buscar la solució a través de la democràcia, la legalitat i els drets humans”, ha reclamat.
L’investigador del Centre Europeu per a les qüestions de les minories Sergiusz Bober ha argumentat que cal tenir un full de ruta per evitar que els conflictes territorials degenerin.
“Un codi de bones pràctiques permet crear un espai de diàleg, això permet defensar el dret de les minories”, ha dit.
També ha dit que així es pot garantir que el projecte europeu es basa en el diàleg i la pau.
El professor de dret a la Universitat de Tours (França) Jorge Cagiao ha instat les institucions europees a abordar els conflictes interns i a no deixar-ho només a mans dels estats.
Ha reclamat solucions “democràtiques” i evitar que el dret resolgui conflictes polítics.
L’advocat especialista en conflictes internacionals Michael Van Walt ha recordat que els conflictes territorials “no desapareixeran d’Europa” i ha lamentat que fins ara la UE hagi mostrat “reticències” per involucrar-se.
Ha destacat que cal buscar “incentius” per trobar una solució que respecti els drets dels ciutadans d’acord amb els valors bàsics del projecte europeu.
En la mateixa línia, el professor de ciències polítiques i relacions internacionals de la Universitat de Coventry (Anglaterra) Mads Qvortrup ha afegit que els partits polítics de la UE han de trobar algun “incentiu” per sumar-se al codi de bones pràctiques.
Per això, ha dit que cal ser “creatiu” i que els actors polítics s’impliquin en el codi.
Finalment, el jurista suïs Nicolas Levrat ha parlat del dret a l’autodeterminació i ha constatat que si les institucions europees volen promoure els drets humans, han de torbar una via per garantir l’exercici del dret a l’autodeterminació.
“Sabem que és molt difícil però el codi de bones practiques ha de ser un primer pas per avançar amb el reconeixement a l’autodeterminació”.

Response: En el marc de les jornades internacionals "Conflictes de sobirania a Europa: bases per a una solució", organitzades per l’IEC i l’Eusko Ikaskuntza, s’han exposat unes bases per a l’elaboració d’un codi de bones pràctiques que apuntin a l’enfortiment del projecte europeu, dels vincles entre ciutadania i territoris i a potenciar l’estabilitat a la UE.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La setmana passada Manel Cervantes, director de malalties infeccioses de l’Hospital Parc Taulí de Sabadell, explicava en una entrevista a VilaWeb que al seu hospital no hi havia cap ingressat a l’UCI amb la variant òmicron.
Deia que això era una notícia molt bona, perquè significava que realment la variant òmicron era més lleu: “Si d’aquí a tres setmanes no ens ingressa cap pneumònia bilateral a l’UCI, crec que tot serà molt clar.
Veure que cada dia hi ha més casos a Catalunya i en tenim menys a l’UCI no quadra si no és perquè realment l’òmicron és més lleu i el 80% de la població està vacunada.”
Aquesta setmana la xifra ja ha variat.
Hi han arribat els primers casos, però no canvien el pronòstic de Cervantes.
A l’UCI de l’hospital Parc Taulí hi ha hagut dos malalts amb la variant òmicron.
Tots dos hi eren ingressats per uns altres motius i han resultat positius en covid-19.
La covid-19 no els ha dut cap complicació extra.
Actualment, ja els han donat l’alta.
A l’UCI també hi ha dos casos que encara no tenen confirmada la variant.
Són dos malalts no vaccinats que han tingut una pneumònia.
Tot plegat confirma les hipòtesis del doctor Manel Cervantes: que la variant òmicron sigui més lleu ajuda a controlar els ingressos, però el vaccí també és clau per a evitar que la malaltia empitjori.
Però i a la resta d’hospitals?
Hi arriben casos d’òmicron a l’UCI?
Tot esperant dades més concretes, que el Departament de Salut podria anunciar ben aviat, VilaWeb ha volgut fer-ne un mostratge en uns quants hospitals de Catalunya.
Segons que ens expliquen, aquestes últimes setmanes els hospitals han vist com començaven d’arribar els primers casos de pacients amb la variant òmicron, encara que continuen essent una minoria a l’UCI.
És el cas de l’Hospital del Mar de Barcelona.
El 5 de gener encara no hi havien detectat cap cas d’òmicron a l’UCI.
Avui, dels onze pacients seqüenciats que hi ha ingressats a cures intensives, dos tenen l’òmicron.
Unes xifres molt baixes, tenint en compte que aquesta variant va substituint molt ràpidament la delta.
Es calcula que a hores d’ara el 83% dels casos que es diagnostiquen a Catalunya són de l’òmicron.
Tot plegat fa pensar que el comportament d’aquesta sisena onada és diferent de les anteriors.
Sembla que es travessa alhora el pic de contagis i el d’ingressats; en canvi, en les onades anteriors primer s’arribava al pic de contagis i al cap de dues setmanes o més al de pacients a l’UCI.
Segons els experts aquest canvi de tendència es pot explicar perquè enmig de l’onada va aparèixer la variant òmicron, que, tot i encomanar-se molt més, no té tant d’impacte hospitalari.
Això els ha ajudat a aplanar abans aquesta segona corba.
En canvi, la tendència és diferent si es miren els ingressos a planta.
En aquest cas, segons les dades a què ha tingut accés VilaWeb, la variant òmicron sí que substitueix la delta amb més força.
Per exemple, a l’Hospital Vall d’Hebron el 55% de pacients amb covid-19 tenen la variant òmicron.
Però d’aquests, només un 7% requereixen l’UCI.
Una xifra inferior a les de les variants anteriors.
Un cas semblant és el de l’Hospital Arnau de Vilanova de Lleida.
De les vint persones amb covid que hi havia a les UCI divendres, s’havia identificat la variant en dotze: onze tenien la delta i només una l’òmicron.
En canvi, a planta, la variant òmicron comença a guanyar pes.
Un 40% dels pacients amb covid-19 ingressats a l’Hospital Arnau de Vilanova tenen la variant òmicron, i només un 30% la delta.
En el 30% restant encara s’ha de determinar.
Els experts consultats per VilaWeb destaquen que, a diferència de les altres variants, entre els ingressats per l’òmicron n’hi ha que necessiten atenció mèdica per una malaltia diferent de la covid-19.
Al Parc Taulí i a l’Arnau de Vilanova calculen que una tercera part dels pacients amb covid hi ingressen per una altra malaltia.

Response: Els hospitals de Catalunya revelen que la variant òmicron, si bé és més contagiosa que la delta, és més lleu. Això és una bona notícia, ja que significa una davallada d'ingressos a l'UCI, gràcies en part a la vacunació i, per tant, s’estan registrant menys hospitalitzacions i defuncions que en altres onades.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La Policia Local de Mataró demana als agents que siguin permissius a l'hora de retirar vehicles mal estacionats en determinats carrers de la ciutat, segons instruccions enviades a través de correus electrònics als que ha tingut accés l'ACN.
La situació s'arrossega des de fa anys i, segons expliquen, això es deu a una decisió política que es va prendre "fa més d'un mandat" d'acord amb el propis veïns, i que s'ha mantingut en el temps perquè tècnicament s'ha evidenciat que hi ha zones amb un "dèficit d'aparcament" important, especialment al barri de Cerdanyola.
Segons dades de la Policia Local, Rocafonda i Cerdanyola acumulen el 89% del dèficit total de places d'aparcament que hi ha a la ciutat.
El govern municipal treballa ara en l'elaboració d'un pla de mobilitat que es preveu enllestir abans que acabi l'any per aportar solucions que posin fi a aquesta anomalia.
Segons els correus electrònics als que ha tingut accés l'ACN, un inspector va enviar la darrera setmana de febrer un "recordatori" a un caporal perquè comuniqui als agents "els carrers on la grua no ha d'actuar".
Es tracta, sobretot, de carrers del barri de Cerdanyola on la mobilitat amb vehicle privat ja és habitualment complexa.
Preguntats sobre aquesta directriu, alts càrrecs del cos asseguren que fa anys que s'aplica i que es va decidir recordar-ho als agents perquè en les darreres setmanes es va detectar alguna actuació de la grua en algun dels carrers 'vetats'.
La instrucció és que només s'actuarà en determinats vials si algun veí ho reclama, i en cap cas es retiraran vehicles per mutu propi.
La permissivitat va començar per una "decisió política" anys enrere, quan el barri de Cerdanyola va sortir al carrer en contra de la implantació de la zona blava.
Corria l'any 2002 i el moviment veïnal no només va aconseguir frenar aquell projecte, sinó que més d'una dècada després es manté la vista grossa davant l'aparcament irregular en alguns carrers.
Els tècnics de Via Pública expliquen que la manca d'aparcament en algunes zones justifica la mesura.
Segons dades del propi cos, els barris de Cerdanyola i Rocafonda concentren el 89% del dèficit d'aparcament a la ciutat.
Es calcula que a Cerdanyola falten 1.667 places d'aparcament i 854 a Rocafonda, sobre un dèficit total de 2.846 places en el conjunt de Mataró.
En aquest sentit, els vials assenyalats per la Policia Local de Mataró com "carrers d'especial consideració" són els carrer Vallès, Garrotxa i un tram del carrer Maragall, entre Molí de Vent i Roca Blanca, tots ells a la zona nord de Cerdanyola; els carrers Vitòria, Verge de la Paloma i Jaume I, a Cerdanyola sud, i també el carrer Don Quijote, a tocar de l'antic Escorxador.
En aquests carrers és habitual veure cotxe aparcats sobre la vorera, en alguns casos dificultant el pas de vianants amb cotxes o carros de la compra, malgrat l'existència de les senyals de trànsit que prohibeixen l'aparcament.
"Són carrers on no molesten i on la Policia Local no pretén tenir allà un 'calador' per enganxar cotxes i posar multes", expliquen des del cos.
El nou govern municipal, per la seva banda, treballa ara en l'elaboració d'un Pla de Mobilitat, que es preveu tenir enllestit abans que acabi l'any per analitzar la situació en el conjunt de la ciutat.
Un dels objectius serà acabar amb aquesta anomalia a Cerdanyola i Rocafonda, promovent la creació de noves places d'aparcament, entre d'altres mesures.
Des de la Federació d'Associacions de Veïns de Mataró (FAVM) reconeixen l'existència d'aquest pacte no escrit amb els darrers governs socialistes, tot i que reconeixen que no és la millor solució: "Cal fer més aparcaments perquè si hi ha una normativa s'ha de fer complir a tot arreu igual.
No poden quedar barris exempts perquè tots els veïns són iguals".

Response: L'Ajuntament té un pacte no escrit amb la Policia Local de Cerdanyola per fer la vista grossa a set carrers amb l'ús de la grua municipal a l'hora de retirar vehicles, fet que justifica pel "dèficit d'aparcament" a la zona i ha reconegut la situació que pateixen determinades zones de la ciutat, especialment Cerdanyola.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
L'Estat cedirà a l'Ajuntament de Tarragona un 20 quilòmetres de carreteres que formen part de la trama urbana de la ciutat.
La recepció suposa un 15% de la xarxa viària tarragonina i afecta l'N-340, l'N-240 i la T-11.
Ho ha assegurat aquest divendres el conseller de Territori, Josep Maria Milà, que ha afegit que el tràmit s'hauria de confirmar "en els propers mesos".
A més, ha avançat que el cost de manteniment que tindrà per a la ciutat la gestió de les vies serà d'uns 400.000 euros anuals i que el consistori pretén que l'Estat construeixi dues noves rotondes, a Torreforta i a Cala Romana.
Milà ha fet l'anunci en finalitzar el darrer plenari ordinari de la legislatura, que ha servit per acomiadar deu edils que ja han confirmat que no repetiran en el càrrec.
Milà ha qualificat de "vitals" les recepcions perquè actualment "són carrers de la nostra ciutat", més que no pas carreteres, fruit del creixement urbanístic de Tarragona.
En concret, el tram de l'N-240 que rebrà l'Ajuntament va des del centre de la ciutat fins al final del terme municipal en direcció Valls, passant Sant Salvador, ha concretat el conseller.
Pel què fa a la T-11 arribarà fins a la rotonda de Les Gavarres, deixant en propietat municipal la zona que passa pels barris de Torreforta i La Floresta, entre altres.
Pel que fa a la N-340 la cessió afecta tant la zona de Llevant com la de Ponent.
Especialment significativa és la primera, ja que Milà ha explicat que hi ha la voluntat de fer un projecte comú amb Vila-seca i La Canonja per convertir el tram de l'N-340 en una gran avinguda urbana.
Segons les estimacions del consistori, el manteniment de les noves carreteres tindrà un cost d'uns 400.000 euros anuals.
Milà ha indicat que l'Estat hauria de cedir "les carreteres en perfecte estat de manteniment" però que l'Ajuntament no rebrà cap compensació econòmica per fer-se'n càrrec.
La voluntat municipal és que la contraprestació sigui en forma de dues rotondes, a Torreforta i Cala Romana, que ajudin a pacificar les vies.
El titular de Territori s'ha mostrat optimista respecte els terminis de la recepció i la construcció de les rotondes, ja que els diners que ha d'invertir l'Estat són en concepte de "manteniment i conservació", per la qual cosa ja estan pressupostats.
Plenari de comiats
El plenari d'aquest divendres ha estat el darrer ordinari de la legislatura i ha servit per acomiadar els deu consellers que han manifestat públicament que no seguiran al consistori.
Alguns d'ells, al final de la sessió, han dirigit unes paraules de comiat.
Tots han tingut un record pels consellers difunts en aquesta legislatura i s'han viscut moments d'emoció al saló de plens.
Pedro Sánchez, que va començar la legislatura al grup de Ciutadans i l'ha acabat com a conseller no adscrit, ha expressat que ha estat un "orgull que la meva ciutat m'hagi pogut arribar a veure ser conseller".
Mònica Alabart, d'ERC, ha tingut un record per als "presos polítics" i ha afirmat que seguirà estant "a disposició dels tarragonins".
Per la seva banda, la titular de la conselleria de Turisme, Inmaculada Rodríguez, del Partit Popular, ha manifestat que ha estat "un honor capitanejar la nau del que hauria de ser un dels pilars del futur de Tarragona".
Les socialistes Ivana Martínez i Elvira Ferrando han tingut un record per la "paciència" que han tingut les seves famílies per conciliar la tasca municipal amb la domèstica i s'han mostrat agraïdes a l'alcalde per la confiança rebuda.
Finalment, Arga Sentís, d'ICV, ha tancat els seus vuit anys de consellera valorant els coneixements que s'endú.
"He après a posar en qüestió les meves certeses, a no donar per bones certeses absolutes i a no separar el món en amics i enemics", ha apuntat.

Response: El conseller de Territori, Josep Maria Milà, ha anunciat que l'Estat cedirà a l'Ajuntament de Tarragona un 20 quilòmetres de carreteres que formen part de la trama urbana de la ciutat, el cost del qual serà de 400.000 euros anuals. Milà ha fet aquest anunci aquest divendres en finalitzar el darrer plenari ordinari de la legislatura.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
L’Ajuntament de Mollerussa ha constatat que les persones majors de 65 de la ciutat perceben que tenen una bona qualitat de vida i la puntuen amb un 7,2 de mitjana valorant així la qualitat i quantitat de serveis que la societat presta per ajudar-los en aquesta etapa de la vida.
Són dades que recull l’estudi de territori que s’ha dut a terme durant l’any passat en el marc del programa «No et quedis a casa», impulsat pel consistori per combatre l’aïllament, la solitud i la inactivitat en aquest sector de població, i que ha estat presentat públicament per l’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, acompanyat del regidor de Benestar Social, Ciutadania i Infància, Josep Lavín; la coordinadora del projecte, Anna Carné, de Psica-Serveis de Psicologia, i Cristina Cos, l’Amiga de la Gent Gran.
Més d’un miler d’entrevistes
L’alcalde ha explicat que l’estudi de camp s’ha fet amb una mostra de 1.107 entrevistes, que suposen la meitat de les persones en aquesta franja d’edat a Mollerussa, segons dades de l’IDESCAT del 2017.
Solsona ha dit que és tracta d’una mostra “real i potent que ens permet percebre diferents realitats en les què treballar” per la qual cosa el pressupost del 2019 ja preveu una partida de 30.000 euros per implementar diferents actuacions en aquest àmbit.
Inactivitat en més de la meitat
En aquest sentit, Solsona s’ha referit també al 56% de persones enquestades que diuen que no fa cap activitat física, cultural o social i ha afegit que les que ho fan tenen un alt grau de satisfacció.
L’estudi reflexa que un 28% en fan a través del Casal Municipal per a la Gent Gran, un 10% a través de l’Espai Social i un 6% a l’Albada, tot i això destaca també un 25% que fan activitat però sense estar vinculats a cap entitat i refereixen que van a caminar, a cantar o a ballar.
En aquest punt, la coordinadora del projecte ha indicat que s’ha constatat que aquesta falta d’activitat sovint està relacionada directament amb la percepció de solitud dels enquestats.
Carné ha explicat també que destaca que més del 50% dels enquestats viuen sols.
Tot i amb això, moltes d’aquestes persones ho han escollit així per fomentar la seva autonomia mentre sigui possible, segons ha dit i ha afegit que el perfil més habitual en aquest sentit és el de dones amb fills o filles a prop.
A través de l’estudi també s’ha detectat que un 20% dels enquestats poden ser susceptibles de patir alguna situació de risc o vulnerabilitat mentre que un 44% no presenten cap indicador en aquest sentit.
Les primeres són persones que han respost afirmativament a alguna de les preguntes formulades en un test específic on es valoraven aspectes com si necessita ajuda d’algú sovint, si la salut li impedeix sortir al carrer o valer-se per si mateix, si hi veu o hi sent amb dificultats o si ha estat ingressat en un hospital el darrer any, entre altres.
En aquest sentit, Carné ha explicat que entre aquestes 227 persones només 19 consideren que tenen un baix nivell de suport de l’entorn social i familiar mentre que el 80% assegura que tenen un alt o mitjà nivell de suport.
En aquest sentit, ha matisat que l’estudi també ha servit per diferenciar si la solitud és volguda o no i actuar en conseqüència a través de la xarxa de serveis fent l’acompanyament i el seguiment necessari.
Així mateix, l’estudi posa de manifest que més del 55% diu que viu en un habitatge adaptat i que només un 10% diuen que no tenen ascensor.
Pel que fa a la situació econòmica més comú, la majoria dels enquestats compten amb una pensió anual d’entre 737 i 1.000 euros.

Response: Una enquesta realitzada a un miler de majors de 65 anys de Mollerussa posa de manifest la satisfacció que perceben amb la seva qualitat de vida i la quantitat de serveis que la societat presta per ajudar-los. L’alcalde ha explicat que l’estudi s’ha dut a terme a partir de 1.107 entrevistes, que suposa la meitat de persones d'aquesta edat.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Oficina del Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC) de Terrassa.
Foto: Jordi Play.
5.040.222.
Aquest és el total de desocupats registrats a les oficines dels serveis públics d'ocupació d'arreu de l'Estat.
La barrera psicològica dels cinc milions de persones buscant feina s'acaba de superar avui mateix, i suposa un augment de més de 300.000 persones respecte el febrer de l'any passat.
A Catalunya, el nombre de persones desocupades que s'han inscrit a les oficines del Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC) aquest febrer ha augmentat de 3.359 persones en relació amb el gener, i amb aquesta xifra el segon mes de l'any s'ha tancat amb un total de 661.176 desocupats, cosa que suposa marcar un nou màxim d'aturats a Catalunya, segons el ministeri espanyol d'Ocupació i Seguretat Social.
Aquest increment de 3.359 persones, un 0,51% més que el gener, és el menor augment d'aturats que s'ha registrat a Catalunya des dels últims sis anys.
De fet, en termes interanuals, el creixement de l'atur a Catalunya ha estat el més baix de tot l'estat espanyol, amb l'excepció del comportament de les Illes Balears, on la desocupació ha disminuït en relació amb el febrer del 2012.
Les xifres concretes són que a Catalunya l'atur ha augmentat de 23.228 persones, un 3,62% més que fa un any, més de tres punts per sota de la mitjana espanyola i el creixement més baix de l'Estat amb l'excepció de les Illes on la desocupació ha caigut un 4,48% en termes interanuals.
La indústria, l'únic que redueix l'atur
Per sectors d'activitat, els serveis segueixen aportant el nombre d'aturats més elevat a les llistes del SOC, amb 2.596 persones aquest mes de febrer.
L'únic sector que registra una disminució del nombre de persones sense feina és la indústria on les empreses han aconseguit treure del SOC un total de 195 persones.
En agricultura, l'atur augmenta de 444 persones i la construcció acumula un altre deteriorament aquest cop restant 22 persones del mercat de treball.
El nombre de contractes que s'han registrat a Catalunya sumen 146.079 signatures, dels quals únicament 18.598 són de caràcter indefinit, el 12,73% del total, mentre que la resta, 127.481, el 87,27% són de caràcter temporal.
Aquests 146.079 contractes del febrer d'aquest any són 23.681 menys que el gener, un -13,95%, i 2.143 menys que el febrer de l'any passat, un -1,45%.
El Govern diu que cal canviar polítiques econòmiques europees per crear ocupació
El secretari d'Ocupació i Relacions Laborals del Departament d'Empresa i Ocupació, Ramon Bonastre, ha advertit que "no es generarà ocupació" mentre "no es variïn les polítiques econòmiques a nivell europeu".
Bonastre ha valorat així, aquest dilluns al matí, les darreres dades d'atur registrat i ha insistit en que cal reactivar l'activitat econòmica per lluitar contra l'actual "crisi extrema" i revertir la tendència creixent de la desocupació.
El responsable del Govern ha explicat que les dades d'atur registrat mostren que "la desacceleració molt suau en la destrucció d'ocupació" registrada al gener es manté durant aquest febrer.
El secretari ha destacat als mitjans de comunicació que l'atur a Catalunya s'està desaccelerant de manera més pronunciada que a la resta de l'Estat Espanyol.
El nombre d'aturats catalans ha augmentat al febrer un 0,51% respecte al mes anterior, mentre que s'ha incrementat per sobre de l'1% al conjunt de l'Estat Espanyol.
A més, ha recordat que a Catalunya la contractació de treballadors és cíclica i ara estem al període de sis mesos en què habitualment es destrueix ocupació.
"Esperem que de cara al segon trimestre s'iniciï un període de creació de llocs de treball", ha previst.
Sobre el recent debat al voltant dels diferents sistemes per mesurar el nombre d'aturats, Bonastre ha defensat la validesa de l'atur registrat, per una banda, i de l'enquesta de població activa (EPA), per l'altra.
"Cal complementar les dues metodologies.
Les dades de l'EPA són les oficials a nivell europeu, però les d'atur registrat són complementàries i cal tenir-les en compte perquè són acurades i més periòdiques", ha conclòs.
Per últim, ha indicat que el Govern encara no disposa de les dades d'afiliació a la Seguretat Social de Catalunya, però ha valorat que, a nivell espanyol, la baixada de l'afiliació està provocant "tensió" en el manteniment del sistema.

Response: L'atur ja ha assolit la franja dels cinc milions de persones desocupades a l'Estat. A Catalunya, la xifra d'aturats que s'han inscrit a les oficines del Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC) aquest febrer ha augmentat a una xifra total de 661.177. La indústria, però, és l'únic sector que registra una disminució del nombre de persones sense feina.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Fa dues setmanes la jutgessa instructora del 13 de Barcelona, Alejandra Gil Llima, va dictar el processament de trenta persones pels delictes de malversació, desobediència, falsedat documental, revelació de secrets i prevaricació en la macrocausa que investiga la preparació del referèndum.
D’aquesta trentena, n’hi ha disset que esperen l’obertura del judici oral amb una preocupació especial.
Són els investigats per malversació, que han d’aplegar 5,8 milions d’euros abans de dues setmanes per a pagar la fiança solidària que els va imposar la jutgessa.
Són Antoni Molons, Joaquim Nin, Jaume Clotet, Josep Ginesta, David Palanques, David Franco, Francesc Sutrías, Aleix Villatoro, Amadeu Altafaj, Albert Royo, Natàlia Garriga, Pablo Raventós, Francesc Fàbregas, Josuè Sallent, Xavier Puig, Rosa Maria Rodríguez i Rosa Vidal.
‘Els resultats no són els que s’esperaven’, confessa a VilaWeb un dels acusats, preocupat pel ritme recaptatori de la Caixa de Solidaritat.
Les aportacions es poden fer en aquest número de compte bancari de la caixa de solidaritat: ES31 3025 0001 1814 3361 5996.
Si no aconsegueixen aquesta quantitat, el jutjat els embagarà els béns.
El compte enrere per a atènyer aquesta xifra milionària s’activarà divendres, quan la jutgessa notificarà el processament a quinze acusats, i s’acabarà el 10 de maig, quan el comunicarà als altres quinze.
L’endemà de l’última notificació la fiança haurà de ser dipositada, tot i que les defenses sostenen que la jutgessa podria deixar uns quants dies de marge.
El cas és que, a dues setmanes vista, la recaptació no és bona i hi ha dubtes que es pugui aconseguir, com assenyalen diverses fonts.
Els representants de la Caixa de Solidaritat, encapçalada pels ex-presidents del parlament Ernest Benach i Núria de Gispert, no volen comunicar la xifra recaptada.
Ho fan com a mesura de protecció, perquè quan han publicat xifres han detectat que l’estat espanyol hi responia amb més sancions i multes.
Diuen que estan treballant per aconseguir el màxim nombre de donatius possible i que compten amb el suport de les entitats i els partits.
La recaptació d’aquesta fiança es fa amb alguns factors adversos.
Per una banda, l’impacte mediàtic del judici del Suprem eclipsa aquesta causa; i per una altra, la campanya electoral arrossega tota l’atenció pública.
‘Ens costa molt de treure el cap enmig de la torrentada electoral’, diu una font de la Caixa de Resistència.
Els partits han aprofitat el període electoral per a intensificar les crides a participar-hi.
Fins i tot Oriol Junqueras i Raül Romeva van demanar en un míting la col·laboració amb els encausats que han de pagar aquesta fiança.
Segons la jutgessa instructora, aquesta xifra és el resultat de la suma total dels diners que sospita que es van destinar a organitzar el referèndum.
En les cent pàgines de la interlocutòria de processament, la magistrada desgrana les despeses que creu que els acusats van fer per a la votació.
Per exemple, diu que es van destinar 1.201.654 euros a fer obres al Centre d’Iniciatives per a la Reinserció, local que després es va utilitzar per a la recollida de dades del referèndum; que la Generalitat va pagar un milió d’euros a Unipost per la tramesa de correus; que TV3 i Catalunya Ràdio van facturar 277.000 euros per emetre la publicitat del referèndum; i que el CTTI va pagar 100.000 euros a T-Systems per millorar l’aplicació del registre de catalans a l’exterior.
Els afectats no entenen per què la jutgessa del 13 ha iniciat el processament per malversació si encara no ha acabat el judici del Suprem, on ja es jutja aquest delicte pels mateixos fets.
A més, no té lògica que si els dotze processats que s’asseuen de fa dos mesos davant Manuel Marchena ja van abonar 2,1 milions d’euros al jutge instructor, Pablo Llarena, ara es demanin quatre milions més.

Response: A dues setmanes perquè finalitzi el termini per pagar la fiança de 5,8 milions d'euros imposada pel jutjat 13 de Barcelona a 30 membres del Govern processats per l'1 d'octubre, les entitats han doblat els esforços per aconseguir pagar-la abans del 10 de maig. Disset d'aquests trenta processats han d'afrontar la fiança i veuen difícil arribar a la xifra indicada.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
PIMEC ha reclamat establir ajuts directes de 2.800 milions d'euros el 2020 i 2021 a petites, mitjanes empreses i autònoms del sector turístic català per "reactivar" la indústria i "adaptar-la a les exigències" derivades de la pandèmia.
Així mateix, ha demanat avançar al 15 de juny la reobertura de fronteres, ja que considera que l'1 de juliol és "massa tard", especialment en comparació amb el comportament d'altres països a Europa, com França o Itàlia.
L'objectiu d'aquestes mesures és reduir l'impacte de la crisi en el sector.
Segons una enquesta de la patronal, un 23,6% de les pimes del sector s'han plantejat tancar definitivament i un 56,2% ha estudiat ajustar les plantilles amb caràcter permanent pels efectes de la crisi sanitària.
Per revertir les "greus conseqüències" del sector per la crisi del coronavirus, la patronal ha presentat aquest dimarts un manifest amb un conjunt de propostes, secundades per més de trenta organitzacions empresarials del turisme.
Entre aquestes mesures, la presidenta de PIMEC Turisme, Isabel Galobardes, ha reclamat ajudes directes a les empreses.
Galobardes ha advertit que els crèdits atorgats suposaran un augment de l'endeutament financer de les companyies en el futur i ha advertit d'una davallada dels ingressos i els marges en els pròxims mesos.
Així mateix, ha proposat ajudes directes a les famílies, en forma de bons, per "estimular" el turisme i "reactivar" el consum.
En aquest sentit, la presidenta de PIMEC Turisme ha plantejat reduir l'IVA del sector turístic al 4%.
"Entenem que no hi ha reactivació sense consum", ha assegurat.
En matèria d'habitatges de lloguer turístic, la patronal ha proposat permetre als titulars o gestors d'aquests immobles destinar-los al lloguer tradicional de manera provisional durant el període 2020-2021, sense perdre la llicència d'ús turístic un cop s'exhaureixi el termini.
El president de la confederació, Josep González, ha demanat també avançar la reobertura de les fronteres al 15 de juny i ha assegurat que l'1 de juliol és "massa tard" per aspirar a tenir turisme internacional.
González ha assegurat que França i Itàlia ja han pres mesures en aquest sentit i ha recordat que, en alguns mercats europeus, les vacances es concentren bàsicament al juliol.
"Hi ha tot un procés que, si no el comencem com a mínim el 15 de juny, entenem que tindrem moltes pèrdues de possibles turistes", ha advertit González.
El president de la patronal ha assegurat que no es pot "confiar" únicament en el turisme local perquè té un impacte "reduït".
A més, González ha destacat la importància de portar a terme campanyes publicitàries al juny per "despertar l'interès turístic" cap al territori i donar la imatge que la pandèmia "està controlada".
Així mateix, ha reclamat l'obertura "immediata" dels restaurants, ja que molts d'aquests establiments no tenen terrasses i, per tant, no han pogut obrir durant la fase 1.
Segons dades de la patronal, actualment el 70,3% de les empreses no té activitat.
Del 29,7% restant, un 19,9% la té a menys de la meitat que el maig de 2019.
"El cor del sector està completament parat", ha assegurat l'economista i gerent de l'àrea institucional de PIMEC, Àngel Hermosilla.
Per altra banda, un 83,3% de les empreses pateix actualment tensions de tresoreria, deu punts menys en comparació amb les dades de principis d'abril.
Tot i això, les dades evidencien que "la resposta de la injecció de liquiditat en el sector encara no és total".
En matèria laboral, la indústria turística representa el 22,2% dels ERTO presentats a Catalunya i el 18,8% dels treballadors afectats.
De fet, tres de cada quatre empleats del sector estan immersos en aquest tipus de procediments.
De les empreses que han presentat ERTO per força major, un 54,4% no ha desafectat la plantilla mentre que un 79,4% de les pimes del sector tenen previst presentar-ne un per causa objectiva una vegada finalitzat l'estat d'alarma.

Response: PIMEC ha demanat avançar al 15 de juny la reobertura de fronteres, perquè considera que l'1 de juliol és "massa tard". L'objectiu d'aquestes mesures és reduir l'impacte de la crisi. Una altra de les mesures que proposa la presidenta de PIMEC Turisme és la reducció de l'IVA del sector turístic al 4%.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El president de la Generalitat, Quim Torra, ha obert la porta a no assistir al judici per desobediència a la Junta Electoral Central (JEC) al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) els 25 i 26 de setembre, que coincideix amb el debat de política general al Parlament.
En una entrevista a El Punt Avui Televisió, Torra ha obert la possibilitat a no assistir-hi perquè vol actuar seguint un "respecte escrupolós" als "drets humans, civils, socials i polítics de tothom, inclòs els del president de la Generalitat".
El cap del Govern ha reconegut que no assistir a la sessió seria practicar desobediència civil.
"No anar-hi seria posar de manifest que a l'estat espanyol t'has de plantar", ha subratllat.
Concretament, Torra ha parlat de confrontació democràtica davant d'un Estat "autoritari" i "repressiu" que utilitza tots els seus poders.
"Per això estem confrontats, ho estem democràticament, de manera no violenta, utilitzant les armes de la desobediència civil", ha recordat.
El president de la Generalitat ha lamentat un cop més la "imparcialitat" del procediment judicial derivat dels llaços grocs durant la campanya electoral del 28-A i ha pronosticat que la decisió de la seva inhabilitació està presa.
"És impossible que amb un tribunal imparcial, just i rigorós això passés.
Però està jutjant la justícia espanyola, tots sabem el que persegueix", ha lamentat.
D'altra banda, preguntat per si voldria ser candidat en unes possibles eleccions catalanes, Torra ha dit que faria "allò que fos útil" però ha avisat que només ho faria si l'objectiu fos la independència i no més autonomia.
"No he renunciat mai que, si cal, per seguir avançant cap a la independència, ser on calgui", ha dit.
Torra també ha obert la porta a una aturada de país com a reacció a la sentència del Suprem.
"Jo vaig sortir al carrer el 3 d'octubre com milions de ciutadans, entenc que milions de ciutadans tornarem a fer un 3 d'octubre com a reacció a la sentència, entra dins de moltes possibles accions de desobediència", ha dit.
De fet, Torra ha dit no tenir "cap dubte" que les empreses catalanes donarien suport a l'aturada de país.
A més, el president ha explicat que va parlar amb la consellera Àngels Chacón, que es va mostrar en contra d'una aturada de país permanent, i que li va assegurar que s'havien "malinterpretat" les seves paraules.
De la possibilitat d'un govern de concentració, Torra ha vist en bons ulls que s'enriquís el Govern amb "altres personalitats, ampli d'espectre".
És un escenari que pel president seria "lògic que succeís".
Ha constatat que l'important és "marcar un camí, fer-lo fins al final i assumir-ne "totes les conseqüències".
Durant l'entrevista, que també es publica aquest diumenge a la versió en paper del diari, Torra ha defensat la cohesió del Govern i ha demanat enfortir-lo amb un pressupost i un "horitzó clar" compartit amb la societat civil.
No ha dubtat que el vicepresident del Govern, Pere Aragonès, aconseguirà tirar endavant els comptes i per això ha descartat que calgui parlar d'una moció de confiança.
Ha apel·lat a l'esperit de l'1-O i a la "solidaritat" i "generositat" republicana i que no hi hagi confrontació entre les diferents formacions independentistes.
"Hem de posar la independència al centre i avançar"
Torra també ha insistit en la importància de recuperar la independència com a fita en una entrevista al programa FAQs de TV3 d'aquest dissabte, on s'ha remès al lema de la Diada de l'11-S de l'ANC, 'Objectiu: independència'.
"Hem de posar la independència altra vegada al centre i avançar", ha assegurat el president de la Generalitat, que ha considerat que aquest ha de ser l'horitzó de l'independentisme després de la sentència del judici de l'1-O.
A més, també ha apostat per unes "institucions fortes", així com per l'aprovació dels pressupostos per al 2020, com a "solució als dies que vindran".
Pel que fa a la mobilització popular, i en concret, a la nova iniciativa Tsunami Democràtic, Torra ha assegurat que dóna suport tot allò que es digui "democràtic" i ha afirmat que és "prou evident" que qualsevol acció dels catalans serà sempre "escrupolosament democràtica".

Response: El president de la Generalitat, Quim Torra, ha insinuat que no es presentarà al judici per desobediència al TSJC per no haver retirat els llaços grocs del balcó de la Generalitat durant el període electoral del 28-A, atès que coincideix amb el debat de política general, per un "respecte escrupolós" als seus drets "humans, civils i polítics".


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La novena edició de la Fira Valenciana de la Música Trovam – Pro Weekend se celebrarà entre el dimecres 3 i el dissabte 6 de novembre del 2021 a Castelló de la Plana.
L’anunci arriba després de la reunió del Comité Executiu de la Fira amb la presència dels representants de les entitats i institucions que conformen l’esmentat òrgan: la Valencian Music Association (VAM!); l’Institut Valencià de Cultura (IVC); la Regidoria de Cultura de l’Ajuntament de Castelló de la Plana; i la Diputació de Castelló.
L’organització de la Fira Valenciana de la Música vol posar en valor l’èxit que va suposar la realització de l’última edició malgrat les circumstàncies sanitàries.
Com és ben sabut, la pandèmia ha obligat a suspendre bona part de les programacions musicals en la Comunitat Valenciana.
En canvi, el públic i els professionals arribats a Castelló van poder gaudir de les actuacions i activitats del Trovam – Pro Weekend amb un compliment estricte de les mesures de seguretat dictades per les autoritats.
La reunió del Comité Executiu de la Fira Valenciana de la Música ha servit per posar les bases de la novena edició.
En la vessant artística, es mantindrà l’aposta per una programació de qualitat, rica en matisos i equilibrada territorialment.
Tanmateix, l’organització és conscient de la necessitat d’adaptar-se a l’evolució de la pandèmia.
Per eixe motiu, no es pot confirmar de moment la realització de concerts a l’aire lliure com era costum fins el 2020.
S’apostarà pel model presencial i online desenvolupat en la passada edició.
Les activitats professionals tornaran a tenir com a columna vertebral les meses de debat, punt de trobada i reflexió dels treballadors del sector.
Així mateix, es mantindran els tallers formatius a càrrec d’especialistes i el testimoni de primera mà d’artistes.
Finalment, s’ha d’esmentar la voluntat manifestada per l’Institut Valencià de Cultura, l’Ajuntament de Castelló de la Plana i la Diputació de Castelló de potenciar al màxim els seus recursos, tant humans com econòmics.
Altrament, l’organització intensificarà el contacte amb altres institucions (Ministeri de Cultura, Diputacions, universitats, etc.) perquè s’unisquen i enfortisquen el projecte.
D’aquesta manera, la Fira Valenciana de la Música Trovam – Pro Weekend serà, un any més, una cita imprescindible per als amants i professionals de la música.
Aquest fet unit al creixement sostingut que ha expermentat al llarg dels huit anys d’existència, ha posicionat i visibilitzat la Fira com una de les grans referències en el panorama cultural i professional del nostre territori.
Això també ha sigut possible gràcies a la consolidació de les estructures organitzatives i de treball, amb l’aplicació de mètodes col·laboratius i l’aprofitament de sinèrgies que han anat enfortint els lligams i les aliances amb altres entitats i empreses: Circuit Cultural Valencià; À Punt Mèdia; la Federació Valenciana de Municipis i Províncies; Cerveza Turia; i la incorporació d’organitzacions com la Berklee College of Music o el circuit Basque Music.
S’ha de recordar que la huitena edició de la Fira Valenciana de la Música va tenir lloc entre l’11 i el 14 de novembre a Castelló de la Plana.
La programació, de caràcter paritari, va incloure 35 actuacions de gèneres musicals diversos, amb artistes consolidats i emergents majoritàriament valencians, però també arribats d’altres punts de l’Estat.
Així mateix, més de dos-centes persones van participar en les activitats professionals, centrades en les conseqüències de la Covid-19 en el sector.
Cal ressaltar la celebració de les II Jornades TIIM (Turisme & Indústria Musical), les Converses del Trovam! (amb la presència de Christina Rosenvinge, Samantha, Raül Refree i Juanma Latorre -Vetusta Morla-) i els tallers formatius.
Davant la necessària limitació d’aforaments, l’organització va apostar fermament per la implementació de la Fira Virtual.
Això va permetre que les programacions artística i professional s’emeteren en directe mitjançant YouTube i la pàgina del Trovam – Pro Weekend en Facebook.

Response: La 9a edició de la Fira Valenciana de la Música tornarà a celebrar-se a Castelló de la Plana del 3 al 6 de novembre. Aquesta fira és una referència cultural i professional de la comunitat. El Comitè Executiu s'ha reunit per establir-ne les bases i ha decidit que, per la pandèmia, el format serà presencial i en línia, com l'anterior.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
En total, dos mesos de preparació artística i un cost de 650.000 euros amb moltes novetats que es desplegaran al llarg dels cinc quilòmetres de recorregut.
La rua começa a les 18.00 hores a l'av. Marquès de l'Argentera.
Els Reis i el seu seguici passaran per Pla de Palau, pg.
Isabel II, Via Laietana, pl. Urquinaona, c.
Fontanella, pl. Catalunya, c.
Pelai, pl. Universitat, rda.
Sant Antoni, c.
Sepúlveda, av. Paral·lel, av. Reina Maria Cristina i av. Francesc Ferrer i Guàrdia.
Hi haurà tres espais reservats per a persones amb mobilitat reduïda: a la plaça d’Antonio López, davant l’escenari del Moll de la Fusta i a la plaça d’Espanya amb l’avinguda del Paral·lel (costat Fira).
Amb motiu de la desfilada es restringirà el trànsit de vehicles privats i de transport en superfície a les vies del recorregut.
Els agents de la Guàrdia Urbana establiran un ampli dispositiu de mobilitat per efectuar els desviaments corresponents, garantir el pas de la Cavalcada i minimitzar les afectacions sobre el trànsit.
El cos de policia barceloní anirà reobrint progressivament els carrers a mesura que les carrosses avancin per l’itinerari previst, en funció de la situació de la cavalcada i del trànsit en general.
Mentre duri la cavalcada, l’Ajuntament de Barcelona recomana als ciutadans que es desplacin a peu o en metro pels diferents punts de la desfilada.
En aquest sentit, a partir del 5 de gener a la tarda, el metro mantindrà un servei equivalent al d’un dia laborable en tota la xarxa i finalitzarà a les dues de la matinada, ja que és vigília de festiu.
D’altra banda, es reforçarà el personal d’atenció al públic, seguretat i neteja a les estacions més concorregudes.
Prohibició d’estacionament
La cavalcada comportarà prohibicions d’estacionament en diferents punts de la ciutat com la plaça de Catalunya, el passeig de Circumval·lació, la plaça de Josep Puig i Cadafalch, el carrer del Consolat de Mar, i totes les vies de l’itinerari, inclòs l’estacionament de motos a les voreres (excepte al costat de Besòs de l’avinguda del Paral·lel, entre el carrer de Sepúlveda i la plaça d’Espanya) i a l’avinguda d’Icària, entre els carrers de Wellington i Ramon Trias Fargas.
Es col·locaran avisos als vehicles estacionats a les vies de l’itinerari perquè el dia 5 els conductors sàpiguen que no els poden deixar a partir de les 7.00 hores.
A banda d’això, el dia 5, a partir de les 11.00 hores, es deixaran fora de servei els parquímetres de totes les vies afectades pel recorregut, i a partir de les 13.00 hores, es deixaran fora de servei i es retiraran les bicicletes de totes les estacions del Bicing en aquestes vies.
Les novetats de la nit màgica
Els tres grans protagonistes, com no podia ser d'una altra manera, seran ses majestats, que desfilaran en carrosses construïdes per artistes i companyies catalanes.
Gaspar seurà sobre l'obra de la companyia Efímer, ambientada en els jardins japonesos amb bonsais gegants, centenars de fanalets i una escala que porta al tro.
El recorregut comptarà amb 12 trams i cada carrossa anirà acompanyada de les auques, petits carruatges des d'on el narrador explicarà el gran conte que es desplegarà pels carrers de Barcelona durant la nit màgica.
Aquest any la banda musical de la Guàrdia Urbana no desfilarà, després que l'alcaldessa Ada Colau dissolgués el grup el novembre passat.
Els caramels es llençaran al final de tot per evitar accidents com el que va succeir a Màlaga.
A més dels reis de l'Orient, petits i grans també tindran l'oportunitat de veure la carrossa de les joguines, que aquest any animarà els ciutadans a regalar cultura.
Consells durant la cavalcada
- Segueix sempre les instruccions del personal de seguretat.
- Recorda que els principals riscos són el pas de les carrosses i tenir un accident per enfilar-se en algun objecte, com ara contenidors, semàfors, senyals...
No ho facis mai.
Actua sempre amb sentit comú: durant la celebració no et posis en risc ni exposis els teus fills a un possible accident.
- Queda't sempre darrere les tanques o la senyalització de seguretat del pas de carrosses.
- No parlis ni facis senyals que puguin distreure el personal de seguretat, ni els acompanyants a peu de les carrosses, ni els seus conductors, tret que es tracti d’un accident o d'una emergència.
- No t'acostis mai a les carrosses, ni intentis pujar-hi.
- No baixis mai a la via per agafar caramels que quedin en el pas de carrosses, et pots exposar al pas de les carrosses següents.
- No creuis pel mig de les carrosses ni t'hi acostis quan estiguin aturades o fent càrrega de combustible.
- No llancis caramels al personal de seguretat, a les persones de les carrosses ni a la gent que està mirant la cavalcada.
- Una vegada hagi acabat l’esdeveniment, abandona el lloc de manera ordenada, respectant l’ordre de sortida i seguint les indicacions dels serveis de seguretat.
- En cas de detectar alguna incidència informa'n immediatament el personal de seguretat i, si cal, truca al 112.

Response: La rua comença a les sis. L'estacionament i el trànsit de vehicles privats i de transport estarà restringit als carrers per on passarà la desfilada. És millor anar-hi a peu o en metro, que oferirà el mateix servei d'un dia laborable. És important seguir també altres normes: no llençar caramels al personal de seguretat, no enfilar-se enlloc, respectar la senyalització, etc.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El físic Stephen Hawking i el milionari rus Iuri Milner han anunciat que volien impulsar un projecte espacial ambiciós que consistia a crear diminutes naus espacials que serien impulsades per un làser i que viatjarien a un 20% de la velocitat de la llum.
L’objectiu del projecte, batejat amb el nom ‘Starshot‘, és d’arribar fins al sistema estel·lar Alfa Centauri, a més de quatre anys llum de la Terra.
El projecte també té el suport del fundador de Facebook, Mark Zuckerberg.
La possibilitat dels viatges interestel·lars s’ha situat fins ara més aviat en el terreny de la ciència-ficció, perquè la distància que hi ha fins a sistemes planetaris de les altres estrelles, per més pròximes que siguin a nosaltres, és inabastable si agafem per referència la vida d’un ésser humà, o d’unes quantes generacions.
Per exemple, el sistema Alfa Centauri, format per tres estrelles (Alfa Centauri A, Alfa Centauri B i Pròxima), l’elegit pel projecte de Hawking i Milner, és el més pròxim al Sol.
Però, així i tot, si aconseguíssim viatjar a la velocitat de la llum, trigaríem quatre anys a arribar-hi.
I les dades que enviéssim a la Terra trigarien quatre anys més.
Segons el pla previst, així que les sondes es trobessin en òrbita serien impulsades per raigs làser de gran abast disparats des de la Terra, i viatjarien a una cinquena part de la velocitat de la llum, de tal manera que en vint anys arribarien a prop de les estrelles del sistema Alfa Centauri.
Amb la tecnologia actual, caldrien uns trenta mil anys per a arribar-hi; o setanta mil, en el cas que la Voyager 1 (l’artefacte humà més allunyat de la Terra, ara ja fora del sistema solar) en la direcció d’Alfa Centauri.
Aquests últims anys els investigadors han recollit dades que indiquen que pot haver-hi un planeta d’una mida semblant a la de la Terra al voltant d’Alpha Centauri B.
Tal com va explicar Hawking dimarts en una conferència de premsa, es tractaria de reduir la mida de la nau espacial fins a la d’un xip dels que es fan servir avui dia en dispositius electrònics i donant-hi la forma d’una mena de vela solar, que seria empesa per un làser.
Aquesta és la simulació en vídeo que han elaborat:
Iuri Milner creu que és tècnicament possible de desenvolupar aquesta tecnologia.
Un dels membres del consell assessor del projecte és Avi Loeb, astrònom de la Universitat de Harvard, que, en unes declaracions recollides per The New York Times, explicava que la font energètica per a alimentar els làsers provindria de l’americi.
A més, la tecnologia que es requereix ha de ser capaç de desenvolupar càmeres en miniatura i instruments de mesurament i sensors que puguin inserir-se en milers d’andròmines de la mida d’un xip, i trobar la manera de fer arribar totes aquestes dades que s’obtinguessin cap a la Terra.
Ja fa temps que Hawking alerta dels perills per a l’ésser humà com a espècie, i dimarts hi va insistir: ‘La vida a la Terra encara perills d’esdeveniments astronòmics com ara asteroides o supernoves.’
La crítica
L’astrònom de la Universitat de València Enric Marco, autor del bloc de +VilaWeb ‘Pols d’estels’, es posa les mans al cap amb aquest projecte.
D’entrada, destaca la tendència de Hawking aquests últims anys d’opinar d’afers que no són la seva especialitat, els forats negres.
Per exemple, va alertar fa cinc anys que la vida extraterrestre podria ser hostil i que fóra millor desistir de cercar-ne, i fa ben poc va dir que valia més abandonar la Terra i començar a colonitzar uns altres planetes per a preservar l’espècie.
Marco fa aquesta llista d’objeccions al projecte: ‘Un làser tan potent no existeix, i si existeix segur que s’utilitza per a fer caure satèl·lits enemics, és a dir, per a finalitats bèl·liques; per molts recursos econòmics que tinga el mecenes rus, em sembla un balafiament impressionant de diners que es podrien utilitzar millor per a coses més concretes, com ara explorar els planetes i les llunes del sistema solar, colonitzar la Lluna i Mart, augmentar la cultura científica del món, i tot açò sense eixir de l’àmbit de la ciència i de l’exploració espacial.’
A més, proposa un debat recurrent en les qüestions d’exploració espacial, que és la dimensió ètica.
‘Enviar milers de naus cap a un possible planeta al voltant d’Alfa Centauri pot tenir uns grans problemes ètics: envies material terrestre (fem, deixalles) a un planeta verge; envies bacteris terrestres a un planeta amb possibles formes de vida autònomes, i ja se sap que uns determinats bacteris terrestres han arribat a Mart, per més que les naus i els robots hagen estat esterilitzats.
Amb quin dret podem fer això?’, rebla Marco.

Response: El projecte Starshot, anunciat per Hawking i Milner, pretén desenvolupar naus espacials de la mida d'un xip, impulsades amb un làser per arribar al sistema estel·lar Alfa Centauri en 20 anys. L'astrònom Enric Marco qüestiona aquest projecte i el considera un malbaratament de diners, ja que hi ha altres temes científics i d'exploració espacial més concrets i ètics.