Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La Comissió de Peticions del Parlament Europeu ha tancat la carpeta i no investigarà si l’ampliació del port de València necessita una nova declaració d’impacte ambiental o no.
Han votat a favor de no investigar-ho el PP i el grup de l’Aliança Progressista de Socialistes i Demòcrates, on s’integra el PSOE.
Una pinça tibada amb el suport del director de l’Oficina d’Incompliments.
El tema ha arribat a la cambra perquè un ciutadà particular ha fet la petició.
Demanava a la Comissió que vigilara el projecte d’ampliació del port de València.
Per videoconferència, el ciutadà ha argumentat que la declaració d’impacte ambiental és molt antiga, que el projecte ha patit moltes modificacions i que, sobretot, l’execució de les obres podria danyar de manera irreversible el Parc Natural de l’Albufera.
També per videoconferència ha comparegut el president de l’autoritat portuària, Aurelio Martínez, que ha defensat les bondats del projecte i ha posat damunt la taula dades econòmiques i de funcionament del port de València.
“Som el port de Madrid”, ha arribat a dir per a defensar la posició estratègica i la necessitat de creixement del port.
Sobre els canvis en el projecte original i l’antiguitat de la DIA, que és del 2007, Martínez ha dit que totes les actuacions que es faran ja són en aigües abrigades i que no hi haurà noves emissions a l’atmosfera ni generació de nous residus.
La consellera Mollà ha volgut denunciar públicament que l’autoritat portuària intenta evitar de totes totes que hi haja una nova avaluació ambiental en el que ha qualificat una falta de transparència.
També ha expressat els seus dubtes sobre les repercussió sobre l’Albufera de València.
S’ha ratificat en què el risc climàtic al mediterrani ha empitjorat.
“És lamentable que el senyor Martínez vulga evitar, passe el que passe, l’elaboració d’una nova avaluació ambiental”, ha dit, i ha sol·licitat a la comissió que insistisca a demanar-la.
El director de l’oficina d’incompliments de la Comissió Europea, Daniel Fernández Gómez, s’ha alineat amb el president de l’Autoritat Portuària i ha dit que no hi ha cap base jurídica per dir que s’estan infringint normes o directives europees.
“No hi ha indicis que permeten identificar una infracció”, ha afirmat.
A partir d’ací, els representants del Partit Popular Europeu com dels socialistes, han defensat que les mesures de protecció del medi ambient que aplica el port de València són les adequades i que no hi ha cap infracció en el projecte.
Han demanat que es tanque la petició i han recomanat al ciutadà que s’ha dirigit a la comissió que s’adrece al govern espanyol.
Una de les intervinents a favor de l’acció del port de València ha estat la socialista valenciana Inmaculada Rodríguez Piñeiro que ha dit que el port està molt lligat a la idiosincràsia de la ciutat, i que ara ha fet una passa endavant per a crèixer i ser més competitiu.
Ha lloat el capteniment de Martínez i ha explicat que les afeccions que ara pateixen les platges tenen l’origen en intervencions de fa cinquanta anys.
Inmaculada Rodríguez Pilñeiro és membre del consell d’administració del port de València en representació de la Generalitat.
Ha acusat Martínez de mentir quan ha afirmat que l’ampliació del port ja es va tractar en la comissió de peticions.
“Jo ho seguesc molt de prop i no recorde que ací hàgem tractat aquest tema”, ha dit, per afegir que s’ha quedat molt parada en veure com ha contestat a la comissió amb relació a la declaració d’impacte ambiental.
També ha qualificat les autoritats espanyoles de trilers quan ha recordat que va visitar la intervenció de l’M-30 de Madrid i que quan va preguntar per l’avaluació ambiental, li va respondre que no era necessària perquè el que feien era un carrer.
Per què l’ampliació del port pot fer entrar València en el club de les ciutats brutes?

Response: Un ciutadà demana a la Comissió de Peticions del Parlament Europeu que dugui a terme una nova declaració d’impacte ambiental (DIA) per ampliar el port de València. L’Oficina d’Incompliments, amb els vots del PP i del grup on s’integra el PSOE, decideix que no cal investigar-ho. El PP i el PSOE defensen la validesa de l’antiga DIA i l’ampliació del port.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Rep El Despertador cada matí al teu correu
El president de la Generalitat, Pere Aragonès, reunirà avui a la tarda al Palau de la Generalitat les entitats que treballen per la llengua catalana i els representants del sector audiovisual del país.
La nova llei de l'audiovisual que prepara el govern espanyol, que no preveu reservar quotes per al doblatge i la producció en català en plataformes de televisió online com ara Netflix o HBO, ha encès les llums d'alarma.
Mentre això passava, el seu ús social -no pas el seu coneixement- baixava i les noves realitats que sorgien, ja fossin les plataformes de streaming o els nous canals d'entreteniment dels joves, l'arraconaven i això provocava que s'imposessin llengües més fortes i amb més protecció legal, com ara el castellà o l'anglès.
La immersió lingüística, que reforma rere reforma s'ha intentat blindar legalment, segueix sent eficaç per estendre el coneixement de la llengua, però no per convertir-la en habitual ni per assegurar-ne la transmissió.
A aquest context afegiu-hi l'acció dels tribunals, que han fet costat al zel del govern espanyol i d'algunes entitats per protegir i promoure només el castellà d'acord amb una legislació que permet fer-ne la llengua preeminent.
El Govern es proposa ara situar la política lingüística al centre, fer-la transversal i coordinar les accions que entitats com la Plataforma per la Llengua, Òmnium o empreses privades fan i poden fer per enfortir la llengua.
Una iniciativa d'aquestes característiques pot tenir la virtut de treure el català del debat partidista, fixar clarament les prioritats i evitar que les mesures siguin combustible per a populistes.
Però també té el risc de ser bloquejant si tots els actors no tenen un compromís similar.
I cal no oblidar que el PSC d'ara no es mou en les coordenades del dels 80 i els 90.
I ara toca avaluar quin és el seu estat, quines són les seves debilitats i les seves oportunitats i com es defensa i qui ho fa en àmbits que són clau.
Aquest cap de setmana estrenarem, en un treball col·lectiu de tota la redacció, la sèrie "Català en guàrdia", la qual, a partir de dades, testimonis, experts i de la versió de les parts implicades, permetrà submergir-nos-hi i prendre consciència d'on som.
I també ens entretindrem amb el joc "Caça la falta", que us permetrà guanyar diversos premis.
Avui no et perdis
» Del «sit and talk» a la taula de diàleg: què ha canviat des de la sentència de l'1‑O?; per Oriol March.
» Com afecta dos anys després la sentència del Suprem a la resta de causes obertes pel procés?; per Bernat Surroca.
» Quins han estat els primers nomenaments del nou abat de Montserrat?; per Pep Martí.
Montserrat ha estat de festa aquest dimecres.
Es va fer la cerimònia de la benedicció abacial del nou abat, Manel Gasch, i s'hi va aplegar un públic nombrós.
Després de l'acte es va fer una recepció, ja sense les restriccions més estrictes dels moments més durs de la pandèmia.
Això va permetre fer l'aperitiu i coincidir a personalitats que normalment no es troben molt a prop.
Hi eren, a més del president Pere Aragonès i la delegada del govern espanyol, Teresa Cunillera, el gruix de la cúpula eclesiàstica catalana, des de bisbes a abats i abadesses, el líder d'ERC, Oriol Junqueras, i l'exconseller Joaquim Forn, així com el major dels Mossos, Josep Lluís Trapero, a qui es va veure xerrant animadament amb altres uniformats.
Hi era també el tinent general Fernando Aznar, inspector general de l'Exèrcit, i els principals directius dels mitjans públics.
En canvi, també criden l'atenció algunes absències.
No hi havia cap figura coneguda dels partits de la dreta espanyola.
Cap membre del PP, Ciutadans o Vox s'hi va deixar veure.
Vist i llegit
Com es tracten a les seccions de cultura dels mitjans de comunicació les vaques sagrades?
És prou mordaç el periodisme cultural que es fa a l'Estat?
L'escriptor i columnista d'El Confidencial Alberto Olmos pensa que no i ho exposa en un article on considera que el periodisme ha reculat en aquest àmbit davant un bon gust massa convencional i l'absència de crítica.
Serien coneguts com els Catòlics i unirien les dues corones, que mantindrien però els seus furs respectius fins al segle XVIII.
Es van casar a Valladolid amb 17 i 18 anys respectivament i van trigar encara uns anys a heretar les respectives corones.
Sota el seu regnat es va emprendre la conquesta d'Amèrica i es va acabar la reconquesta de la península amb la incorporació de Granada.
Ralph Lifschitz és entre les persones més riques dels Estats Units i es va centrar de forma exclusiva en la roba d'homes a finals dels 60.
Poc després començaria també una línia per a dones.
Els seus polos són, sens dubte, la peça més popular a casa nostra.
Ferran Casas i Manresa
subdirector de NacióDigital
Fes clic aquí per rebre'l

Response: El govern català vol protegir i enfortir la llengua catalana davant l’amenaça que representa la nova llei de l’audiovisual del govern espanyol, que no preveu reservar quotes per al doblatge i producció en català a les plataformes de televisió en línia. El president Aragonès es reuneix amb les entitats per la llengua catalana i el sector audiovisual català per respondre-hi.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La coalició electoral Compromís-Podemos ha presentat aquest dijous a València el seu acord fundacional 'És el moment' en un acte on ha estat els principals candidats al Congrés per a les eleccions del 20-D així com els portaveus de les dues formacions que integren l'acord electoral.
Tres representants de la societat civil han llegit el text que manifesta "hi ha moments que condensen les esperances i il•lusions de molts anys i molta gent" i es proclama hereu de la possibilitat de canvi oberta pel 15M i la Primavera Valenciana, tot assenyalant que "el 24 de maig vam fer un primer pas que cal continuar".
En aquest sentit, denuncia que les "elits valencianes tenen un projecte de país molt allunyat de les necessitats de la ciutadania" de "convertir-nos en la platja de Madrid" i una "regió submisa que ha venut una i altra vegada els interessos dels valencians i les valencianes, empitjorant així les condicions de vida de la majoria".
Durant la presentació ha intervingut l'actriu Rosana Pastor, candidat independent número 4 per València, que ha remarcat el fet d'haver donat un pas endavant en la política i la responsabilitat de saber que representarà molta gent.
Així mateix, s'ha projectat un vídeo del número 1 al Senat per València, l'expresident de la preautonomia valenciana Josep Lluís Albinyana.
El portaveu de Podemos al País Valencià, Antonio Montiel, ha dit en el seu torn d'intervenció que a les pròximes eleccions "s'ha d'obrir el meló de la Constitució" i que l'acord que s'ha signat amb Compromís "no és un acord de conveniència, no vol sumar, sinó multiplicar".
Montiel ha incidit que davant el nou procés que s'obre a l'Estat els valenciana "no podem deixar passar el moment, com a la Transició" i ha agraït "l'esforç i la generositat" de tots els qui formen la candidatura.
"No és un acord de partits, una coalició com les d'abans, anem a construir un nou país i una nova Espanya", ha dit.
Oltra: "Rajoy es troba a un mes i un dia de la seva condemna".
Al seu torn, la coportaveu de Compromís Mónica Oltra ha intervingut proclamant que hi ha una guerra oberta "contra els que ens treuen els drets".
Oltra ha remarcat "no estem disposats a mercadejar els nostres drets, no negociem amb allò que és nostre".
En aquest sentit, la portaveu de Compromís ha dit que el 24-M "els valencians, que som gent de pau, ens vàrem aixecar contra els que ens havien declarat la guerra i vàrem dir prou".
En aquest sentit, ha indicat que un terç dels vots aconseguits varen ser per a Compromís i Podemos, sent la força més nombrosa al parlament valencià.
"No volem ser més que ningú però ja n'hi ha prou que cada vegada que el PP pren una decisió és per insultar els valencians", ha dit Oltra, que ha definit com "anomalia democràtica" el finançament valencià perquè és "una comunitat pobra que paga com a rica".
Sobre el pacte amb Podemos ha dit que "no és perfecte però és el que és i pel qual hem lluitat molt de temps".
Oltra ha cridat a treure del govern "el partit de la indecència" i ha anunciat que "els vàrem fer fora del govern valencià i els farem fora del govern d'Espanya".
En aquest sentit ha dit que Rajoy es troba "a un mes i un dia de complir la seva condemna".
"Les pròximes eleccions no només decideixen qui ocupa la cadira sinó que canvien el rumb de l'Estat"
El text presentat aquest dijous assenyala que les condicions per al canvi estan donades però que aquest "no és ni inevitable ni irreversible".
L'acord defensa recuperar i ampliar l'Estat del Benestar equiparant-lo als nivells europeus; rescatar la democràcia; impulsar la transparència, la participació i la honestedat en el funcionament de les institucions; garantir els drets socials per a que totes les persones tinguin cobertes les necessitats bàsiques i puguin accedir a les mateixes oportunitats; adoptar la sostenibilitat com a principi rector de la societat, l'economia i el medi ambient.
Així mateix denuncia que les actuals polítiques d'austeritat són estèrils i que la inversió social pública s'ha d'equiparar als estàndards europeus.
La coalició defensa una auditoria ciutadana per determinar els efectes de les mesures econòmiques dels darrers anys i la responsabilitat en el deute i en el rescat bancari.
El manifest assenyala que la Constitució del 78 ja no és capaç de garantir els drets i que cal impulsar un procés constituent basat en el protagonisme de la ciutadania.
"Les eleccions de desembre no només decidiran qui ocuparà la cadira d'un o altre govern sinó que marcaran el rumb de l'Estat per a les properes generacions i per tant, són d'una transcendència absoluta per al País Valencià.
Els i les valencianes hem estat massa temps invisibles.
Ara ens toca dir la nostra.
Per nosaltres, per totes, per tots.
És el moment!", conclou.

Response: Compromís-Podemos es presenta en coalició a les eleccions espanyoles al Congrés del 20-D sota el lema “És el moment”. L’actriu Rosana Pastor, el portaveu de Podemos, Antonio Montiel, i la coportaveu de Compromís, Mónica Oltra, defensen un canvi de rumb a l’estat espanyol, que el PP deixi d’insultar els valencians i que València no sigui la platja de Madrid.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
En un any atípic marcat pel coronavirus, la manifestació de la Diada de l’Onze de Setembre no en restarà al marge.
L’Assemblea Nacional Catalana, amb la col·laboració d’Òmnium Cultural i l’AMI, ha ideat una jornada que no renuncia al dret de manifestació i que alhora permet de seguir el protocol de seguretat dictat pel PROCICAT.
La mobilització constarà d’una part virtual i una altra de presencial que, és clar, no oferirà les imatges multitudinàries que hem vist aquesta darrera dècada.
Per una banda, l’Assemblea vol denunciar la discriminació econòmica i social que castiga Catalunya i que perjudica diàriament els ciutadans, i això ho farà en 107 punts de concentració –amb una capacitat total de 48.000 persones– en 82 municipis del Principat.
Aquests punts assenyalaran directament institucions de l’estat espanyol, com ara, a la ciutat de Barcelona, el Banc d’Espanya, a la plaça de Catalunya; la seu de la Seguretat Social espanyola, a la cruïlla del carrer d’Aragó i el passeig de Gràcia; i a les estacions de Sants i de Sant Andreu Arenal.
L’acte polític central serà a Barcelona, que es farà a la seu de l’Agència Tributària espanyola, a la plaça de Letamendi.
A la resta del Principat els punts de concentració seran jutjats, estacions de RENFE, oficines del servei públic d’ocupació de l’estat espanyol (SEPE), de la seguretat social i de l’agència tributària.
De totes maneres, en alguns casos, per qüestions sanitàries, s’ha optat per places o avingudes a prop d’aquests punts.
Els qui no puguin inscriure’s a l’acte –imprescindible per accedir-hi– o que per motius sanitaris no vulguin participar-hi, tenen una altra manera de ser-hi presents: l’ANC demanarà que tothom surti als balcons a les 17.14, per bé que no n’ha donat més detalls.
On i quan es faran les concentracions de l’Onze de setembre?
Tota la informació
Consulteu totes les concentracions ací:
Protecció Civil de la Generalitat recordava ahir que les manifestacions a la via pública, com les de la Diada, han de seguir mesures de seguretat, com ara l’ús de màscara, la distància d’1,5 metres entre manifestants i controls d’accés.
Alhora recomana que no hi vagin els més grans de seixanta anys, els escolars i els afectats per malalties greus cròniques.
L’ANC, conscient de les crítiques que qüestionen que s’hagi organitzat la concentració, ha optat per complir amb escreix les mesures de seguretat.
Totes les mobilitzacions seran estàtiques i els manifestants hauran de mantenir en tot moment dos metres de distància amb la resta del públic assistent.
Se seguirà el model de manifestacions que s’ha vist en més indrets del món, on es garanteix en tot moment la distància entre manifestacions i que no hi hagi aglomeracions.
Per una altra banda, hi haurà també una reivindicació per via digital, que tindrà com a eix central la web Xarxa Independència.
L’objectiu d’aquesta iniciativa és crear una gran xarxa virtual que mostri la implantació de l’independentisme al país i il·lustri la capacitat col·lectiva de la gent a l’hora de fer grans canvis.
En realitat, és una iniciativa solidària, atès que els diners que se n’obtinguin es destinaran a ajudar sectors que passen penúries per culpa de la pandèmia, com el cultural, el sanitari i el social.
Consulteu ací com participar en la Xarxa Independència.
Tots els membres del govern de Quim Torra han refusat d’assistir a les mobilitzacions físiques que organitza l’ANC.
Aquestes últimes setmanes alguns membres del govern havien expressat dubtes sobre la idoneïtat de fer la mobilització, tenint en compte el context de pandèmia.
L’últim, Josep Maria Argimon, secretari de Salut Pública, que va fer un advertiment clar a l’ANC: ‘No és oportú de fer mobilitzacions’, va dir.
En una entrevista a VilaWeb, la presidenta de l’ANC, Elisenda Paluzie, va respondre al govern: ‘No els hi havíem convidat!
Enguany, l’única concentració que funciona per invitació és l’acte central, i és molt petit.
Hi haurà una mica menys de dues-centes persones.
I, com ja vam fer l’any passat, els únics convidats són representants d’entitats socials.’

Response: Les restriccions per la pandèmia per la covid-19 marquen la celebració de la diada, que no podrà ser multitudinària com els anys anteriors. Mantenint la distància de seguretat, amb mascareta i controls d’accés, l’Assemblea Nacional Catalana, Òmnium i l’AMI, preparen 107 punts de concentració per denunciar la discriminació econòmica i social que perjudica Catalunya i convoca els ciutadans als balcons.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
No tenir feina, quedar-se sense sostre, ser nouvingut i trobar-se totes les portes tancades...
Les persones que pateixen situacions de vulnerabilitat queden tocades emocionalment, arribant fins i tot a aïllar-se de la societat.
Per ajudar-les a empoderar-se i fer ressorgir els seus talents i potencialitats, la Creu Roja de Girona ha engegat un projecte pioner que, d'ençà del setembre de l'any passat ja ha atès gairebé 300 persones arreu de la demarcació.
L'objectiu és que tots aquells qui hi prenen part puguin sortir del pou i, malgrat les dificultats, encarin la situació.
El projecte 'Benestar Social i Activació Personal' s'ha plasmat ara en una exposició on, a través de retrats dels participants, es convida els visitants a imaginar la història que hi ha al darrere de cada fotografia.
L'objectiu de la Creu Roja és que, a partir de l'any que ve, la iniciativa es pugui estendre a tot Catalunya.
En Morad Bejtit té 38 anys i en fa disset que va arribar a Catalunya.
Al Marroc, treballava en un locutori, però aquí ha hagut de sortir-se'n com ha pogut.
La crisi el va atrapar de ple i el va abocar a viure al carrer.
En Nelson Guevara té 40 anys i ara en fa tres que va arribar d'Hondures.
Al seu país, gestionava diversos negocis a centres comercials (clíniques dentals, botigues de trucs de màgia).
Explica que va decidir creuar l'Atlàntic per cuidar la seva família –és pare d'una nena- i que mai s'hauria imaginat ser "un immigrant sense papers".
La situació d'extrema vulnerabilitat que creuen tant en Morad com en Nelson els va deixar tocats emocionalment.
De fet, l'hondureny admet que va patir depressió i que, en alguns moments, no veia sortida al pou.
Com ells dos, segons recull un estudi de la Creu Roja, hi ha moltes altres persones vulnerables a qui la crisi els ha afectat l'estat d'ànim.
En concret, a sis de cada deu a qui l'entitat atén a comarques gironines.
I gairebé el 17% pensen que no val la pena viure.
Per ajudar-los i evitar que s'aïllin, la Creu Roja de Girona ha engegat un projecte pioner: 'Benestar Social i Activació Personal'.
La iniciativa, com explica la responsable de programes d'extrema vulnerabilitat de l'entitat, Marta Molist, vol actuar com una "llançadora" que "potenciï els seus talents i capacitats" i els permeti entomar la situació.
Individual i en grup
El programa, que compta amb l'ajuda de vuit tècnics de la Creu Roja (entre els quals, quatre psicòlogues) té una part individual i una altra de col·lectiva.
A cadascun dels participants, se'ls fan sessions de coaching i també se'ls inclou dins un grup format per entre deu i dotze persones, que els ajuda a motivar-se.
"Es fan moltes sortides i, sobretot, es treballa amb manualitats, perquè això els permet potenciar els seus talents", explica Molist.
"L'objectiu és que, quan el recurs s'acabi, ells mateixos tinguin recursos per tornar-se a integrar a la comunitat; per això, per exemple, es visiten associacions que els puguin acollir", diu la responsable de la Creu Roja.
Arreu de Catalunya
D'ençà del setembre de l'any passat, el programa 'Benestar Social i Activació Emocional' ja ha atès gairebé 300 persones en situació de vulnerabilitat.
Sobretot, però, la iniciativa ha eclosionat al llarg d'aquest 2018.
Des del gener, 202 persones s'han beneficiat d'aquest programa pioner de la Creu Roja de Girona, que compta amb el suport de la Generalitat i la Diputació.
I aquest darrer trimestre, el projecte ja s'ha estès arreu de la demarcació (entre d'altres, a la Bisbal, a Torroella de Montgrí, a Verges, a Palamós, a Platja d'Aro, a Blanes, a Santa Coloma de Farners, a Anglès, a Ripoll i a Camprodon).
Ara, Molist avança que la intenció és que 'Benestar Social i Activació Personal' faci el salt a tot Catalunya durant el 2019.
"No perdre mai l'esperança"
En Morad i en Nelson són l'exemple de com el programa els ha ajudat a superar l'atzucac emocional que van viure.
"Ara m'estic a La Sopa i estic més tranquil i relaxat; he après a no perdre mai l'esperança i a no quedar-me estancat", explica en Morad.
"He superat la depressió i les desil·lusions; el programa em va ajudar a retrobar-me, reenfocar-me i retrobar els meus somnis i l'esperança de tirar endavant", explica en Nelson, que està pendent de rebre els papers.
"Avui torno a creure en mi, encara més que abans", hi afegeix.
Ara, la Creu Roja de Girona ha fet extensiu aquest projecte a través d'una exposició interactiva, que es pot veure al centre cívic del Barri Vell de la ciutat.
A través de diferents retrats dels participants, l'entitat convida el visitant a imaginar-se quina història –i sobretot, quines potencialitats- hi ha al darrere de cada rostre.
I un cop ho han respost, poden contrastar-ho amb els escrits que han fet aquells qui surten a les fotografies.

Response: La Creu Roja de Girona, en el projecte “Benestar social i activació personal”, atén gairebé 300 persones en un any en situació d’extrema vulnerabilitat. Els participants reben sessions d'assessorament i s’integren en un grup per motivar-los i que potenciïn els seus talents i capacitats. Gràcies al projecte, en Nelson i en Morad han recuperat les ganes de viure i tirar endavant.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Fins a les vuit del vespre d'aquest dilluns 2 d'abril ja havien tornat de les vacances de Setmana Santa 528.000 vehicles, un 84,5% dels previstos pel Servei Català de Trànsit (SCT) durant l'Operació Tornada.
Les retencions d'aquesta operació han afectat sobretot a la zona sud de l'AP-7 on aquest dilluns s'han arribat a registrar 15 quilòmetres de cues entre Constantí i Riera de Gaià (Tarragonès) a causa d'un accident al migdia.
Al llarg de la tarda hi ha hagut cues de fins a 13 quilòmetres a Vilafranca del Penedès.
També la tornada de les vacances ha provocat cues a l'A-2 entre Igualada i el Bruc en direcció a Barcelona on es van arribar a registrar 18 quilòmetres de retencions de vehicles al llarg de la tarda.
La N-340 al camp de Tarragona també va comptar amb diverses retencions, algunes d'elles de 9 entre Torredembarra i Coma-ruga.
El diumenge, la situació va ser pitjor amb 20 quilòmetres de retenció a la N-340 al Vendrell en sentit Bareclona o els 16 que es van acumular a l'A-2 al seu pas per Castellolí (l'Anoia).
També en el tram sud de l'AP-7 es va arribar a registrar 25 quilòmetres de retencions a Vilafranca del Penedès i 12 més al Vendrell.
La Costa Brava també va comptar amb cues de fins a 9 quilòmetres a la C-31 al tram de Santa Cristina d'Aro fins a l'enllaç amb la C-65 o en aquesta segona via a l'alçada de Llagostera amb 4,5 quilòmetres de vehicles parats.
L'operatiu de tornada del Servei Català de Trànsit es va activar diumenge a les 12 del migdia i s'ha allargat fins a la mitjanit del dilluns 2 d'abril.
Cinc morts a les carreteres
A nivell de sinistralitat, aquesta Setmana Santa deixa un balanç de cinc morts a les carreteres catalanes.
Dues d'elles en un xoc entre dos cotxes i un camió a l'AP-7 a Castellví de Rosanes (Baix Llobregat) el dissabte 24 de març.
Les víctimes mortals van ser un home de 77 anys i una dona de 76, mentre que un altre home de 56 anys va resultar ferit de poca gravetat.
Un dels vehicles va acabar sota el camió de gran tonatge.
El passat diumenge 25 de març hi va haver la tercera víctima mortal quan el conductor d'una motocicleta va sortir de la via a la LV-3003 a Torà (Segarra).
L'accident es va produir a tres quarts de vuit del vespre i la víctima era un veí del municipi de 55 anys.
La tercera víctima mortal en aquesta Setmana Santa es va produir el dimarts 27, quan un home de 68 anys va morir en un xoc frontal entre un cotxe i un camió a la C-55 al seu pas per Callús (Bages).
El conductor del turisme va morir després del xoc per motius que encara es desconeixen.
L'últim sinistre mortal a les carreteres catalanes ha estat aquest dissabte 31 de març, quan un motorista de 59 anys va perdre la vida a la C-32, a l'alçada de Sant Pere de Ribes (Garraf).
La seva acompanyant de 49 anys va ser evacuada fins a l'Hospital Bellvitge.
Protestes dels CDR
Per altra banda, la mobilitat d'aquesta Setmana Santa també ha estat marcada per l'acció dels Comitès per la Defensa de la República.
El diumenge 1 d'abril, en plena operació retorn, diversos grups van aixecar les barreres dels peatges de l'AP-7 a Castellbell i el Vilar, la Roca del Vallès, el Vendrell i l'Hospitalet de l'Infant.
A la Noguera, el CDR també va convocar talls intermitents de 20 minuts a la C-13, a l'alçada del municipi de Tèrmens.
Tot i provocar un quilòmetre de retencions, els Mossos d'Esquadra desviaven el trànsit per l'interior del municipi per evitar els talls.
El dilluns 2 d'abril, els CDR també van aixecar les barreres, en aquest cas del peatge de Vallcarca a la C-32, entre Castelldefels i Sitges en una protesta que va durar mitja hora.
Una manifestació de 15 minuts a la porta del peatge va comportar retencions de 5 quilòmetres com a màxim.

Response: El balanç de Setmana Santa a les carreteres catalanes és de 528.000 vehicles i retencions quilomètriques a diversos punts del territori; 15 quilòmetres a l'AP-7 al tarragonès, 13 a Vilafranca del Penedès i 18 a l’A-2 entre Igualada i el Bruc. A més, s’han registrat cinc morts en accidents de trànsit.


Instruction: Explica breument les idees principals d'aquest text:

Context:
‘M’estimo molt més rebre el Premi Pepe Carvalho de la ciutat de Barcelona que tenir el Premi Nobel, tot i que et donen dos milions de dòlars lliures d’impostos’.
Així ho ha dit l’escriptor nord-americà James Ellroy, que rebrà avui el Premi Pepe Carvalho al Saló de Cent de l’Ajuntament de Barcelona.
L’escriptor, amb un to irònic i bromista, ha arrencat la roda de premsa dient que és ‘el rei de la ficció negra’ per més endavant manifestar que la literatura negra és de primera classe i la resta és de segona i no val res.
Ellroy ha assegurat que no li interessa gens el present, sinó que sempre ha viscut en el passat.
El premi Pepe Carvalho es lliura en el marc de BCNegra, la trobada de novel·la negra que té lloc del 29 de gener al 4 de febrer.
‘Si us esperàveu un discurs reflexiu i ben profund, políticament correcte sobre l’estat de la qüestió en el meu país i a la resta de món, un discurs ple de llàgrimes per tots aquells pobles oprimits del món, heu donat el premi a la persona errònia’, ha indicat.
També ha declarat que, per aquest motiu, no li donen el Nobel de Literatura, a la vegada que ha assegurat que preferia rebre el Pepe Carvalho de Barcelona.
‘Kazuo Ishiguro (Premi Nobel de Literatura l’any 2017), ‘malo’ i Ellroy, ‘arriba”, ha dit.
Ha reconegut que no li interessa gens el present: ‘He viscut sempre en el passat i encara hi visc profundament’.
Quan era petit, Ellroy llegia les revistes ‘Life’ dels seus pares sobre la Segona Guerra Mundial.
‘El present no em diu absolutament res i no sento cap mena d’obligació ni de mandat moral de fer cap comentari sobre el moment present’.
‘Mis rincones oscuros’
Random House va reeditar el passat 11 de gener una de les obres més emblemàtiques d’Ellroy ‘Mis rincones oscuros’, que tracta sobre les memòries de la investigació de l’escriptor sobre l’assassinat no resolt de la seva mare quan tenia 10 anys, que va ser trobada en la cuneta d’una carretera d’un petit poble a prop de Los Angeles.
‘Aquest llibre l’ha seguit una seqüela de ‘Perfidia’ que ben aviat podré lliurar a la meva editora, en el qual hi ha un personatge que es basa en la meva mare, una infermera de la Segona Guerra Mundial, alta i pellroja’, ha apuntat.
Preguntat pel paper de les dones als seus llibres, ha explicat que a les seves novel·les elles ‘són personatges no vistos que belluguen les cordes de les històries i les trames’ que explica.
Això és encara més veritat en la novel·la que escric, on un personatge arriba per convertir-se en l’heroïna d’un llibre’.
Premi Carvalho
Ellroy ha dit que, evidentment, havia sentit a parlar de Vázquez Montalban amb el premi Pepe Carvalho, però ha reconegut no n’ha llegit cap llibre.
El jurat, format per Paco Camarasa, Antonio Iturbe, Andreu Martín, Rosa Mora, Daniel Vázquez Sallés, Sergio Vila-Sanjuán i Carlos Zanón, ha atorgat el premi d’enguany a l’escriptor nord-americà James Ellroy, creador d’un món poblat de personatges decadents i desesperançats que s’han fet especialment populars arreu del món gràcies a les adaptacions cinematogràfiques de dues de les seves novel·les: ‘L.A. Confidential’, que va portar a la pantalla Curtis Hanson el 1997, i ‘La dàlia negra’, que el 2006 va dirigir Brian De Palma.
El jurat ha volgut reconèixer la capacitat de l’autor per a ‘reinventar i expandir el gènere negre cap a territoris històrics, socials i estilístics personals i ambiciosos’, sempre explorant l’imaginari nord-americà i del món occidental i posant al descobert les mancances i corrupcions del poder.
‘El Cuarteto de Los Ángeles’, format per les novel·les ‘La Dalia Negra’ (1987), ‘El gran desierto’ (1988), ‘L.A. Confidential’ (1990) i ‘Jazz blanco’ (1992) són algunes de les seves obres destacades.
Dennis Lehane (2017), Donna Leon (2016), Alicia Giménez Bartlett (2015), Andrea Camilleri (2014), Maj Sjöwall (2013), Petros Màrkaris (2012), Andreu Martín (2011), Ian Rankin (2010), Michael Connelly (2009), P. D. James (2008), Henning Mankell (2007) i Francisco González Ledesma (2006) han rebut en anys anteriors el Premi Pepe Carvalho.

Response: James Ellroy, de qui s’han adaptat dues obres a pel·lícules i que confessa que viu en el passat i no li interessa el present, rep el Premi Pepe Carvalho de Barcelona dins la setmana de la novel·la negra, BCNegra. Random House reedità “Mis rincones oscuros”, sobre l’assassinat no resolt de la mare de l’autor quan ell tenia deu anys.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
Final de la vaga de fam després de pràcticament tres setmanes.
Jordi Sànchez, Jordi Turull, Joaquim Forn i Josep Rull han decidit posar fi a aquesta protesta pacífica després d'haver-la començat els dies 1 i 3 de desembre, respectivament.
L'objectiu de la vaga, durant la qual han perdut diversos quilos i s'ha hagut de vigilar el seu estat de salut -Turull ha passat la recta final a l'infermeria-, era protestar contra la lentitud del Tribunal Constitucional (TC) a l'hora de resoldre els recursos d'empara presentats durant l'últim any.
La vaga, segons assenyalen persones properes als seus impulsors, "ha donat fruits".
"La setmana després d'haver-la iniciat, el TC ja ha començat a resoldre cinc dels recursos presentats.
La nostra acció ens ha ajudat a remoure consciències a Espanya i Europa; hem rebut mitjans de comunicació estrangers i hem explicat arreu del món la nostra situació, l'actuació partidista del TC i de la justícia espanyola", assenyalaven Rull, Turull i Forn en una carta als associats barcelonins del PDECat.
Traslladats a Terrassa
En una roda de premsa aquest dijous, la portaveu dels vaguistes, Pilar Calvo, ha precisat que Sànchez, Rull, Turull i Forn han decidit justament avui la finalització de la vaga, després d'haver perdut entre un 10% i un 11% del seu pes.
El control que hauran de seguir a partir d'ara serà "exhaustiu".
El procés de reintroducció d'aliments serà pautat i progressiu.
Fonts penitenciàries han confirmat aquest dijous que els quatre presos seran traslladats aquesta tarda a la Unitat Hospitalària Penitenciària de Terrassa (UHPT) per tornar a ingerir aliments sota control mèdic.
Es recuperaran en un mòdul d'hospitalització ordinària, en habitacions individuals, i les visites seran molt restringides.
En una carta conjunta, els quatre presos en vaga de fam asseguren "amb satisfacció" que, gràcies a la "fortalesa col·lectiva" s'ha fet un "pas important" en la restitució dels seus drets i llibertats.
"Poques hores després de l'inici de la vaga de fam, i gràcies a l'impacte i commoció social produïda, el Constitucional va comunicar, diumenge 2 de desembre al vespre, la seva voluntat d'abordar regularment els recursos d'empara que fins aleshores no havia volgut estudiar", han recordat.
Aquest dijous, de fet, el TC ha denunciat que denega per unanimitat la petició de llibertat de Sànchez.
No obstant això, també veuen "lamentable" que s'hagi hagut d'interpel·lar la justícia espanyola amb una acció "tan extrema com una vaga de fam" per tal que garantís els seus drets fonamentals: "És absolutament impropi d'una democràcia solvent a l'Europa del segle XXI".
La influència dels expresidents
Els expresidents de la Generalitat i del Parlament van demanar dimecres al vespre als presos polítics que abandonessin la protesta.
— Síndic de Greuges (@sindicdegreuges) 19 de desembre de 2018
El text estava signat pels expresidents de la Generalitat Jordi Pujol, Pasqual Maragall, José Montilla, Artur Mas i Carles Puigdemont; així com pels expresidents del Parlament Joan Rigol, Ernest Benach, Núria de Gispert i Carme Forcadell.
També la firma el Síndic de Greuges, Rafael Ribó.
Al cap de poc s'hi sumava el president Quim Torra, que en un sopar amb el PDECat insistia en què ja s'havien aconseguit "objectius".
Sobre aquesta, Calvo ha explicat que ha influït, tot i que no ha estat determinant.
Les mostres de suport, però, han estat moltes, han volgut remarcar.
"Des de l'anunci de la nostra acció de denúncia hem rebut centenars de milers de mostres de suport", han assegurat, ja fossin cartes, el caliu dels dejunis o les denúncies que, de forma solidària, s'han produït "en quasi totes les comarques arreu del país".
Entre els agraïments els presos també han tingut paraules per a les seves famílies i amics.
"Com agradava dir a Lluís Maria Xirinacs, la vaga de fam toca els amics i coneguts amb una mica de sensibilitat", han recordat.
I admeten que la "sageta" de la seva acció "ha arribat al cor de molta gent".
La crida al pacifisme el 21-D
Sànchez, Rull, Turull i Forn "no han aturat la vaga de fam perquè demà és 21-D", ha volgut aclarir la seva portaveu.
Els presos, ha dit, emplacen la ciutadania a manifestar-se amb una "actitud cívica i pacífica", i ha afirmat que ha de ser aquest la que "desbordi els carrers" de Barcelona aquest divendres: "L'objectiu és fer escoltar, una vegada més, la veu col·lectiva a favor de la llibertat, del ple exercici dels drets fonamentals i que es respecti la voluntat d'autodeterminació del poble de Catalunya".

Response: Jordi Sànchez, Jordi Turull, Joaquim Forn i Josep Rull acaben la vaga de fam després de tres setmanes. Segons la seva portaveu, s’ha aconseguit l’objectiu que el Tribunal Constitucional finalment resolgués els recursos presentats pels presos polítics. Han rebut suport de moltes persones i l’interès dels mitjans, també d’internacionals, als quals han denunciat l’actuació partidista del TC.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
La presidenta d'Òmnium Cultural, Muriel Casals, a la seu de l'entitat Foto: ACN
La presidenta d'Òmnium Cultural, Muriel Casals, aposta per un acte civil de suport al pacte fiscal que aprovi el Parlament perquè els representants polítics se sentin reforçats i també per reclamar-los que no "cedeixin massa" en la negociació a Madrid tot recordant que "experiència de l'Estatut va ser dolorosa".
En una entrevista a l'ACN, ha citat la dita popular 'quan has perdut, no perdis la lliçó', per apel·lar a què no es tornin a repetir errors del procés de l'Estatut.
D'altra banda, dos anys després de la massiva manifestació del 10-J organitzada per Òmnium com a resposta de la retallada del TC sobre l'Estatut, Muriel ha defensat "el capital polític" que la mobilització va generar.
Casals creu que "probablement" en el procés de negociació del pacte fiscal i en el moment d'anar a Madrid caldrà mostrar "explícitament" que els catalans "no volen que els representants polítics cedeixin massa".
Tot i admetre que en tota negociació hi ha certes concessions, ha reclamat que no es rebaixi la proposta que surti de Catalunya per evitar que es torni a repetir l'experiència "dolorosa" de l'Estatut.
En aquest context, ha citat la dita popular 'quan has perdut, no perdis la lliçó' i s'ha mostrat esperançada que els polítics tinguin ara, després del procés de l'Estatut, la consciència que no poden tornar a Catalunya amb un pacte rebaixat, "perquè els hi tirarem a la cara i no l'acceptarem", ha afegit.
Es tractaria d'un acte perquè els representants polítics se sentin reforçats amb el pacte fiscal, ja que segons Casals, l'objectiu no és criticar-los sinó traslladar-los el missatge que tenen molta força si fan el que els ciutadans els hi demanen.
Muriel Casals ha explicat que apareixen constantment entitats que volen aglutinar el sobiranisme i que podrien liderar aquest acte, i ha assegurat que Òmnium no té vocació d'exercir sempre de líder.
"Potser hi ha algun altre nucli que lidera aquest moment polític, no ho descarto", ha afirmat sense donar més detalls.
Encara sobre el pacte fiscal, la presidenta d'Òmnium Cultural s'ha referit a la majoria social que està a favor d'un model amb el que Catalunya recapti tots els impostos i "tingui la clau de la caixa".
Una majoria que, segons Casals, s'hauria de plasmar amb unitat política.
"Alguns partits haurien d'interpretar el que els demanen els seus electors.
Persones que volen que la Generalitat sigui sobirana fiscalment n'hi ha a tots els partits", ha assegurat tot lamentant que, a vegades, es prioritzi la rivalitat i els interessos electorals en lloc del què convé al país.
"És falta d'educació democràtica.
Segons Casals, si no s'aconsegueix que Catalunya tingui una hisenda pròpia per la via del pacte, s'haurà d'aconseguir "per la via de la força", és a dir, no enviant més els impostos a l'agència tributària espanyola.
I en aquest sentit, ha recordat que Òmnium Cultural està preparant una campanya per promoure l'objecció fiscal, una acció que defineix com a "obediència fiscal als legítims governants".
El capital polític del 10-J
Dos anys després de la manifestació del 10-J que va omplir el centre de Barcelona per rebutjar la sentència del TC sobre l'Estatut, Muriel Casals creu que les coses han canviat, tot i admetre que potser no tant com es voldria.
"Hi ha un capital política gràcies a la manifestació i a les consultes que fa que els ciutadans catalans, o una part, estiguem en un estat de tensió política activa, és a dir, que som conscients que les coses han de canviar i que hem de buscar una relació diferent amb l'Estat", ha reflexionat.
Una tensió política amb la qual Casals avisa que no es pot viure a llarg termini.
Segons la presidenta d'Òmnium Cultural, "s'ha de veure la llum d'una solució relativament aviat perquè sinó hi ha risc de cansament i de llençar la tovallola".
Les fórmules del dret a decidir: referèndum, declaració del Parlament o eleccions
En referència a l'exercici del dret a decidir el futur de Catalunya, un dels objectius que s'ha marcat Òmnium amb motiu del 50è aniversari de l'entitat, Casals ha explicat que no hauria de passat necessàriament per un referèndum.
Així doncs, ha opinat que "la fórmula jurídica o política" que s'ha de decidir podria prendre diverses formes: des d'un referèndum a una declaració al Parlament i, fins i tot, unes eleccions anticipades.
Es tractaria d'uns comicis en què es presentessin una unió de forces catalanistes amb una part del programa en comú, un fet que donaria a les eleccions una força de "plebiscit".

Response: Muriel Casals, presidenta d’Òmnium Cultural, reclama als polítics catalans que no cedeixin massa en la negociació del pacte fiscal a Madrid. Proposa un acte civil de suport al pacte fiscal per traslladar el missatge als polítics sobiranistes, tenint present la lliçó apresa després del procés de l’Estatut. Admet un canvi, però creu que encara no és suficient.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
El 1986, un nen de cinc anys, Levan Merritt, va caure al recinte dels goril·les del zoo de Jersey, es va trencar el crani i un braç i va quedar sagnant i inconscient sobre el ciment.
Jambo, un goril·la de 25 anys, se li va acostar sembrant el pànic a la multitud.
Jambo havia nascut al zoo de Basel.
El seu pare va ser capturat a l’Àfrica Equatorial per un caçador de goril·les que el va vendre per 10.000 dòlars amb altres dos nadons goril·les al zoo de Columbus.
Quan Jambo tenia onze anys el van vendre al zoo de Jersey, separant-lo dels seus éssers estimats.
En veure el nen, Jambo va donar un tomb pel seu voltant, observant-lo atentament.
Es va asseure al seu costat i va acariciar suaument la seva esquena.
Amb el dors de la seva gran mà, va fregar el trosset d’esquena que no tapava la samarreta i després d’emportar-se la mà un moment al nas, va seure al seu costat, muntant guàrdia.
Quan Levan va recobrar el coneixement, va començar a cridar, espantant als goril·les.
Jambo se’ls va emportar cap als dormitoris, però quan la reixa s’estava tancant, un jove goril·la va escapar.
Dos homes el van mantenir a ratlla mentre un altre era hissat amb Levan fora del recinte.
El 1996, un nen de 3 anys va caure al recinte dels goril·les del zoo de Brookfield.
Es va trencar una mà, va sofrir contusions al cos i es va fer una gran esgarrapada a la cara.
El personal del zoo va usar les mànegues a pressió per allunyar els goril·les del nen.
Però Binti Jua, una goril·la de 8 anys, neboda de la famosa Koko, se li va acostar ràpidament, davant les mirades aterrides dels espectadors.
En arribar al costat del nen, Binti el va aixecar amb cura i se’l va endur en braços fins a una porta del pis inferior per la qual podria entrar el personal sanitari a recollir-lo.
Es va quedar allà esperant pacientment amb el nen a la falda fins que van venir a buscar-lo.
Si hagués estat Binti qui s’hagués caigut, no podria haver estat recollida pels seus pares, ja que el seu pare va ser tancat a San Francisco i la seva mare al Bronx i després a Columbus on va morir.
Fa uns dies a Cincinnati, un nen de tres anys, Isiah Gregg, va caure en una altra d’aquestes presons per goril·les innocents al canal d’aigua que separa els goril·les del mur.
Harambe, un goril·la de 17 anys complerts el dia anterior, se li va acostar i es va quedar al seu costat.
Els goril·les són un poble pacífic, vegetarià, no territorial, sense violència de gènere.
Poden barallar-se per una femella, i fer moviments bruscos, i córrer d’un costat a un altre per espantar, però rarament arriben a atacar de debò.
I si Harambe s’hagués acostat al nen per matar-lo, podria haver-ho fet en uns segons.
Però es va quedar parat al seu costat, entre el nen i la paret.
Els humans som pràcticament els seus únics enemics.
Entrem en els seus territoris i els matem per menjar-nos-els, per dissecar-los o per vendre les seves cries als zoos.
Davant els crits de la multitud abalançant-se sobre la tanca, Harambe semblava confús.
Va arrossegar al nen bruscament la meitat del trajecte aquàtic i es va aturar.
Va mirar el nen i el va posar de peu amb cura.
La cridòria continuava.
Harambe va tornar a arrossegar-lo veloçment i el va treure de l’aigua.
Poc després es va decidir matar Harambe d’un tret.
Em pregunto què hagués passat si Isiah s’hagués escapolit durant la visita a una presó d’assassins i pederastes, i un d’ells l’hagués arrossegat fora de l’aigua.
Em pregunto també per què es critica la mare per haver perdut de vista el seu fill un moment, en lloc de per portar-lo al zoo a divertir-se mirant joves segrestats, condemnats sense motiu a cadena perpètua i convertits en malalts mentals.
Em pregunto per què s’ha criticat el zoo per disparar, en lloc d’intercanviar al nen per plàtans (un pacte que un goril·la entén perfectament), i no se’l critica per tenir goril·les en unes condicions en què ja no podem saber si actuaran com un goril·la normal, donat el gran número de patologies mentals que pateixen els goril·les institucionalitzats.
Llig l’article sencer a la web de Mètode.
Paula Casal.
Investigadora ICREA i codirectora de l’UPF Center for Animal Ethics.
Què és Mètode?

Response: Els goril·les són pacífics i vegetarians, per això, en els casos d’infants que han caigut al tancat dels goril·les al zoo, generalment s’hi han acostat i n’han tingut cura. Tot i que no haurien d’estar tancats en condicions que els provoquen malalties mentals. Els humans som els únics enemics dels goril·les, els ataquem i venem les seves cries als zoos.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
El president del govern espanyol, Mariano Rajoy, i la vicepresidenta, Soraya Sáenz de Santamaría, no estan obligats a comparèixer a la comissió d'investigació del Parlament per investigar l'"operació Catalunya".
De la mateixa manera, tampoc tenen el deure d'atendre les sol·licituds de documentació que realitzi l'esmentada comissió.
Així es recull en un informe del Consell d'Estat a què ha tingut accés Europa Press i que respon expressament a la consulta que li va fer l'executiu espanyol el 8 de maig sobre si Rajoy, Santamaría i altres ministres i càrrecs de l'administració de l'Estat "estan obligats a comparèixer davant d'aquesta comissió d'investigació del Parlament de Catalunya sobre l' "operació Catalunya"".
A més, el govern espanyol va preguntar a l'òrgan consultiu si era pertinent facilitar "la documentació que pot estar en els arxius de diversos departaments ministerials i organismes públics de l'Administració General de l'Estat i que pugui ser requerida per l'esmentada comissió d'investigació".
La resposta, de nou, ha estat negativa.
Ja estaven citats pel 6 de juliol
Sigui com sigui, el Parlament ja ha posat data a aquestes compareixences.
La presidenta de la comissió, la diputada de Junts pel Sí Alba Vergés, va avançar fa dos dies que Rajoy, Santamaría, el ministre de l'Interior, Juan Ignacio Zoido, i el cap de gabinet del president espanyol, Jorge Moragas, seran citats el proper 11 de juliol.
Malgrat tot, com ja havia fet el Consell d'Estat en altres informes anteriors sobre altres comissions d'investigació, de nou conclou que "no resulta obligat atendre el requeriment de compareixença que pogués dirigir-se al president i la vicepresidenta, ministres i exministres, alts càrrecs i ex-alts càrrecs de l'Administració General de l'Estat i membres en actiu o en altres situacions administratives de les Forces i Cossos de Seguretat de l'Estat".
Només requeriments a càrrecs i funcionaris de la Generalitat
El Consell d'Estat al·ludeix a la previsió que recull l'article 56.3 del text refós del mateix reglament del Parlament -idèntica a la dels reglaments d'altres assemblees legislatives- que circumscriu la responsabilitat d'una eventual incompareixença als funcionaris o autoritats de la Generalitat als que s'hagués dirigit el requeriment, "sense esmentar a les altres persones la presència dels quals també pot ser sol·licitada".
Així, explica en el seu informe -que té data de 25 de maig- que cal distingir entre "requeriments" i "sol·licituds" de compareixença.
Els primers només poden dirigir-se a les autoritats, funcionaris i, en general, agents de l'administració que depenen del Govern que és objecte de control parlamentari a través de la comissió d'investigació.
Les sol·licituds, en canvi, poden formular-se a qualsevol persona, fins i tot d'administracions diferents de la investigada, "sense tenir cap efecte vinculant".
El Consell d'Estat estima que "no pesa, sobre autoritats i funcionaris aliens a l'Administració de la Generalitat, un deure de compareixença" davant la comissió "operació Catalunya", "ni tampoc sobre els membres actuals o anteriors del govern" de l'Estat.
A més, però, subratlla que perquè qualsevol sol·licitud o requeriment de compareixença pogués prosperar seria "necessari també el concurs" d'un altre requisit: que la comissió s'hagi constituït en relació amb un assumpte que sigui de competència de la Generalitat i que la qüestió en relació amb la qual es requereix la compareixença també ho sigui.
No obstant això, el Consell d'Estat entén que totes aquestes circumstàncies "no concorren en el cas objecte d'aquesta consulta".
Tampoc cal enviar informació
Pel que fa a les peticions de documentació que es puguin fer, el Consell d'Estat argumenta que "no hi ha un deure" d'atendre aquestes possibles sol·licituds perquè "ni les autoritats i funcionaris requerits pertanyen ni guarden dependència amb òrgans de la Generalitat ni la matèria que és objecte de la comissió està en l'àmbit de competència "del Govern.
Per tot això, conclou que "no resulta obligat atendre els eventuals requeriments de remissió de documentació que pot actuar en els arxius dels departaments ministerials i organismes públics de l'Administració General de l'Estat, que poguessin ser formulats per la comissió d'investigació del Parlament sobre l'"operació Catalunya"".

Response: Rajoy, Sáenz de Santamaría, el ministre Zoido i el cap de gabinet del president espanyol, Moragas, han estat citats pel Parlament de Catalunya en la investigació de l’"operació Catalunya". El Consell d’Estat, però, nega que estiguin obligats a comparèixer ni a aportar la documentació sol·licitada. Així i tot, el Parlament ja els ha citat a la comissió d’investigació.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
L'Audiència de Girona ha condemnat dos homes a 12 anys de presó cadascun per violar una dona en pis de Celrà (Gironès) la matinada del 8 de desembre del 2013.
Segons recull la sentència, els agressors Radu Boldizsar i Emilian Alexandru Clapa van coincidir amb la víctima en un bar de la població i la van convidar a anar a casa d'ells per continuar bevent.
La dona els va seguir.
Un cop al pis, però, i després d'ingerir més alcohol, van obligar la víctima a fer-los una fel·lació.
L'agressió no va acabar aquí, a continuació la van portar fins al llit on li van arrancar les mitges i la van violar simultàniament.
La sentència recull que els condemnat s'anaven "intercanviant les posicions" mentre durava la violació.
L'Audiència els ha condemnat per un delicte d'agressió sexual.
La violació que ara l'Audiència de Girona ha sentenciat va tenir lloc la matinada del 8 de desembre del 2013.
Aquella nit, la víctima i els dos condemnats havien coincidit en un bar de Celrà, on els dos homes van proposar-li que els acompanyés a prendre una cosa a casa d'ells.
Tots tres van estar prenent alcohol al pis.
El tribunal situa l'agressió sexual entre les tres i les sis de la matinada, quan els processats es van posar d'acord per violar la víctima.
Quan la dona va adonar-se'n de les seves intencions i va intentar marxar del pis, tant Boldizsar com Clapa li van impedir, "subjectant-la amb força" i "bloquejant la porta de la cuina", que era on es trobaven.
La sentència recull que la víctima va intentar fer una trucada amb el mòbil a una amiga per demanar-li auxili, però els condemnats li van treure l'aparell.
Després, Boldizsar va agafar la víctima pel cap per obligar-la a què li fes una fel·lació.
"Li van dir que fes el que ells volien, o sinó la matarien", subratlla la sentència.
La víctima va començar a cridar, però els dos acusats "li van tapar la boca i la van dur per la força en una de les habitacions de la casa".
Allà dins, li van apujar el vestit, li van arrencar les mitges i les botes i la van penetrar, "tant per via vagina com bucal", diu l'Audiència de Girona. i afegeix: "Els dos ho van fer en diverses ocasions, fins i tot penetrant-la al mateix temps i intercanviant-se les posicions".
La dona va poder marxar del pis a les sis de la matinada.
Després de posar-se en contacte amb una amiga, va anar a l'hospital on els metges li van apreciar lesions compatibles amb haver patit una agressió sexual.
No es creu els acusats
A l'hora de dictar sentència, el tribunal de la Secció Tercera ha donat plena credibilitat al relat de la víctima i, en canvi, no s'ha cregut la versió dels acusats.
Durant el judici, les defenses de Boldizsar i Clapa van assegurar que havia estat ella qui havia proposat fer un trio i que les relacions sexuals havien estat consentides.
A més, atribuïen la denúncia a què la dona s'hauria sentit ofesa o vexada perquè s'havien burlat d'ella quan va marxar del pis i que, com que la relació havia estat sense protecció, patia per haver-se contagiat alguna malaltia.
L'Audiència rebutja aquests motius i, per contra, ressalta que les lesions que tenia la víctima "no resulten compatibles amb una relació sexual consentida i, encara menys, casen amb la versió oferta pels processats".
La sentència també recull que després de l'agressió sexual la víctima pateix un trastorn d'estrès posttraumàtic i argumenta que aquestes seqüeles no les tindria si no hagués estat víctima d'una violació.
Per al tribunal, també és simptomàtic que aquella nit s'hagués registrat una trucada de només un segon feta des del telèfon de la víctima.
Per l'hora (tres quarts de sis) i per l'escassa durada, la sentència conclou que l'explicació que va donar la dona és veritat.
És a dir, que ella va intentar fer una trucada de socors però els acusats li van arrabassar el telèfon.
12 anys de presó
La sentència condemna Radu Boldizsar i Emilian Alexandru Clapa com a autors d'un delicte d'agressió sexual a 12 anys de presó.
També els hi prohibeix apropar-se a menys de 500 metres de la víctima durant 22 anys i els hi imposa 10 anys de llibertat vigilada.
En matèria de responsabilitat civil hauran d'indemnitzar la víctima amb 20.000 euros.
El tribunal també demana que s'obri causa contra un dels testimonis, amic dels acusats, que va declarar al judici.
L'Audiència conclou que, amb la seva versió, va mentir per intentar afavorir els dos processats.
La sentència no és ferma i es pot recórrer interposant recurs de cassació davant del Tribunal Suprem en un termini de cinc dies.

Response: L’Audiència de Girona ha decretat dotze anys de presó per cadascun dels dos acusats de violar una dona a Celrà (Gironès), el desembre de 2013. Els condemnats, que defensen que la relació sexual va ser consentida, van violar la dona simultàniament. L’Audiència, però, considera provat que les lesions de la víctima no són compatibles amb una relació sexual consentida.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
El govern espanyol posarà en marxa amb les comunitats autònomes un pla d'exhumacions de fosses de la Guerra Civil i la dictadura que servirà per impulsar les exhumacions, elaborar un mapa de la seva localització, identificar les restes mitjançant un banc d'ADN i fer un cens de les restes, segons ha anunciat aquest dimecres el director general de Memòria Històrica, Fernando Martínez, després d'una reunió a Madrid amb responsables d'aquesta matèria als governs autonòmics.
Catalunya ja té en marxa el seu propi pla de fosses i un programa d'identificació genètica, i fonts del Govern han apuntat que la Generalitat vol articular "algun tipus de mecanisme de col·laboració" i està predisposada a parlar-ne de manera bilateral amb el Ministeri de Justícia.
L'executiu espanyol desplegarà el pla mitjançant la reforma de la Llei de la memòria històrica que ha de permetre superar les "insuficiències" de la Llei del 2007 i atendre les recomanacions que arriben de manera recorrent per part dels organismes humanitaris internacionals.
També adequar la llei a les millores que han introduït les normatives autonòmiques i escoltar les associacions de víctimes i de la memòria històrica, que podran participar al procés.
El pla servirà per actualitzar el mapa de 2.470 fosses que consten actualment a l'Estat -presumiblement per sota la real-, identificar les restes gràcies a un banc d'ADN com el que ja funciona a Catalunya i avançar en futures exhumacions.
A més, permetrà fer un cans que segons Martínez permetrà fer un cens de víctimes per testimoniar la violació dels drets humans durant la Guerra Civil i el franquisme.
L'executiu espanyol apunta que per actualitzar aquest mapa de fosses caldrà un "esforç conjunt" de l'Estat i les CCAA, que han anat elaborant els seus propis mapes.
Amb tot l'executiu espanyol no vol acompanyar aquest pla de fosses d'un calendari fix d'exhumacions.
Principalment per manca d'una assignació pressupostària i per la necessitat de dur-les a terme a través de convenis amb les CCAA.
El pla també afecta la simbologia franquista i emplaçarà les CCAA a detallar els monuments i plaques, així com les edificacions construïdes en batallons disciplinaris, tal com ja recollia la llei del 2007.
Per coordinar aquest pla, el Ministeri de Justícia crearà una subdirecció general encarregada de desplegar les seves mesures, i posarà en marxa també una oficina d'atenció per establir relacions amb les associacions de la memòria històrica.
Catalunya, pionera
Catalunya ja disposa del seu propi pla.
Va ser el primer territori en elaborar un mapa de fosses i un programa d'identificació genètica.
El Govern obre les fosses d'ofici segons una planificació pròpia de la Generalitat sense necessitat que ningú reclami els desapareguts.
505 fosses a Catalunya
El Govern ja te localitzades 505 fosses a Catalunya, de les quals només se n'han obert 38, 14 durant l'últim any.
La Generalitat calcula que hi ha 20.000 persones –catalans, de la resta de l'Estat i de tot Europa- enterrades en fosses i actua d'ofici per obrir-les.
També té en marxa un programa d'identificació genètica com el que el govern espanyol introdueix a aquest pla.
El pla creua l'ADN de les restes òssies amb el dels familiars vius per indicar o descartar possibles coincidències i està a disposició de tots els familiars de víctimes de la Guerra Civil i del franquisme que podrien haver desaparegut a Catalunya.
Coordinació
Fonts de la conselleria de Justícia han explicat que la Generalitat no ha estat present a la reunió d'aquest dimecres perquè la seva relació amb el govern espanyol és bilateral, en la línia de la reunió que va mantenir la consellera Capella i la ministra Delgado ara fa dues setmanes, on van anunciar un princii d'acord en aquesta qüestió.
"Si el govern espanyol vol articular algun mecanisme de col·laboració en aquesta línia, la Generalitat té tota la predisposició per parar-ne bilateralment".

Response: La reforma de la llei de memòria històrica de 2007 permetrà al govern espanyol engegar un pla d’exhumacions de fosses de la Guerra Civil i la dictadura, amb la col·laboració de les comunitats autònomes. Catalunya, que ja té el seu pla, està disposada a parlar-ne amb el Ministeri de Justícia. S’impulsen les exhumacions, amb un mapa de fosses.


Instruction: Explica breument les idees principals del text següent:

Context:
El ministeri de l’Interior espanyol ja començat a fer ús de la recentralització de tots els cossos polícíacs, inclosos els Mossos d’Esquadra l’Ertzaintza, que en aplicació decret d’estat d’alarma pel coronavirus 2019 passen a obeir directament les ordres de Madrid.
Fernando Grande-Marlaska ha emès una ordre que estableix que la policia ha de fer ‘dispositius de seguretat, fixos i mòbils’, a les vies i espais públics i a la xarxa de transport per ‘assegurar el compliment de les mesures limitatives de la llibertat ambulatòria’.
A més, l’ordre avisa que els ciutadans que incompleixin o es resisteixin a ordres de l’autoritat podran ser sancionats.
Segons informa el Ministeri de l’Interior a través d’un comunicat, aquests dispositius de seguretat es faran particularment ‘en aquells llocs o franges horàries que específicament es puguin veure afectats per les restriccions que s’acorden’.
L’ordre recull que caldrà tenir en compte la necessitat de garantir que els ciutadans ‘puguin accedir al seu lloc de treball i als serveis bàsics en cas necessari’, així com ‘permetre la mobilitat del personal d’entitats dedicades a la prestació de serveis essencials o al proveïment i distribució de béns i serveis de primera necessitat’.
El decret d’estat d’alarma que ha aprovat el govern espanyol estableix que els ciutadans només podran circular per les vies d’ús públic per comprar aliments, productes farmacèutics i de primera necessitat; assistència a centres sanitaris; desplaçament al lloc de treball; retorn al lloc de residència habitual; assistència i cura de grans, petits, dependents i persones amb discapacitat; desplaçament a entitats financeres o d’assegurances, o per causa de força major.
La resolució aprovada pel Ministeri de l’Interior mantindrà la seva vigència mentre la tingui el decret d’estat d’alarma i té com a destinataris tots els cossos policials, i també el personal de les empreses de seguretat privada.
Tots ells queden sota les ordres de Grande-Marlaska per a ‘la protecció de persones, béns i llocs’, i amb l’objectiu de garantir una ‘acció concertada’.
En la resolució s’imparteixen ‘criteris comuns d’actuació’ per tal que treballin de forma ‘coordinada sota el comandament del ministre de l’Interior’.
Així, la resolució afirma que ‘la ciutadania té el deure cívic de col·laborar i no obstaculitzar la tasca dels agents de l’autoritat en l’exercici de les seves funcions’ i adverteix que ‘l’incompliment o la resistència a les ordres de l’autoritat competent serà sancionat segons el que disposen les lleis’.
El Ministeri remarca que en tots els dispositius de seguretat ‘es potenciarà la col·laboració i coordinació entre cossos policials amb competència en cada àmbit territorial’, així com la col·laboració del personal de seguretat privada que presti servei a les instal·lacions i serveis afectats.
El Ministeri de l’Interior constituirà un Centre de Coordinació Operativa per assegurar una ‘transmissió permanent i contínua d’informació’ amb les forces de seguretat per a la difusió d’ordres i directrius d’actuació i per a la recepció i seguiment de novetats.
L’ordre també posa a disposició de les autoritats i dels professionals sanitaris els cossos policials per ‘auxiliar institucions i professionals’ en les situacions que sigui necessari per poder prestar assistència mèdica urgent.
De fet, es reforçaran les mesures policials de seguretat per garantir el funcionament dels centres sanitaris, i també a establiments que elaboren, emmagatzemen i distribueixen productes farmacèutics i sanitaris.
A més, quan calgui també es donarà suport als desplaçaments de serveis sanitaris o d’emergències.
A més, els cossos policials també hauran de prestar suport a les mesures destinades a garantir el subministrament d’aliments i d’altres béns i serveis, i es reforçaran mesures per garantir el funcionament d’infraestructures crítiques.
També es faran tasques per garantir el tancament de l’activitat comercial i actes de culte.
Finalment, l’ordre també preveu un apartat per a la protecció de la salut dels agents i garanteix que ‘s’observaran en tot cas les recomanacions i instruccions impartides per les autoritats sanitàries’ per a la prevenció del coronavirus.
Tota la informació sobre el Coronavirus, minut a minut
Coronavirus 2019: Què ha passat avui?
El report diari de VilaWeb
Consells per als qui hagin d’aïllar-se pel coronavirus i per als familiars
Coronavirus: per què rentar-se les mans amb aigua i sabó és tan eficaç?

Response: En aplicació del decret d’estat d’alarma pel coronavirus, el Ministeri de l’Interior espanyol emet ordres tant als Mossos d’Esquadra com a l’Ertzaintza per establir dispositius de seguretat que garanteixin el compliment de les mesures limitatives de llibertat ambulatòria. Les ordres i la informació es transmetran des d’un Centre de Coordinació Operativa. Les mesures policials garantiran el funcionament de centres sanitaris.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Presó provisional immediata i sense fiança per a Fèlix Millet i Jordi Montull, els dos saquejadors confessos del Palau de la Música i intermediaris de les comissions il·legals cobrades de Ferrovial per CDC a través de la institució.
Així ho ha decidit contra tot pronòstic l'Audiència de Barcelona, que ha acceptat la petició de la Fiscalia Anticorrupció sense esperar la sentència ferma del cas Palau, que els condemna a nou anys i vuit mesos de presó i set anys i cinc mesos, respectivament.
Els dos han sortit en ambulància del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya en direcció a la presó de Brians 1.
El tribunal sentenciador accepta els argumenta de la Fiscalia i considera que "existeix evident risc de fuga" dels condemnats per les penes importants que recauen sobre ells.
Tot i que les defenses de Millet i Montull havien al·legat el seu delicat estat de salut com un dels motius per seguir en llibertat, la interlocutòria resol que "ni l'edat ni l'estat de salut d'ambdós" són motius per estalviar-se l'empresonament.
Així doncs, aniran a presó de forma provisional durant el temps de resolució dels recursos de cassació que les seves defenses presentaran al Tribunal Suprem.
Montull ja tenia, de fet, aquestes mesures cautelars mentre que Osàcar no en tenia fins ara.
Arrelament "insuficient" i possibles diners amagats a l'estranger
Tot i que l'advocat de Millet, Abraham Castro, ha assenyalat el seu estat de salut i "arrelament" a Catalunya com a arguments de pes per considerar que no hi havia risc de fuga del seu client, el tribunal no considera que hi hagi "prou arrelament".
Primer, per la magnitud de la pena de presó al qual està condemnat, però també perquè té dues filles que viuen a l'estranger.
A més, recorda que el patrimoni embargat a l'expresident del Palau no cobreix l'import de les multes imposades i que part d'aquest va ser localitzat a l'estranger.
Sobre les circumstàncies mèdiques al·legades i l'edat del condemnat, la jutge no considera que hagin de ser valorades "en sentit positiu ni negatiu" per determinar si hi ha o no risc de fuga.
Assegura, a més, que des de la celebració del judici no s'ha produït cap canvi en la seva condició de salut.
"Tampoc serien un obstacle per a una possible fugida ni per poder romandre ingressat en presó on se li podrien dispensar tots els tractaments mèdics que precisi", estableix la interlocutòria.
Pel que fa a Montull, el tribunal de l'Audiència de Barcelona també conlou que hi ha risc de fuga per falta d'arrelament i perquè precisament la seva filla, Gemma Montull, també ha estat condemnada en el mateix procediment.
Com en el cas de Millet, recorda que el patrimoni que ha posat a disposició del tribunal i que està embargat no cobreix "ni mínimament" l'import de les responsabilitats civils i les multes imposades.
A més, també planteja que Montull "podria haver ocultat altes quantitats" de diners de les quals es va apropiar i que els tingui a l'estranger o en comptes "a nom de tercers" i no hagin pogut estar localitzats, unes quantitats que "facilitarien la seva fugida".
Els Montull, "molt afectats i decebuts"
L'advocat dels Montull, Jorge Navarro, ha titllat de "desafortunada" la decisió del tribunal, que considera que es tracta d'una “pena anticipada” que s'imposa per "pressió de l'entorn".
"Entrava dins del possible però era altament improbable", ha afirmat a les portes del TSJC.
Navarro ha explicat que tant Jordi com Gemma Montull estan "molt afectats i decebuts".
La FAVB s'havia oposat a la presó preventiva
Si bé l'advocacia de l'Estat i la Fundació del Palau s'havien adherit a la petició del fiscal i el Consorci ni s'hi havia oposat ni s'hi havia sumat, l'acusació popular exercida per la Federació d'Associacions de Veïns s'ha oposat a la presó preventiva perquè entenia que no s'han aportat elements nous que justifiquin l'empresonament de Millet i Montull.
L'advocat Àlex Solà ha recordat que la Fiscalia no va demanar ni es va acordar una mesura d'aquest tipus durant la fase d'instrucció del cas.
De fet, en els quasi nou anys que fa que va esclatar el cas, Millet i Montull només van estar 13 dies en presó provisional l'any 2010, però pel cas de la construcció de l'hotel de luxe al costat del Palau.

Response: L’Audiència de Barcelona decreta presó provisional immediata i sense fiança per Fèlix Millet i Jordi Montull, que han confessat haver-se apropiat de diners del Palau de la Música i mediar entre Ferrovial i CDC per comissions il·legals. El tribunal considera que el risc de fuga és evident i que les seves condicions de salut no eximeixen l’ingrés a presó.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Amnistia Internacional Espanya ha publicat avui un report molt dur amb el govern espanyol i la fiscalia per l’obstrucció que han fet de les investigacions sobre la violència policíaca de l’1-O.
L’organització ha presentat l’informe titulat ‘1-O a Catalunya: Obstacles per a la investigació de l’ús excessiu de la força’, que és el resultat de mesos d’investigació sobre les denúncies d’agressions i de vulneració de drets humans per part d’agents de la policia espanyola i la Guàrdia Civil contra els votants del referèndum.
I la conclusió és que les autoritats espanyoles han posat entrebancs i fins i tot han obstruït les diligències obertes contra agents de la policia que ja són investigats per alguns jutjats d’instrucció de Barcelona i de Girona.
L’organització s’ha trobat amb aquests impediments, segons que explica.
Amnistia Internacional va tenir el 15 de desembre del 2017 una reunió amb un vocal assessor de la secretaria d’estat d’Interior per a reiterar-li una petició d’informació sol·licitant detalls sobre l’operatiu policíac d’aquell dia i sobre el material antiavalots emprat.
I van demanar una reunió amb la secretària d’estat de Seguretat per parlar del grau de col·laboració d’Interior amb les investigacions judicials obertes per denúncies per les agressions dels agents.
Cinc mesos després, AI no ha rebut la informació, i la petició de reunió va ser desestimada amb l’argument que ja hi ha casos investigats per jutges.
Aquesta excusa és utilitzada repetidament tant pel Ministeri d’Interior com per la fiscalia per negar-se a aportar informació o a donar explicacions.
Però, tot i aquest impediments, AI explica que ha pogut accedir a les respostes que ha anat donant el ministeri a les peticions que li arribaven dels jutjats que porten les investigacions.
En els casos examinats, la informació aportada pel ministeri és insuficient per a identificar els agents i els comandaments responsables dels casos de violacions de dret humans denunciades.
I Amnistia Internacional es concentra sobretot en tres casos: el de Roger Espanyol, el jove que va perdre un ull per l’impacte d’una bala de goma disparat a poca distància per un agent de la policia espanyola; el d’Alejandra Raya, que va ser colpejada repetidament a la cara, al cap i al coll pels antiavalots que van atacar els votants en un col·legi de la Barcelona; i el de l’acció de la policia a Aiguaviva, on, a més d’agredir la gent que hi havia aplegada davant l’ajuntament, que era on hi havia el punt de votació, van fer ús d’un esprai amb un gas irritant que va afectar durant dies els qui el van patir.
Acusar les víctimes
Una de les parts de l’informe més punyents és la que explica com la fiscalia, a més del desinterès per investigar les denúncies contra els policies, acabava amenaçant els denunciants.
La fiscalia, diu AI, s’ha oposat que el jutjat d’instrucció número 7 de Barcelona, un dels que investiga més denúncies per agressions, oferís als ferits la possibilitat de personar-se en el procediment.
No solament això, sinó que, segons els testimonis recollits per AI, ‘la fiscalia advertia que algunes de les persones a qui es fes l’oferiment per a personar-se podien ser, alhora, autores d’un delicte de desobediència o de resistència greu’.
En el cas d’Aiguaviva, afegeix: ‘Durant la declaració d’algunes de les persones denunciants d’abusos policíacs, les preguntes formulades per la fiscalia, en comptes d’anar encaminades a deixar documentats els abusos, se centraven en la desqualificació dels declarants, mirant d’establir la possible participació d’aquestes persones en actes de resistència o d’obstrucció de l’actuació policíaca.
La fiscalia en cap cas no va formular preguntes sobre els fets objecte de la investigació, és a dir, sobre els possibles casos d’ús excessiu de la força.’
Afirmacions preocupants
Amnistia Internacional denuncia que totes les peticions de reunió que ha fet amb la fiscalia han estat ‘desestimades amb el pretext que es tractava de fets investigats judicialment’.
I critica que des del començament de les investigacions ‘hagi mirat de rebaixar la importància dels fets’.
I posa l’exemple que va arribar a dir en un informe que el miler de ferits ‘per presumpta violència policíaca lleu’ d’aquell dia pujaria a un 0,037% dels que van anar a votar, i els ferits ‘per presumpta violència policíaca greu’, un 0,000042%.’
És això que també critica del Ministeri d’Interior i de l’actitud i les declaracions del ministre Zoido, quan va dir que l’actuació de la policia, ‘es va regir per un ús mínim i proporcionat de la força’, malgrat les evidències.
Unes afirmacions que AI troba ‘preocupants’.
En conclusió, l’organització recorda que l’obligació de les autoritats és d’investigar els casos d’ús excessiu de la força, perquè ‘els estats han de garantir el dret a la justícia i al remei efectiu per violacions de drets humans, i és expressament recollida en tractats internacionals de què Espanya forma part, com ara la Convenció Contra la Tortura i els Maltractaments.’

Response: “1-O a Catalunya: Obstacles per a la investigació de l’ús excessiu de la força” és l’informe d’Aministia Internacional Espanya sobre la seva investigació de l’1-O i els entrebancs que li van posar tant la Fiscalia com el govern espanyol. Segons AI, la fiscalia, a part del desinterès per investigar, amenaçava els denunciants. Destaquen els casos de Roger Espanyol o Alejandra Raya.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
El grup paperer Miquel i Costas invertirà 30 milions d'euros el 2018, segons ha anunciat el seu president, Jordi Mercader Miró.
L'objectiu d'aquesta inversió és "preparar" l'empresa de cara a la fase de creixement que encetarà el 2019.
Segons ha apuntat el director general de Miquel i Costas, Jordi Mercader Barata, aquestes inversions permetran que la companyia incrementi en un 10% la seva capacitat de producció, unes 6.000 tones aproximadament.
Mercader Miró ha destacat que es tracta d'inversions molt "repartides".
17 MEUR aniran a parar a les plantes que l'empresa té a Catalunya, 13 MEUR a València, 3 MEUR a l'Argentina i 3 MEUR a I+D. El president de Miquel i Costas ha assegurat que els resultats del 2017 són "bons", després que l'empresa hagi incrementat les vendes en un 6,6% i aconseguit un benefici net un 8,3% més alt que l'any anterior.
La companyia continua creixent aquest any i en el primer trimestre ha augmentat un 5,5% la xifra de negocis i un 0,8% el benefici net respecte a l'any anterior.
L'I+D és un dels àmbits en els quals més vol apostar l'empresa.
Hi invertirà 3 MEUR, amb l'objectiu de llançar nous productes de valor afegit, com per exemple bosses de te compostables.
La companyia pretén que aquesta inversió s'incrementi fins als 5 MEUR en l'exercici del 2018.
El director general de Miquel i Costas ha explicat que les inversions tenen l'objectiu d'augmentar la rendibilitat de les plantes i de fomentar l'economia circular, així com de millorar l'impacte de les seves operacions en el medi ambient.
Algunes, però, també estan enfocades a millorar infraestructures, a adquirir nova maquinària i a la millora tecnològica.
És per aquest motiu que Mercader Barata ha reconegut que les inversions tindran "poc" efecte en la incorporació de nous treballadors a l'empresa.
Segons ha afirmat Mercader Miró, la junta de Miquel i Costas també ha aprovat un dividend complementari de 3,5 MEUR amb càrrec a 2017 i una ampliació alliberada de 23,25 milions d'euros.
El president de la companyia ha destacat que tot això es fa sense "afectar el balanç".
Resultats del 2017
El president de Miquel i Costas ha assegurat que els resultats de l'empresa l'any passat són "bons".
L'any passat va guanyar 37,1 milions d'euros, un 8,3% més que en l'exercici anterior.
A més, ha emfatitzat que l'objectiu tant del 2017 com del 2018 és "enfortir la companyia per preparar-la per a un creixement significatiu a partir del 2019".
L'objectiu durant aquests dos anys és, segons Mercader Miró, "estabilitzar al màxim els resultats" i "articular el balanç amb solidesa" per tal que l'empresa pugui tenir "unes infraestructures que permetin el creixement futur".
El president de Miquel i Costas ha puntualitzat que durant els pròxims anys l'empresa seguirà "prioritzant l'exercici de buscar més valor que mida".
En aquest sentit, Mercader Miró ha dit que en els darrers any l'empresa ha crescut "relativament poc" pel que fa al volum, però d'una manera "significativa" pel que fa al valor.
"Seguirem per aquest camí", ha afegit.
Mercader Miró ha destacat que l'empresa sempre ha fet "operacions semblants" i que els accionistes han guanyat un percentatge "substancial" pel que fa al capital, fet que ha donat "una gran estabilitat a la companyia".
"Hem canviat socis financers, que eren els originals, per una estructura sòlida de socis que prioritzen el projecte industrial", ha afegit.
"Un context poc favorable"
El president de Miquel i Costas ha destacat que l'empresa està fent un "esforç" pel que fa a la inversió en un "marc complicat per al grup".
Mercader Miró ha remarcat que actualment hi ha un "context poc favorable" per a empreses com Miquel i Costas a causa de l'augment dels costos energètics i d'uns tipus de canvi "volàtils" i "poc afavoridors" per a les empreses que treballen globalment.
D'altra banda, el director general de la companyia ha dit que la defensa del proteccionisme que estan fent alguns governs arreu del món, com el dels Estats Units, no és una "bona notícia".
Tanmateix, Mercader Barata ha dit que de moment les mesures proteccionistes preses pels Estats Unitats no han afectat la companyia.
Pel que fa al creixement inorgànic, Mercader Miró ha dit que no l'han descartat mai i que l'empresa examina entre "dos i quatre operacions l'any".
A partir del 2019 i del 2020, però, ha dit que aquest es convertirà en un "objectiu imprescindible" perquè el creixement orgànic té limitacions.

Response: Miquel i Costas, grup paperer, analitza el creixement del 6,6% en vendes el 2017 i prepara 36 MEUR d’inversió per al 2018. El 2017 va guanyar 37,1 MEUR i el seu objectiu és consolidar-se ara i créixer el 2019. Es dedicaran 3 MEUR a I+D i 33 a les plantes de Catalunya, València i Argentina.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
L’Assemblea de Madrid ha aprovat una proposició no de llei (PNL) presentada per Vox i aprovada també amb els vots de PP, Ciutadans, en què es demana al govern espanyol que il·legalitzi ‘els partits separatistes que atemptin contra la unitat de la nació amb els instruments legals al seu abast o procedint a les reformes legals que ho habilitin’.
PSOE, Més Madrid i Unides Podem-IU hi han votat en contra.
La PNL també insta la Unió Europea ‘que inscrigui els anomenats CDR en la llista d’organitzacions criminals i terroristes’, i hi ha adjuntat dades relatives a la investigació judicial seguida per l’Audiència espanyola contra els set detinguts el 23 de setembre proppassat.
Finalment, han sol·licitat de suspendre immediatament ‘qualsevol pagament i si escau revocar i ordenar el reintegrament de tota mena de subvencions o ajudes públiques que pogués percebre qualsevol organisme públic autonòmic, els denominats CDR o qualsevol altra associació o organització que hi tingui relació directa o indirecta’.
Al debat parlamentari, el diputat de Vox José Ignacio Arias ha justificat la presentació de la iniciativa adduint ‘els centenars d’imatges i testimoniatges que des de fa més de dos anys es produeixen a Catalunya’, però ha posat l’accent principalment en les declaracions dels detinguts el 23 de setembre.
‘La culminació de tots els actes violents, tinença de substàncies per a fabricar explosius, la tinença d’armes de guerra amb l’objectiu d’assaltar el parlament català perquè el senyor Torra es pogués atrinxerar després de proclamar la República no ofereixen dubtes’, ha dit.
Malgrat votar-hi a favor, la diputada de Ciutadans Araceli Gómez ha criticat Vox per la presentació d’aquesta proposta, perquè, ha dit, hi ha damunt la taula el debat ‘de la seva il·legalització pel fet d’atemptar contra l’ordenament jurídic’, atès que va contra la igualtat i duu iniciatives sense rang de llei a l’Assemblea, tot i no creure ni tan sols en l’estat autonòmic.
També ha dit que, com a premissa, no estan d’acord amb algunes coses però ho defensen perquè creuen en ‘la llibertat de pensament’.
La parlamentària del PP Yolanda Ibarrola ha condemnat els fets succeïts a Catalunya i ha criticat el ‘desistiment de funcions’ del govern espanyol.
Tanmateix, ha dit a Vox: ‘L’Assemblea no és un fòrum per a fer campanya.’
Malgrat que comparteixen la finalitat perseguida per la iniciativa –i tot allò que se’n desprèn– a parer seu és presentada amb una redacció ‘matussera’.
El diputat d’Unides Podem-IU Tito Morano ha recordat que no hi ha cap condemna judicial ni tan sols cap acusació formal contra els CDR, de manera que s’oposen que l’executiu espanyol els declari culpables sense judici.
A més, pel que fa a la il·legalització de partits, Morano ha dit que la proposta es basa en ‘una normativa legal de Franco i de Mussolini’, per la qual cosa només té un nom: ‘feixisme’.
‘Demano a PP i Ciutadans que no continuïn ballant al so que toca Vox perquè és un so de marxes militars’, ha afegit.
Així mateix, ha assenyalat que ell vol derrotar els seus enemics polítics però no empresonar-los.
El diputat de Més Madrid Pablo Gómez Perpinyà ha dit que Vox havia passat ‘una línia vermella’ i ha qualificat la iniciativa de ‘esperpent polític i legal’.
‘Il·legalitzar els partits… Quina mena de llei de la selva creuen que tenim per constitució?’, ha demanat.
A parer seu, el veritable problema és que PP i Ciutadans ‘han trencat l’esperit’ de la transició pactant amb ‘les rèmores del franquisme’.
I ha afegit: ‘En democràcia, les lleis les apliquen els jutges i els tribunals, i no de manera arbitrària.’
Finalment, el parlamentari del PSOE José Manuel Uribes ha dit que era una proposició ‘improcedent formalment i legalment’, no sols pel lloc sinó pels valors o els contravalors que amaga.
‘Ho hem dit i redit als independentistes i ara els ho hem de dir a vostès: en una democràcia de debò les idees no delinqueixen, tret que expressin odi; delinqueixen els fets, no les paraules.
Aquesta és la grandesa de la nostra democràcia constitucional’, ha acabat dient.

Response: L’Assemblea de Madrid aprova, amb els vots de Vox, PP i Ciutadans, una proposició no de llei en què al govern espanyol que il·legalitzi els partits separatistes i a la Unió Europea que inscrigui els CDR a una llista d’organitzacions criminals i terroristes. La proposició compta amb els vots en contra de PSOE, Més Madrid i Unides Podem-IU.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
La seu del Tribunal Constitucional espanyol, a Madrid.
Foto: ACN.
El Tribunal Constitucional espanyol (TC) ha trigat tretze anys en resoldre el recurs d'inconstitucionalitat presentat per José María Aznar contra la llei de les seleccions esportives catalanes, essent el més antic que l'Alt Tribunal tenia per resoldre contra una llei del país.
Ara n'hi queden 26 -15 referents a lleis catalanes, 8 de valencianes i 3 de les Illes-, el més antic dels quals data ara del 2000, presentant també per Aznar contra la llei balear 8/2000, de consells insulars.
L'Anuari Mèdia.cat 2001, que repassava els silencis mediàtics més importants de l'any passat, apuntava alguns motius que expliquen per què el TC va tant lent en resoldre segons quins recursos.
Concretament, el degà de la Facultat de Dret de la Universitat de Barcelona (UB), Enoch Albertí, apuntava que la distribució de poders no és del tot nítida a l'ordenament espanyol: "Tenim una distribució de poders absolutament indeterminada.
Si algú es llegeix només la Constitució, no entén com es distribueixen.
Has de llegir-la conjuntament amb els Estatuts, que a més no toquen els mateixos temes… A tot arreu hi ha una gran indefinició, que alhora dóna peu a més debat.
Superat el Franquisme, el model territorial es va establir per consens, però un consens de mínims, entre les aspiracions d’Alianza Popular, les dels socialistes i les de CiU… Aquest mínim denominador va ser tan mínim, que qui l’ha hagut d’omplir de contingut ha estat el TC."
Un altre fet que assenyalen els experts com a "tap" que bloqueja l'acció del Constitucional és l’elevada quantitat de recursos d’empara que rep cada any el TC (8.947 el 2010, 10.792 el 2009, 10.279 el 2008) i sobre els quals s’ha de pronunciar, ja sigui admetent-los a tràmit o inadmetent-los.
És una xifra molt més elevada que no pas la dels recursos d’inconstitucionalitat que ha d’estudiar (32 el 2010, 7 el 2009, 24 el 2008) o les qüestions d’inconstitucionalitat (50 el 2010, 35 el 2009, 93 el 2008).
És a dir, entre el 97% i el 98,7% d’assumptes que arriben al TC són recursos d’emparament, la majoria dels quals interposats per particulars.
El mateix vicepresident del TC, el magistrat Eugeni Gay, reconeia: "És lògic que, per a un tribunal de dotze magistrats, els 7.193 assumptes que hi van entrar el 2011 suposin un nombre excessiu que endarrereix, lògicament, tot el treball."
Per sortir de tot aquest atzucac i que es pugui donar resposta amb més celeritat als recursos d’inconstitucionalitat, Albertí apuntava: "El sistema de deliberacions d’un plenari de dotze magistrats és molt farragós.
Seria molt millorable l’estil de la sentència.
Això d’escriure 50 pàgines ja no es porta.
El Tribunal Europeu dels Drets Humans i el Tribunal de Justícia de la UE, per exemple, emeten sentències de quatre, cinc o sis pàgines, que van directes a la qüestió, sense literatura sobrera i sense citar-se constantment, fugint del llenguatge excessivament barroc del TC.
Si alleugerissin l’estil, també podrien alleugerir els temps i donarien més seguretat.
Amb l’Estatut va passar clarament això: el que s’acaba produint és una necessitat d’interpretar l’intèrpret.
Tot plegat motiva que després encara hi hagi una discussió més gran sobre què volia dir el TC, i entrem en un bucle."
Però no és només amb qüestions organitzatives que s’alleugeriria la càrrega del TC.
Albertí assenyala també els polítics: "Altres sistemes que poden tenir els mateixos problemes tècnics que nosaltres, com l’alemany o l’italià, poden solucionar els conflictes abans d’anar a la justícia.
Arriben a acords amb més facilitat, sense tensió.
Tots els estats compostos tenen conflictes de distribució de competències, però els aspectes més perversos s’eviten amb ajustos interns."
I és que, segons el director de l’Institut d’Estudis Autonòmics (IEA) de la Generalitat de Catalunya i exmagistrat del TC, Carles Viver i Pi Sunyer, "aquest tipus de retards que té el Constitucional són excepcionals.
Quan vas pel món i ho expliques, queden molt sorpresos.
És un endarreriment no gens habitual en dret comparat".

Response: El Tribunal Constitucional té un estil de treball molt lent. Ha trigat tretze anys a resoldre el recurs d’inconstitucionalitat d’Aznar contra la llei de les seleccions esportives catalanes i encara n’hi queden 26 més de lleis catalanes, valencianes i balears. La solució seria millorar el sistema de discussió dels 12 magistrats i eliminar l’elaboració d’informes llargs amb llenguatge barroc.


Instruction: Explica'm breument les idees principals d'aquest text:

Context:
Dilluns el president Puigdemont va comparèixer davant la jutgessa alemanya del tribunal de primera instància, una vista per a ser identificat després de la detenció de diumenge.
En la seva interlocutòria la magistrada ja va apuntar que l’extradició s’hauria de ponderar.
El mateix dia, el Comitè de Drets Humans de l’ONU admetia a tràmit la demanda de Puigdemont contra Espanya.
Segons el jurista, Puigdemont en el procés d’extradició pot al·legar que va presentar aquesta demanda contra Espanya a l’ONU.
Els arguments contra l’extradició
Si el tribunal entén que hi ha una correspondència entre el delicte de rebel·lió del codi penal espanyol i el delicte d’alta traïció del codi penal alemany, el jutge podria considerar l’euroordre.
Tot seguit, estudiaria si la conducta de Puigdemont es pot qualificar com a rebel·lió o no analitzant si la conducta del president encaixa en els fets descrits per Llarena i el concepte de violència que descriuen els codis penals espanyol i alemany.
Sobre això, el catedràtic de Dret Penal Javier Pérez-Royo explicava ahir en un article a l’ARA que el jutge alemany ha de comprovar si existeix un delicte de rebel·lió en els fets descrits per Llarena i justificar-ho.
Pérez-Royo recordava que la violència ha de ser física, sobre les persones i d’una ‘intensitat extraordinària’ per poder imputar un delicte de rebel·lió o d’alta traïció.
El catedràtic concloïa que el jutge alemany no podrà justificar-ho i que, per tant, denegarà l’extradició per rebel·lió.
Costa explica que la llei d’extradicions d’Alemanya preveu la denegació del procediment quan la persona requerida pot argumentar que se li imputen delictes per motivacions polítiques, i quan hi ha una persecució política.
‘Si tu al·legues que t’imputen uns fets que no són delicte a Espanya, és un argument per a desacreditar les garanties jurídiques a Espanya i evitar l’extradició’, diu Costa.
Fa notar que no solament es té en compte si el codi penal alemany recull un delicte similar a la rebel·lió del codi penal espanyol, sinó que s’analitzen els fets.
I com que tots dos codis penals exigeixen que hi hagi un ‘alçament violent’, la justícia alemanya pot considerar que s’acusa Puigdemont d’un delicte que no ha comès.
En un article, el Financial Times recollia ahir l’opinió de juristes amb els quals havia contactat que relataven que és improbable que la justícia alemanya rebutgi totalment l’extradició.
En canvi, pel que fa a l’acusació de rebel·lió, Heger creu que s’ha d’analitzar amb detall si els fets que descriu el Suprem com a violents també ho són considerats en la definició alemanya de violència o amenaça de violència.
També en parlava el New York Times.
El corresponsal del diari nord-americà a l’estat espanyol, Rafhael Minder, comentava que si el tribunal alemany decideix d’extradir Puigdemont només per malversació, es crearia un ‘vincle polític i jurídic’ entre Alemanya i Espanya que impediria que el president fos jutjat per rebel·lió, el càrrec central de la causa contra l’independentisme.
Si, malgrat tot, el jutge concedís l’extradició, Puigdemont encara podria recorre-hi en contra al Tribunal Constitucional alemany perquè és una ‘qüestió de garanties fonamentals’.
I per últim, existeix la possibilitat de demanar mesures cautelars al Tribunal Europeu de Drets Humans.
Tot plegat, prolongaria el procediment més enllà dels tres mesos previstos.
El cas de Jordi Sànchez
Divendres, el Comitè de Drets Humans de l’ONU va emetre una resolució en què instava Espanya a garantir els drets polítics de Jordi Sànchez.
‘La decisió de l’ONU sobre Sànchez demostra una preocupació i una atenció especial vers el cas català’, diu Costa.
El vice-president primer de parlament creu que s’ha d’intentar demostrar que Espanya no respecta la resolució del Comitè de Drets Humans de l’ONU i afirma que si Espanya no en fa cabal, pot tenir conseqüències sobre les extradicions que es tramiten contra Puigdemont i els consellers.
Els advocats de Sànchez van explicar que el jutge Pablo Llarena no té un termini establert per a respondre al recurs tenint en compte la resolució de l’ONU i que el procediment és incert perquè Sànchez pot quedar inhabilitat per a exercir càrrecs públics quan la sala d’apel·lacions del Suprem espanyol confirmi el processament per rebel·lió.
A més, no hi hauria cap sanció internacional directa contra Espanya.

Response: La petició d’extradició del jutge Llarena contra Puigdemont a Alemanya serà considerada pel Tribunal Superior de Slesvig-Holstein, que dirimirà si es correspon el delicte de rebel·lió del Codi Penal espanyol amb el d’alta traïció del Codi Penal alemany. La clau és en l’“alçament violent” implicat en la rebel·lió. Alhora, l’ONU admet la demanda de Puigdemont contra Espanya.