BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] El tema d'aquest article es el mecenatge o promoció de capelles a les esglésies gòtiques corn a instrument de consolidació del prestigi social. Al llarg del segle XIV es van renovar la catedral i les tres grans esglésies parroquials de Barcelona: Sta. Maria del Mar, Sta. Maria del Pi i Sant Just. Les autoritats eclesiàstiques van preveure, des del principi, que la transformació d'aquells temples romànics en els gòtics de l'actualitat seria lenta i molt cara. Per això van decidir concedir les noves capelles que s'anaven construint a persones adinerades, a canvi que paguessin un generós donatiu. Els promotors d'aquelles capelles eren, majoritàriament, mercaders i oficials reials, els sectors socials que mes van prosperar en aquell context. Bona part d'aquells promotors pertanyia a famílies que ja havien iniciat l'escalada estamental anteriorment, però nosaltres ens hem centrat en els que van protagonitzar nous ascensos socials. El seguiment de la seva trajectòria s'ha realitzat a través de la documentació notarial.

[en] The issue of this article is the patronage or promotion of de chapels in gothic churches as a mean of consolidation of people's social prestige. All along the XIV century the cathedral and the three parishes of Sta. Maria del Mar, Sta. Maria del Pi and Sant Just in Barcelona had been rebuilt. Church authorities had expected that changuig the romanic churches into the the gothic style known today would be slow and expensive, that is why they decided to confer the new chapels to wealthy people who in turn were supposed to give the eclesiastical institution a generous donation. The promotors of these chapels were mostly merchants and royal civil servants who were at that time in the best social position. Most of them belonged to families who had achieved this position in the past, but we have concentrated in those who were the last ones to obtain better standards of social consideration. The monitoring of their social development has been done thoug legal documentation.
[ca] El principal objectiu d'aquest article es donar a conèixer el contracte d'un retaule signat el 17 d'octubre de 1455 entre el bisbe i el capítol de la Seu de Tortosa, de l'una banda, i el pintor Valentí Montoliu, veí de Sant Mateu, de l'altra. El coneixement d'aquest contracte té molt d'interès perquè Valentí Montoliu fou el pintor mes important de la diòcesi de Tortosa a la segona meitat del segle XV, i aquest retaule, per moltes raons i algunes d'aquestes documentades, va ser la mes important de les seves obres i perquè demostra que l'artista va treballar a la ciutat de Tortosa, possibilitat que, fins ara, havia estat negada per la crítica. A mes, l'article aporta altres novetats documentals relatives a alguns pintors com Valentí Montoliu, procedents de Tarragona (essent aquest origin directe o indirecte), els quals van treballar a Tortosa durant la segona meitat del segle XV.

[en] The high-priority objective of this article is to present the stipulated contract for an altarpiece, on 17th October 1455, between the bishop and the chapter of Tortosa's Cathedral, on one hand, and the painter Valentí Montoliu, resident in Sant Mateu, on the other hand. The knowledge of this contract is so interesting because Valentí Montoliu is the most important painter of the Diocese of Tortosa in the second half of the XVth century, because this one is, for several reasons and among the documentated ones, his most outstanding work, and because it proves that the master worked in the city of Tortosa, possibility that has been refused, until today, by criticism. In addition, there are other documentary news refered to painters who, as well as Valentí Montoliu, worked coming from Tarragona (being this origin direct or indirect) in the city of Tortosa all along the second half of the XV century.
[ca] El dia 5 d&rsquo;agost de 1391 es produ&iuml;a l&rsquo;assalt al call major de Barcelona. Immediatament comen&ccedil;aren les conversions massives. En aquest article s&rsquo;exposa la necessitat d&rsquo;una recerca sobre la poblaci&oacute; conversa basada en la molt abundosa documentaci&oacute; existent en els arxius barcelonins. Aquesta documentaci&oacute; ens mostra el canvi radical al s&iacute; de la comunitat jueva de Barcelona: d&rsquo;una majoria de jueus a una majoria de conversos. Malgrat tot, es va mantenir la cohesi&oacute; familiar entre membres jueus i membres conversos. Per altra banda, els Registra ordinatorum conservats a l&rsquo;Arxiu Dioces&agrave; de Barcelona permeten fer-nos la pregunta de si l&rsquo;acc&eacute;s al clergat per part de conversos &eacute;s una prova de la sinceritat de llur conversi&oacute;.

[en] The disturbances of 1391 in Barcelona provoked conversions in mass of Jews. In this article there is exposed the need of an investigation based on very abundant documentation preserved in the files. This documentation shows the sudden step of a majority of Jewish population to a majority of converted. Besides this documentation demonstrates the maintenance of the familiar cohesion between jewish members and converted members. The Registra ordinatiorum of the diocesan file of Barcelona allow to raise the question of if the access to the clergy of the converted ones is a test of the sincerity of his conversion.
[ca] Durant el segle XV, la ciutat de València augmentà considerablement la seua població gràcies a una forta immigració. Les oportunitats que oferia la capital del regne eren innombrables i molts practicants de la medicina veieren un mercat que podia satisfer els seus interessos, en un temps on la medicina i els seus practicants eren considerats imprescindibles. Al mateix temps, la formació com a barber degué convertirse en un al·licient i via per a la integració social. Tanmateix, l'augment permanent de barbers va difi cultar la seua integració en el mercat laboral i això es traduí en odis i enfrontaments amb una base econòmica i professional, per tal d'aconseguir guanyar un lloc en el competitiu mercat urbà. Un escenari on la salut i la malaltia havien esdevingut una mercaderia més, i la medicina una bona forma de guanyar-se la vida i promocionarse socialment.

[en] During the 15th century, the city of Valencia increased considerably in population thanks to a strong immigration. The opportunities that the capital of the kingdom offered were numberless and many medical assistants saw a market that could satisfy their interests, in a time where medicine and its practitioners were considered indispensable. At the same time, the training as a barber must have become an incentive and a way for the social integration. However, the permanent increase of barbers caused diffi culties in integrating themselves in the labour market. That turned into hatred and confrontations with the economical and professional bases, in order to obtain a place in the competitive urban market. A stage where health and illness had become a merchandise, and medicine a good way of earning a living and promoting oneself socially.
[ca] Al llarg del segle XI i a diversos llocs d'Europa, es van produir assalts de nobles contra els poders polítics establerts en el que va ser batejat com a revoltes feudals. Al sud del comtat de Barcelona, Mir Geribert, un noble i senyor de castells del Penedès, va desafiar el poder del comte Ramon Berenguer I entre 1041 i 1058. L'objectiu d'aquest article és analitzar aquest enfrontament, les seves implicacions i la seva resolució, partint d'una nova edició de documents i de les aportacions de la historiografia anterior. Arreu d'Europa el resultat va ser el mateix: el feudalisme s'havia imposat.

[en] Throughout the eleventh century and in various areas of Europe, noblemen assaulted the established political powers in what have been called feudal revolts. In the southern part of the county of Barcelona, Mir Geribert, a nobleman and lord of several castles in the Penedès region, challenged the power of Count Ramon Berenguer I between 1041 and 1058. The objective of this paper is to analyse this confrontation, its implications, and its resolution especially on the basis of the publication of new documentation and the contributions of previous historiography. The result was the same across Europe: feudalism prevailed.
[ca] Pere el Venerable, durant el seu viatge a Hispània entre 1142-1143, va concebre la idea de traduir a la llengua llatina els textos coneguts que feien referència a la vida i doctrina de Mahoma. La finalitat era obtenir informació per a una millor refutació de l'Islam. A la segona meitat del segle XIII neix un moviment proselitista i missional dirigit per les ordes Franciscana i Dominicana, que crearen centres d'estudis, els anomenats Studia Linguarum. A aquesta etapa pertany Ramon Martí (1230-1484/85), autor d'una obra que conté una primera part antiislámica (De origine et progressu et fine Machometi et quadruplici reprobatione eius, també coneguda com De Secta Machometi) y una segona part expositiva de la fe cristiana (Explanatio Simboli Apostolorum). Aquesta obra va condicionar el gènere literari antiislàmic, fins al punt d'inspirarne altres obres o, simplement, ésser objecte de plagi i citacions sense cap mena de referència al seu autor. Les dues parts d'aquesta obra han arribat a nosaltres de forma independent.

[en] Peter The Venerable during his voyage to Hispania between 1142-1143 conceived the idea of translating to Latin the known texts concerning Mohammed life and doctrine. The aim was to build up information in orde to better refute Islam. In the second half of the century thirteen a proselytizing and missionary movement directed by the Orders of the Franciscans and Dominicans, that created centers of studies, the so called Studia Linguarum. To this epoch there belongs the Dominican Ramon Martí (1230-11284/85), author of a work who contains the first antiislamic part (De origine et progressu et fine Machometi et quadruplici reprobatione eius, also known like De Secta Machometi) and the second explanatory part of the Christian faith (Explanatio Simboli Apostolorum). This Ramon Martí's work determined the antiislamic genre, up to the point that inspired others, or simply it was an object of plagiarism and appointments without any reference to his author. Both parts of this work have come to us as two independent writings.
[ca] Des dels primers segles del cristianisme, s'assignà a Climent de Roma (s. I) el De duodecim diebus ueneris, un text menor on es prescriuen els dotze divendres de l'any en què hom ha de dejunar. A més de la coneguda existència de les versions italiana i anglesa, hi ha constància de la difusió medieval de l'obreta en català. En aquest estudi se n'inventarien set testimonis (un dels quals perdut), que reporten sufi cients diferències textuals i de contingut per considerar- los independents. Es tracta, per tant, d'un exemple clar de les denominades traduccions "quotidianes" o d'ús, en aquest cas d'un text religiós breu.

[en] Since the fi rst centuries of Christianity, De duodecim diebus ueneris has been ascribed to Clement of Rome (1st century); this minor text states the twelve annual Fridays when one has to fast. Apart from the known Italian and English versions, there is evidence of the mediaeval spreading of that short work in Catalan. In this study, seven witnesses are gathered (although one is lost), showing enough textual and content differences to consider them as independent. It is, therefore, a clear example of the so-called "occasional" or "quotidian" translations, which in this case is a brief religious text.
[ca] En el procés de construcció d'una embarcació el ritual més conegut és el de la benedicció. En el nostre estudi volem fer palès que existiren altres cerimònies i actes de caire civil, públic i privat, relacionades amb les diverses etapes prèvies a la seva varada. A partir del moment que es redacta el contracte de construcció fins que s'acaba de construir el buc i es posa a l'aigua es poden arribar a celebrar més de cinc actes, dels quals són molt habituals la festa del romball i la dels anaps. La quantitat d'actes té relació amb la importància del vaixell, ja sigui a causa de les seves dimensions o per qui n'és l'armador.

[en] During the shipbuilding process, the blessing of the ship is the best known tradition. In this study, we aim to point out that there were other ceremonies and acts, both private and public, which could also take place during the process prior to launching the boat. From the moment the building contract was drawn up until the ship's hull was ready, more than five rituals could be performed, such as "la festa del romball" (named after the last piece of the planking) and the ritual of the golden cups. The number of rituals depended on how important the ship and its owner were.
[ca] L'emergència de la nova fiscalitat –de la Corona, de les ciutats i del regne– va ser, sens dubte, una de les grans transformacions polítiques i econòmiques del final de l'edat mitjana. Amb l'impost va aparèixer un deute públic consolidat que, en la Corona d'Aragó, es va desenvolupar mitjançant el censal, un instrument financer semblant a les rentes constituées franceses o les perpetual annuities angleses. A partir del cas del País Valencià, pot assajar-se una estimació del volum de rendes generat pel deute públic i de com es distribuïen des del punt de vista geogràfic i social. Així doncs, en aquest article s'estudia en quins nivells de la xarxa urbana es concentraven aquests recursos i quins grups socials eren els seus principals beneficiaris, amb especial atenció a la noblesa, que va trobar en aquesta forma d'ingressos un complement al declivi o a la insuficiència de la renda feudal en una època de reestructuració de la societat.

[en] The emergence of the new taxation –of the Crown, the cities and the kingdom– was undoubtedly one of the main political and economic transformations of the late Middle Ages. With taxes a consolidated public debt appeared, which in the Crown of Aragon developed by means of censals, a financial instrument similar to the French rentes constituées or English perpetual annuities. On the basis of the case of Valencia, an attempt can be made to estimate the amount of income generated by public debt in the region and how it was distributed from the geographical and social perspective. Thus, this article studies at what levels of the urban network these resources were concentrated and which social groups were their main beneficiaries, with special attention being paid to the nobility, who found in this form of income a supplement to declining or insufficient feudal rents at a time of social restructuring.
[ca] En la tradició dels estudis vicentins, hi ha hagut mancances importants que sols recentment, i en part, han començat a ser resoltes. La caracterització de la feina del reportador i la del redactor ulterior de la reportació d'un determinat sermó n'ha estat una. En aquest article, s'analitza la funció de cadascuna d'aquestes dues figures –reportador i redactor-revisor– en el sermonari que conté la predicació de Vicent Ferrer durant la quaresma de 1413 a València. A partir d'unes reflexions teòriques, s'examina la formació del còdex que la conté, les intervencions alienes al predicador i alguns dels materials que hauria pogut utilitzar el redactor durant la feina posterior a la reportació estricta. Es conclou amb una hipòtesi sobre els trets del possible responsable o responsables de les pàgines quaresmals que llegim en l'actualitat.

[en] In the tradition of studies concerning Vincent Ferrer, there have been substantial omissions that have only recently been dealt with (though partially). The characterisation of the work of the reportator and the subsequent editor of a particular sermon has been one of them. In this article, the role of these two figures –the reportator and the editor-reviser– is analysed through the sermon book containing Vincent Ferrer's 1413 Lenten preaching in Valencia. On the basis of theoretical refl ection, the formation of the codex that contains it is examined, in addition to the interventions unrelated to the preacher and some of the materials that might have been used by the writer during the work undertaken after the written reportatio. This article concludes with a hypothesis about the traits of the person or group responsible for the Lenten pages that can be read nowadays.
[ca] Com en altres poblacions medievals, les autoritats municipals de Castelló de la Plana regulaven I'exercici legal de la prostitució. El municipi sostenia el bordell públic per a desviar unes passions que, altrament, podien degenerar en adulteris i violències, i en última instància en desordres que amenaçaven el matrimoni com a garantia de la reproducció material i social de la comunitat i de les seues jerarquies. En aquest article s'analitzen els arguments morals i polítics, els espais i els protagonistes de la prostitució legal, així com la repressió dels comportaments que se n'eixien d'aquest marc.

[en] As in other medieval towns, local authorities of Castelló de la Plana controled legal prostitution. Town council supported public brothel in order to dissuade some passions that, otherwise, could degenerate into adultery and violence, and in the lastanalysis into disorders that threaten marriage as guarantee of material and social reproduction of community and its hierarchies. In this paper we analyze moral and politic arguments, places and protagonists of legal prostitution, and repression of transgressor behaviours.
[ca] Aquest article compara les tesis de Tomàs d'Aquino i Vicent Ferrer sobre la possibilitat de conèixer els temps finals per revelació bíblica. Durant temps Vicent Ferrer seguí les idees del Doctor Comú, però entre els anys 1408 i 1412, se n'apartà. L'anàlisi de dos sermons i una lletra vicentins escrits entre aquests anys permeten de constatar la seva evolució. Vicent Ferrer passa de la negativa categòrica (tomista) a afirmar la possibilitat, necessitat i conveniència de conèixer aquells temps finals. El punt de ruptura entre ambdós autors es produeix en la seva exegesi de Fets dels Apòstols I,7.

[en] This paper compares the theses of Thomas Aquinas and Vincent Ferrer concerning the possibility of knowing the end times as revealed in the Bible. For years Vincent Ferrer followed the ideas of the Common Doctor of the Church, but between 1408 and 1412 he changed his position. The analysis of two sermons and one letter written by Vincent Ferrer between the aforementioned years allows us to observe his evolution. Vincent Ferrer abandoned the categorical refusal of Thomism for an assertion of the possibility, necessity and desirability of knowing these end times. The breakpoint between both authors occurs in their exegesis of Acts I, 7.
[ca] La finalitat d'aquest article és estudiar l'evolució de la família Tria d'Arenys durant els tres darrers segles de l'Edat Mitjana. La característica principal d'aquesta família és que era una família de remences que a la vegada eren batlles jurisdiccionals i senyors de remences. L'existència de remences senyors de remences és coneguda des de ja fa alguns anys, però ha tingut una difusió escassa. L'article permet estudiar per primer cop l'evolució a llarg termini d'una família de pagesos benestants i la seva actuació com a remences, senyors de remences i batlles. La conclusió principal és que la remença no era una servitud clàssica, sinó una categoria jurídica: comportava càrregues servils i econòmiques, però no implicava cap tipus de segregació ni impedia l'enriquiment ni l'ascens social.

[en] The purpose of this article is to study the evolution of the Tria family, from Arenys, throughout the last three centuries of the Middle Ages. The main characteristic of this family is that it was a family of remences (a special class of Catalan serfs), that at the same time were jurisdictional bailiffs and masters of remences. The existence of remences that were at the same time masters of remences has been known for some years, but it has not been widely disseminated. The article makes it possible to study for the first time the long-term evolution of a family of wellto-do peasants and their performance as remences, as masters of remences, and as bailiffs. The main conclusion is that the remença was not a classic servitude, but a legal category: it carried servile and economic burdens, but it did not imply any kind of segregation or impede enrichment or social ascent.
[ca] Treball sobre dues peces d&rsquo;un retaule trobat a l&rsquo;esgl&eacute;sia rural de Santa Magdalena de les Tragines en el municipi de Guixers, que en l&rsquo;actualitat es conserven al Museu de la Vall de Lord (Sant Lloren&ccedil; de Morunys). Es tracta de dues taules an&ograve;nimes corresponents a l&rsquo;estil G&ograve;tic Internacional de final del segle XV i principi del segle XVI que mostren una clara influencia tem&agrave;tica i estil&iacute;stica dels artistes de la Catalunya Nord.

[en] This work studies two pieces of a altarpiece situated in the rural church called Santa Magdalena de les Tragines, which belongs to Guixers town; now these pieces are custodied in Museu de la Vall de Lord (Sant Lloren&ccedil; de Morunys). Although nobody could find these tables author, whose style is named International Gothic, which was developed during the last period of fifteenth century and the first period of the sixteenth. Their style and tendency shows a clear influence from the North-Catalonian artists.
[ca] Descripció codicològica i estudi del ms. 1 de l´Arxiu de les Set Claus de l'Arxiu Històric Nacional d'Andorra, anomenat Còdex Miscel‧lani. Es tracta d'un volum factici de contingut molt heterogeni, que inclou documentació relativa a Andorra, textos medicocientífícs, doctrinals i literaris. L'anàlisi dels textos que el componen i de les intervencions que s'hi poden observar posa de manifest que la constitució del volum no degué ser posterior al pas del segle XV al XVI. [es] Descripción codicológica y estudio del ms. 1 del Archivo de las Siete Llaves, del Archivo Histórico Nacional de Andorra, conocido como Código Misceláneo. Se trata de un volúmen facticio de contenido muy heterogéneo, que incluye documentación relativa a Andorra, textos médicocientíficos, doctrinales y literarios. El análisis de los textos que lo componen y de las intervenciones que se han podido observar ponen de manifiesto que la elaboración de este volúmen no debe ser posterior a la transición de los siglos XV a XVI.

[en] A codicological description and study of ms. 1 of the Archive of the Seven Keys of the National Historical Archive of Andorra, called the Miscellaneous Codex. As its name implies, it is a collection of very heterogeneous material, including historical documents relating to Andorra, along with medical-scientific, doctrinal and literary texts. An analysis of the texts which make up the volume and of the various annotations it contains, clearly indicates that the volume could not have been put together after the end of the 15th or the beginning of the 16th century.