[ca] Les comunicacions a la banda dels Terahertz (0.06-10 THz) prometen ser el nou paradigma de comunicacions inalàmbriques a la propera dècada. El seu enorme ample de banda, combinat amb el desenvolupament d'antenes de grafè de dimensions molt reduïdes, permetrà establir sistemes en entorns fins ara molt limitats per la tecnologia existent, tals com les nanocomunicacions, i a més a més ajudarà a solventar el problema de sobreocupació de l'espectre, que fita la capacitat dels enllaços sense cables. La novetat d'aquesta tecnologia implicarà la necessitat d'estudiar i millorar diversos aspectes dels sistemes, tals com les característiques del canal, els transmissors i receptors, la modulació i els protocols associats, entre d'altres. Se deuen investigar i desenvolupar nous models i solucions per ser aplicats al context dels Terahertz. D'altra banda, als darrers anys s'ha estudiat extensament l'ús de múltiples antenes en transmissió i recepció, conegut com MIMO, i llurs aplicacions per incrementar la capacitat dels sistemes, combatre el soroll i estalviar energia mitjançant la concentració de potència en determinades direccions. Quan el nombre d'elements transmissors i receptors creix fins a l'ordre de les centenes, MIMO passa a denominar-se Massive MIMO. En aquest treball estudiarem les aplicacions de l'ús de Massive MIMO a la banda dels Terahertz. En primer lloc, se desenvolupen diverses configuracions per concentrar la potència mitjançant beamforming, i així combatre les altes pèrdues de propagació que es produeixen a aquestes freqüències. A continuació, s'analitza l'ús d'una antena amb diversos subarrays per oferir més d'un feix de potència, i poder servir a més d'un usuari o possibilitar la diversitat, acompanyat del corresponent estudi de l'impacte de les interferències sobre la capacitat. Finalment, es presenten configuracions que permeten treballar a diferents freqüències i es discuteix la millora de capacitat disponible, així com la reducció de possibles interferències.

[en] The communications in the Terahertz Band (0.06-10 THz) are a promising new paradigm for wireless communications in the next decade. Their large available bandwidth, combined with the development of graphene antennas, characterized by their reduced dimensions, will enable establishing systems in environments that were very limited until this moment due to technological limitations, such as nanocommunications, as well as will help to solve the overwhelming occupation of the electromagnetic spectrum, which limits tha capacity for wireless communications. The novelty of this technology implies the need for studying and improving diverse aspects of the sistems, such as the channel characteristics, the transmitters and receivers, the modulation and the associated protocols, among others. New models and solutions should be developed and investigated to be applied in the Terahertz context. Furthermore, in the last years the use of multiple antennas for transmission and reception, known as MIMO, has been extensively studied, for applications in increasing capacity, improving the signal-to-noise ration or saving energy by concentrating the power in particular directions. When the number of transmitting or receiving elements is increased to the order of hundreds, we name it Massive MIMO. In this work we have studied the applications of Massive MIMO in the Terahertz Band. First, we develop diverse configurations to concentrate the power in a narrow angle through the use of beamforming, and thus prevent the high path losses that these frequencies produce. Then, we analyze the use of a single antenna with several subarrays to offer multiple beams, with the aim of serving more than one user or providing diversity, along with the corresponding study of the interference impact over the capacity. Finally, we present configurations that enable working in different frequencies and we discuss the improvement achieved in capacity, as well as the reduction of possible interferences.