[ca] Des de la dècada de 1990, alguns arquitectes han buscat unificar els fluxos de treball en un entorn 3D en temps real, gràcies a motors de computació i renderitzat moderns. Malgrat la varietat de programari, molts en la indústria encara utilitzen eines obsoletes o infrautilitzen les seves capacitats, mentre que aquells que adopten fluxos de treball avançats aconsegueixen més en el mateix temps. Les eines digitals afegeixen una complexitat necessària que pot beneficiar els projectes, oferint visualització avançada que permet anàlisi des de les primeres etapes del disseny. Amb els motors de renderitzat moderns, podem visualitzar les propietats de la geometria en temps real. Relegar el 3D a etapes tardanes pot ser perjudicial per a les nostres intencions inicials, rendiment ambiental, expressió formal i relacions visuals. El programari de modelatge no CAD ofereix precisió i flexibilitat de traç lliure, beneficiant els arquitectes en modelatge, renderitzat i altres operacions que impacten la geometria conceptual. El modelatge tradicional, parametrització, captura de propietats i representació de valors en la geometria són essencials per a l'avaluació del disseny. Un enfocament de programari obert ofereix pipelines personalitzades per a cada etapa del projecte, però requereix entendre el funcionament del sistema. Per això, Blender és el programa escollit per desenvolupar aquestes propietats ambientals en el present estudi. La seva deficiència principal inclou la manca d'eines de documentació automatitzada com les que es troben en programari de BIM o CAD; això es deu al fet que manca de sortida nativa de traçat vectorial, i aconseguir una sortida precisa i neta basada en línies requereix molt coneixement i inversió. No obstant això, capacitats com el scripting amb Python, interfícies de nodes o extensions permeten moltes possibilitats, especialment si es tenen en compte els recursos fets per la comunitat.

[en] Since the 1990s, some architects have aimed to unify workflows in a real-time, 3D environment empowered by modern computing and rendering engines. Despite a variety of software options, many on the industry still use outdated tools or under-utilize capabilities, whereas firms embracing advanced workflows achieve more in the same time-frame. Digital tools introduce a necessary complexity. However, this complexity can benefit project outcomes by providing advanced visualization and environmental analysis capabilities from early design stages. With modern machines and rendering engines, we can visualize properties of the geometry in real time, focusing on environmental properties. Relegating 3D to late stages could be detrimental to our initial intentions, environmental performance, formal expression, and visual relationships. Non-CAD modeling software offers precision and freehand flexibility, benefiting architects in modeling, rendering, and other operations impacting conceptualized geometry. Traditional modeling, parametrizing, capturing properties, and representing values on geometry are essential for design evaluation. Following this sense of control, an open-software approach offers personalized pipelines for each project stage but requires understanding system inner workings. These are the reasons behind focusing on Blender as the platform for building these environmental properties. Shortcomings of the approach include the lack of automated documentation tools like the ones found in BIM or other CAD software. Blender lacks native vector output plotting, and achieving a precise, clean line-based output requires extensive knowledge and investment inside the software. However, incorporating scripting via python code, node interfaces or extensions enable numerous possibilities, specially with the amount of community resources revolving the software.