[ca] L'entrenament de futbol en etapes de formació no només ha d'abordar l'adquisició de les habilitats específiques inherents a l'esport, sinó que també ha d'estimular el desenvolupament físic, mental i emocional de qui el practica. En aquest sentit, l'entrenador de futbol base ha de tenir un bagatge de competències pedagògiques i metodològiques que estimulin el desenvolupament integral dels nens. Des del nostre enfocament de recerca, considerem que la formació acadèmica de l'entrenador pot condicionar la manera d'abordar el procés d'entrenament i, més concretament, una de les eines pedagògiques més rellevants: el tipus i la freqüència de les conductes verbals emprades durant el desenvolupament de la seva tasca. Hi ha poca evidència prèvia que hagi abordat com la formació acadèmica de l'entrenador pot modular l'ús de les conductes verbals durant els entrenaments. L'objectiu de l'estudi que conforma aquesta tesi doctoral és analitzar i comparar la conducta verbal utilitzada durant els entrenaments pels entrenadors de futbol base en funció de la seva formació acadèmica. Per això, es va registrar la conducta verbal durant l'entrenament de setanta (70) entrenadors que exercien la seva tasca en equips de categories benjamí i aleví de clubs de futbol de la Comunitat Valenciana que no militen en categoria professional. Es van dividir en dos grups de trenta-cinc (35) en funció de si tenien o no formació acadèmica universitària relacionada amb l'Educació Física i Esportiva (EFCE). Es va analitzar la conducta verbal en funció del tipus de tasca (tècnic, tàctica-estratègica, físic-condicional, partit sense regles i altres activitats) i la seva naturalesa (analítica o global). Els nostres resultats mostren que els entrenadors sense formació universitària a EFCE van utilitzar més la conducta verbal de tipus instructiu que els seus parells amb aquesta formació. Això suggereix un estil d´entrenament més directiu, centrat en la figura de l´entrenador i amb poca varietat d´estratègies d´ensenyament-aprenentatge. D'altra banda, els entrenadors de futbol amb formació universitària a EFCE, van utilitzar en major proporció una varietat de conductes verbals com el feedback general positiu i negatiu, explicació-informació, feedback correctiu, pregunta convergent, humor i reny, en comparació dels seus parells que no posseïen aquesta formació acadèmica. Això recomana un estil d'ensenyament més centrat en l'esportista, que en fomenta la participació i l'ús d'una varietat més gran de recursos didàctics. Els nostres resultats permeten concloure que la formació universitària a EFCE proveeix un conjunt de competències a l'àrea de la metodologia i psicopedagogia, que són claus en l'ensenyament esportiu i l'educació integral de nens i joves, i que es manifesta en les conductes verbals observades als entrenadors. Parar atenció a aquesta troballa pot ser clau per millorar la formació esportiva en etapes de formació.

[en] Football training in the formative stages must address the acquisition of the specific skills inherent to the sport. It must also stimulate the physical, mental and emotional development of those practicing it. In this sense, the youth football coaches must possess a range of pedagogical and methodological skills to stimulate the comprehensive growth of children. From our research approach, we consider that the academic training of the coach can condition the way of approaching the training process and, more specifically, one of the most relevant pedagogical tools: the type and frequency of verbal behaviours used during the development of their work. There is little previous evidence that has addressed how the academic training of the coaches can modulate the use of verbal dialogue during training. This investigation aims to analyse and compare the verbal behaviour of youth football coaches (with different academic backgrounds) while instructing training sessions. To do this, we chose seventy coaches who worked in u10 and u12 teams in the Valencian Community. Their first team was not in a professional league (1st and 2nd division). There were two groups of thirty-five. One group had no university training related to Physical and Sports Education (PSE), and the other group had the education mentioned above. The coach's verbal behaviour was analysed according to the type of task (technical, tactical-strategic, physical-conditional, game without rules, and other types of activities) and its nature being either analytical or global. Our results show that coaches without university training in PSE used more instructional verbal behavior than their peers. A more directive training style focused on the figure of the coach and with little variety in teaching-learning strategies. On the other hand, football coaches with university training in PSE used a more significant proportion and a variety of verbal behaviors. Such as positive and negative general feedback, explanation-information, corrective feedback,convergent question, humor, and scolding, compared to their peers who did not have this academic training. It suggests a more athlete-focused teaching style that encourages participation and a greater variety of teaching resources. Our results allow us to conclude that university education in PSE provides a set of skills in methodology and psychopedagogy, vital in sports teaching and the comprehensive education of children and young people, manifested in the verbal coaches behaviours. Paying attention to this finding may be critical to improving sports training at an early age.