BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] La decisió del Tribunal Europeu de Drets Humans que es comenta en aquest article es refereix a un dels casos més impactants dels últims temps al Regne Unit i que ha tingut una gran repercussió mediàtica. En ella es plantegen algunes de les més importants qüestions que figuren en primer pla de la Bioètica, com ara la mort digna, l'obstinació terapèutica, la judicalització dels conflictes bioètics, l'autonomia del pacient per representació, l'eutanàsia passiva en la infància o l'enfrontament entre dues concepcions de la bioètica: la utilitarista i la personalista. Amb la present contribució, sense ànim d'exhaustivitat, em limitaré a reflexionar sobre algun dels aspectes que m'han resultat especialment cridaners i que poden coadjuvar a fomentar el debat serè, lliure de prejudicis i de fonamentalismes de tot tipus i que permeti els consensos, tal com requereix una bioètica per al nostre temps en les societats plurals i diverses en què vivim i en l'escenari d'un món global.

[es] La decisión del Tribunal Europeo de Derechos Humanos que se comenta se refiere a uno de los casos más impactantes y desgarradores de los últimos tiempos en el Reino Unido, que ha tenido una gran repercusión mediática. En ella se plantean algunas de las más importantes cuestiones que figuran en primer plano en el ámbito de la Bioética, como la muerte digna, el encarnizamiento terapéutico, la judicialización de los conflictos bioéticos, la autonomía del paciente por representación, la eutanasia pasiva en la infancia o el enfrentamiento entre dos concepciones de la bioética: la utilitarista y la personalista. Con la presente contribución, que se realiza sin ánimo de exhaustividad, me limitaré a reflexionar sobre alguno de los aspectos que me han resultado especialmente llamativos y que pueden coadyuvar a fomentar el debate sereno, libre de prejuicios y de fundamentalismos de todo tipo, que permita la formación de consensos, tal y como requiere una bioética para nuestro tiempo en las sociedades plurales y diversas en las que vivimos y en el escenario de un mundo global.
[ca] L'arquebisbe Diego de Anaya (1357-1437) va agrupar una de les col·leccions de llibres més notables de la Castella tardomedieval. Les formes per mitjà de les quals va anar fent aplegada dels seus exemplars van ser diverses, atesa la varietat d'usos i funcions que van tenir al llarg de la seva trajectòria. Els dos manuscrits seleccionats en aquesta ocasió (BGH, Ms. 2638 i Ms. 1906) permeten aprofundir en els encàrrecs de la seva etapa final, al davant de la diòcesi sevillana. L'esment al seu testament a Pedro de Toledo i la proximitat dels repertoris amb els seus treballs contribueixen a perfilar nous aspectes de la personalitat artística del controvertit personatge.

[es] El arzobispo Diego de Anaya (1357-1437) agrupó una de las colecciones de libros más notables de la Castilla tardomedieval. Las formas a través de las que fue haciendo acopio de sus ejemplares fueron diversas, dada la variedad de usos y funciones que tuvieron a lo largo de su trayectoria. Los dos manuscritos seleccionados en esta ocasión (BGH, Ms. 2638 y Ms. 1906) permiten ahondar en los encargos de su etapa final, al frente de la diócesis sevillana. La mención en su testamento a Pedro de Toledo y la proximidad de los repertorios con sus trabajos contribuyen a perfilar nuevos aspectos de la personalidad artística del controvertido personaje.
[ca] INTRODUCCIÓ. A inicis del segle XX les condicions de vida a Barcelona eren pèssimes. La burgesia volia modernitzar i europeïtzar el territori. Entre altres propostes, apareix l'Escola del Mar, amb una idea higienista i pedagògica per als infants desafavorits. MÈTODE. L'aportació té per objecte els jocs i l'educació física a l'escola. Es pretén entendre com hi tractaven les pràctiques corporals. Així mateix, es busca interpretar la seva finalitat i filosofia lligades a la pedagogia i als ideals renovadors de l'època. La metodologia s'ha basat en l'anàlisi de fonts primàries (pedagogs, personalitats acadèmiques, mestres i alumnat) ubicades principalment en el portal ARCA, a la Biblioteca de Catalunya i a les biblioteques particulars dels autors. Tot s'ha contextualitzat amb fonts secundàries per oferir un discurs hermenèutic. RESULTATS. La pràctica de jocs i l'educació física de manera lliure, també dirigida, es treballava a partir d'exercicis gimnàstics que pretenien fer un cos més sa i fort. La corporalitat a l'Escola del Mar era una peça clau de l'engranatge escolar. DISCUSSIÓ. L'Escola del Mar seguia el model de les escoles actives amb una idea higienista però tenia com a fet distintiu la proposta ludicocompetitiva que acompanyava la vida social.

[es] INTRODUCCIÓN. A principios del siglo XX las condiciones de vida en Barcelona eran pésimas. La burguesía quería modernizar y europeizar el territorio. Entre otras propuestas, aparece la Escuela del Mar con una idea higienista y pedagógica para los niños desfavorecidos. MÉTODO. La aportación tiene por objeto los juegos y la educación física en la escuela. Se pretende entender cómo trataban en ella las prácticas corporales. Asimismo, se interpreta su finalidad y filosofía ligada a la pedagogía e ideales renovadores de la época. La metodología ha consistido en el análisis de fuentes primarias (pedagogos, personalidades académicas, maestros y alumnado) ubicadas principalmente en el portal ARCA, en la Biblioteca de Cataluña y en las bibliotecas particulares de los autores. Todo se ha contextualizado con fuentes secundarias para ofrecer un discurso hermenéutico. RESULTADOS. La práctica de juegos y la educación física —libre y dirigida— se trabajaba a partir de ejercicios gimnásticos para hacer un cuerpo más sano y fuerte. La corporalidad en la Escuela del Mar era una pieza clave del engranaje escolar. DISCUSIÓN. La Escuela del Mar seguía el modelo de las escuelas activas con una idea higienista, pero tenía como hecho distintivo la propuesta lúdico-competitiva que acompañaba a la vida social.
[ca] L'article ofereix una reflexió de conjunt sobre el procés d'entrada dels nous virreis a Nàpols els segles XVI i XVII. A través d'una relectura i classificació de les fonts, es mostra com aquesta cerimònia fou, de vegada en vegada, el resultat d'un procés de recerca d'un nou equilibri —sovint transitori— entres les forces dels principals poders actius dins la densa societat de la capital del regne. A partir d'aquí s'analitzen l'evolució i els principals canvis dins el ritual d'aquesta cerimònia al llarg de les dècades.

[es] El artículo presenta una reflexión sobre el proceso de la entrada de los nuevos virreyes en Nápoles en los siglos XVI y XVII. A través de una clasificación de las fuentes, se muestra cómo esta ceremonia fue cada vez más el resultado de un proceso de búsqueda de un nuevo equilibrio entre las fuerzas de los principa les poderes activos en la densa sociedad de la capital del reino. Bajo esta luz se analiza la evolución y los principales cambios en el ritual de esta ceremonia a lo largo de las décadas.
[ca] El present treball té com objectiu detenir-se en quatre dels conceptes teòrics proposats per Homi K. Bhabha donada la seua e caç aplicabilitat en l'anàlisi de la narrativa colonial. Aquests conceptes —estereotip, ambivalència, tercer espai i mimetisme— complementen i completen els postulats que va fer Edward W. Said respecte al discurs colonial, principalment en allò referent a aquells escenaris on sorgeixen identitats híbrides i subversions a l'autoritat colonial. L'aplicabilitat metodològica d'aquests conceptes s'ha portat a terme en un corpus de fonts de narrativa colonial espanyola de temàtica marroquina, com si es proposés un estudi de cas, però pot ser extrapolat a qualsevol altre àmbit literari de característiques anàlogues.

[es] El presente trabajo tiene como objetivo detenerse en cuatro de los conceptos teóricos propuestos por Homi K. Bhabha, dada su eficaz aplicabilidad en el análisis de la narrativa colonial. Estos conceptos —estereotipo, ambivalencia, tercer espacio y mimetismo— complementan y completan los postulados que hiciera Edward W. Said respecto al discurso colonial, principalmente en lo referente a aquellos escenarios donde surgen identidades híbridas y subversiones a la autoridad colonial. La aplicabilidad metodológica de estos términos se ha llevado a cabo en un corpus de fuentes de narrativa colonial española de temática marroquí, tal y como si se propusiera un estudio de caso, pero puede ser extrapolado a cualquier otro ámbito literario de características análogas.
[ca] En aqust treball de recerca empíric, descriptiu i instrumental, presentem els resultats de l'anàlisi sistemàtica de les diverses realitzacions dels sons /b, d, g/ de l'espanyol, per tal d'arribar a una caracterització acústica de les seves realitzacions aproximants, en situacions de comunicació real. L'anàlisi, que es du a terme a partir dels gràfics espectrogràfics que ofereix el programa d'anàlisi fonètica Praat, es realitza sobre un corpus de parla espontània format per 90 enunciats, més de 6 hores de gravació preses de diversos programes de televisió. S'han extret els trets acústics de permeten descriure aquests sons tipus, potser els més controvertits del sistema fonètic i fonològic de l'espanyol, en aquest moment. Els resultats de l'anàlisi són ben diversos de les anàlisis anteriors, realitzades sobre mostres de parla de laboratori, ja que apareixen realitzacions aproximants en contextos on s'espera una realització oclusiva i viceversa, o desapareixen o es fonen un gran nombre d'aquests sons. En conclusió, i quant a la seva caracterització, aquests sons no tenen fricació, són sonors i sempre poseeixen harmonicitat o estructura de formants.

[es] En este trabajo de investigación de corte empírico, descriptivo e instrumental, presentamos los resultados del análisis sistemático de las distintas realizaciones de los sonidos /b, d, g/ del español, para llegar a una caracterización acústica de las realizaciones aproximantes de los mismos, en situaciones de comunicación real. El análisis, que se lleva a cabo utilizando gráficos espectrográficos ofrecidos por el programa de análisis fonético Praat, se realiza sobre un corpus de habla espontánea, compuesto de 90 enunciados, más de 6 horas de grabación tomadas de distintos programas de televisión. Se han extraído, observando los resultados, los rasgos acústicos que describen estos sonidos tipo, quizás los más controvertidos del sistema fonético y fonológico español en la actualidad. Los resultados del análisis difieren de aquellos de análisis anteriores realizados sobre muestras de habla de laboratorio, apareciendo realizaciones aproximantes en contextos en los que se espera una realización oclusiva y viceversa, o al desaparecer o fundirse un gran número de estos sonidos. Se concluye en cuanto a la caracterización de las aproximantes, que estos sonidos carecen de fricación, son sonoros y siempre poseen armonicidad o estructura de formantes.
[ca] El concepte d'unicitat pot ser una eina crítica important. Pel que fa a l'arquitectura, els edificis o tot el paisatge arquitectònic i visual de la ciutat, el concepte apareix amb freqüència en molts contextos diferents. Es pot afirmar que descriure objectes en l'espai públic i fins i tot conjunts urbans sencers en termes d'unicitat juga un paper en el màrqueting - augmenta l'atractiu turístic de la zona - així com un paper sociocultural, a l'ajudar a enfortir la ciutat i construir el sentit d'identitat de la comunitat. Indicar aquests objectius o la intenció de crear unicitat a la regió de Łódź crida l'atenció sobre una altra qüestió teòric-lingüística més fonamental, és a dir, què vol dir que alguna cosa és única ?. Tenint en compte l'etimologia, l'enfocament teòric, així com els possibles valors atribuïts a 'unicitat', consideraré els principals problemes terminològics amb la noció. Tenint en compte aquestes qüestions teòric-lingüístiques bàsiques, consideraré si hi ha objectes únics a la ciutat de Łódź i a la seva regió. Tractant de respondre a aquesta pregunta, revisaré fenòmens i objectes que podrien considerar-se únics. Identificant la possible unicitat dels llocs i objectes situats en els espais públics de la regió de Lodz, consideraré si es pot crear un panorama únic de l'espai urbà a Łódź i la seva regió, i a quina escala es pot considerar aquesta unicitat per evitar la sensació de que, en cert sentit, tot és únic, o res ho és, perquè imita o s'assembla a solucions, idees existents en altres ciutats de Polònia o Europa.

[es] El concepto de unicidad puede ser una herramienta crítica importante. Por lo que respecta a la arquitectura, los edificios o todo el paisaje arquitectónico y visual de la ciudad, el concepto aparece con frecuencia en muchos contextos diferentes. Se puede afirmar que describir objetos en el espacio público e incluso conjuntos urbanos enteros en términos de unicidad juega un papel en el marketing - aumenta el atractivo turístico de la zona - así como un papel sociocultural, al ayudar a fortalecer la ciudad y construir el sentido de identidad de la comunidad. Indicar estos objetivos o la intención de crear unicidad en la región de Łódź llama la atención sobre otra cuestión teórico-lingüística más fundamental, a saber, ¿qué significa que algo es único?. Teniendo en cuenta la etimología, el enfoque teórico, así como los posibles valores atribuidos a 'unicidad', consideraré los principales problemas terminológicos con la noción. Teniendo en cuenta estas cuestiones teórico-lingüísticas básicas, consideraré si existen objetos únicos en la ciudad de Łódź y en su región. Tratando de responder a esta pregunta, revisaré fenómenos y objetos que podrían considerarse únicos. Identificando la posible unicidad de los lugares y objetos ubicados en los espacios públicos de la región de Łódź, consideraré si se puede crear un panorama único del espacio urbano en Łódź y su región, y a que escala se puede considerar esta unicidad para evitar la sensación de que, en cierto sentido, todo es único, o nada lo es, porque imita o se asemeja a soluciones, ideas existentes en otras ciudades de Polonia o Europa.
[ca] Aquest article com a objectiu, en primer lloc, realitzar una anàlisi de l'estat de la qüestió dels drets sexuals i reproductius a Catalunya i en l'àmbit comparat a partir de la legislació i les polítiques públiques vigents que garanteixen directament o indirectament aquests drets. Per això, s'hi analitzaran els principals instruments, i els més efectius, per a la garantia i la protecció dels drets sexuals i reproductius, que estan vinculats a les eines jurídiques que utilitza l'Estat en el desenvolupament de les esmentades polítiques públiques. En segon lloc, s'hi abordarà el cas concret de l'educació sexual i la interrupció voluntària de l'embaràs a Catalunya i en termes comparatius, a més de com la vulneració d'aquestes constitueix una violència masclista institucional.

[es] Este artículo tiene por objetivo, en primer lugar, realizar un análisis del estado de la cuestión de los derechos sexuales y reproductivos en Catalunya y en el ámbito comparado, a partir de la legislación y políticas públicas vigentes que garantizan directa o indirectamente estos derechos. Para ello se analizarán los principales instrumentos, y los más efectivos, para la garantía y protección de los derechos sexuales y reproductivos, que están vinculados a las herramientas jurídicas que utiliza el Estado en el desarrollo de estas políticas públicas. En segundo lugar, se abordará el caso concreto de la educación sexual y la interrupción voluntaria del embarazo en Catalunya y a nivel comparado, y cómo sus vulneraciones constituyen una violencia machista institucional.
[ca] El present article revisita un aspecte central en moltes de les recerques sobre Orlando (1928), la novel·la de Virgínia Woolf (1882-1941): l'anàlisi del joc vestimentari en el qual participa el seu protagonista al llarg de més de tres segles i la singularitat identitària adquirida per les seves constants mutacions de gènere, els seus canvis de roba i les seves circumstàncies particulars. Partint de la idea que els vestits influeixen en la materialitat del subjecte, en la seva psicologia i en l'adquisició d'una determinada idiosincràsia, aquest estudi proporciona una relectura del polièdric recurs de la roba en la novel·la de Woolf amb la finalitat de ressaltar la modernitat de la proposta literària de l'escriptora i descriure el procés constructiu d'una personalitat híbrida que es va llaurant històrica i espacialment. Més enllà de l'aparent transsexualitat i dels travestismes del personatge, a Orlando preval l'opció de la androginia com a utopia d'una existència que lluita per eludir la tradicional dicotomia sexogenèrica i que és senyal distintiu de tot escriptor i d'un sector important de la moda de la nostra època.

[es] El presente artículo revisita un aspecto central en muchas de las investigaciones sobre Orlando (1928), la novela de Virginia Woolf (1882-1941): el análisis del juego vestimentario en el que participa su protagonista a lo largo de más de tres siglos y la singularidad identitaria adquirida por sus constantes mutaciones de género, sus cambios de ropa y sus circunstancias particulares. Partiendo de la idea de que los vestidos influyen en la materialidad del sujeto, en su psicología y en la adquisición de una determinada idiosincrasia, este estudio proporciona una relectura del poliédrico recurso de la ropa en la novela de Woolf con el fin de resaltar la modernidad de la propuesta literaria de la escritora y describir el proceso constructivo de una personalidad híbrida que se va labrando histórica y espacialmente. Más allá de la aparente transexualidad y de los travestismos del personaje, en Orlando prevale la opción de la androginia como utopía de una existencia que lucha por eludir la tradicional dicotomía sexogenérica y que es seña distintiva de todo escritor y de un sector importante de la moda de nuestra época.
[ca] En la dècada de 1960 al Marroc, tot coincidint amb una època de canvi cultural i polític, la premsa marroquina va viure un nou fenomen: l'aparició de revistes concebudes per, per a i sobre dones. Aquest article es basa en la idea que l'estudi d'aquestes revistes és cabdal tant per entendre les polítiques de gènere com per dibuixar la història intel·lectual del feminisme al Marroc. Per això, proposa un recorregut pel desenvolupament de la premsa femenina marroquina des que va sorgir als anys seixanta fins a l'actualitat, amb l'objectiu d'analitzar l'evolució de les seves concepcions sobre el paper que havien de dur a terme les dones en la societat marroquina. Des d'una perspectiva de gènere i feminista, l'article examina el contingut d'aquestes revistes que van contribuir alhora a perpetuar estereotips patriarcals sobre les dones marroquines i a articular les primeres reivindicacions feministes al Marroc.

[es] En la década de 1960 en Marruecos, coincidiendo con una época de cambio cultural y político, la prensa marroquí vivió un nuevo fenómeno: la aparición de revistas concebidas por, para y sobre mujeres. Este artículo parte de la idea de que el estudio de estas revistas resulta esencial tanto para entender las políticas de género como para trazar la historia intelectual del feminismo en Marruecos. Por ello, propone un recorrido por el desarrollo de la prensa femenina marroquí desde su surgimiento en los años sesenta hasta la actualidad, para analizar la evolución de sus concepciones sobre el papel que debían desempeñar las mujeres en la sociedad marroquí. Desde una perspectiva de género y feminista, el artículo examina el contenido de estas revistas que contribuyeron tanto a perpetuar estereotipos patriarcales sobre las mujeres marroquíes como a plasmar las primeras reivindicaciones feministas en Marruecos.
[ca] INTRODUCCIÓ. La pandèmia per la covid-19 ha impactat en l'aspecte físic, emocional i social. Les mesures de distanciament han modificat les formes de relacionar-se i van produir estrès i pors davant la incertesa que van impactar, també, en l'esfera educativa. La majoria de les investigacions s'han focalitzat en les conseqüències negatives que ha tingut el distanciament en la salut mental de les persones. Per això, aquest article presenta una mirada diferent, que, des de la resiliència, indaga com els subjectes construeixen noves relacions de suport gràcies a les possibilitats que ofereix l'espai educatiu. En concret, ho fa mitjançant l'intercanvi de postals entre estudiants de la Università Cattolica Sacro Cuore di Milano i la Universitat de Barcelona, entre març i maig del 2020. MÈTODE. Estudi de tall qualitatiu, amb anàlisi textual i visual. L'objectiu és explorar les potencialitats de les postals com a mètode creatiu i de foment de la resiliència. RESULTATS i DISCUSSIÓ. Es mostren les postals com un instrument de resiliència. Es donen indicis sobre la creació de vincles afectius i l'activació d'estratègies d'empatia davant del confinament. També es demostra com els mètodes creatius fomenten altres tipus de relació i comprensió, davant de mètodes més tradicionals d'investigació.

[es] INTRODUCCIÓN. La pandemia Covid-19 impactó en lo físico, emotivo y social. Las medidas de distanciamiento modificaron las formas de relacionarse, produciendo, al comienzo, estrés y temores frente a la incertidumbre que impactaron, también, en la esfera educativa. La mayoría de las investigaciones se han focalizado en las consecuencias negativas del distanciamiento en la salud mental de las personas. Por esto, el presente artículo presenta una mirada diferente que, desde la resiliencia, indaga cómo los sujetos construyen nuevas relaciones de apoyo gracias a las posibilidades que ofrece el espacio educativo. En concreto, en concreto lo hace mediante un intercambio de postales entre estudiantes de la Università Cattolica Sacro Cuore di Milano y la Universitat de Barcelona, desde marzo a mayo del 2020. MÉTODO. Estudio de corte cualitativo, análisis textual y visual de postales, con el objetivo de explorar las potencialidades de las postales como método creativo y de fomento de la resiliencia. RESULTADOS y DISCUSIÓN. Se arrojan indicios sobre la creación de vínculos afectivos y la activación de estrategias de empatía frente al confinamiento, posicionando las postales como un instrumento de resiliencia. Demostrando, también, cómo los métodos creativos fomentan otros modos de relación, frente a métodos más tradicionales de investigación.
[ca] Aquest estudi investiga la forma en la qual els primers intel·lectuals i escriptors van percebre el naixement del cinema, i com els recursos expressius proposats pel cinema van influir i modificar la manera d'interpretar i transmetre formalment la realitat durant les primeres dècades del segle XX, tot transformant els valors estètics i formals de l'art.

[es] Este estudio investiga el modo en que los primeros intelectuales y escritores percibieron el nacimiento del cine, y cómo los recursos expresivos propuestos por el cine influyeron y modificaron la manera de interpretar y transmitir formalmente la realidad durante las primeras décadas del siglo XX, transformando los valores estéticos y formales del arte.
[ca] Aquest article tracta de l'escalada de protestes a finals de 2019 a Malta al voltant de l'assassinat de la periodista Daphne Caruana Galizia. Las nodrides protestes van ser la continuació de les tendències activistes de la societat civil des de l'assassinat de la periodista l'any 2017. Es van caracteritzar per la creació d'una àmplia coalició d'organitzacions de moviments social a l'estranger, i van portar finalment a la dimissió del primer ministre, Joseph Muscat.

[es] Este artículo trata de la escalada de protestas a finales de 2019 en Malta en torno al asesinato de la periodista Daphne Caruana Galizia. Las nutridas protestas fueron la continuación de las tendencias activistas de la sociedad civil desde el asesinato de la periodista en 2017. Se caracterizaron por la creación de una amplia coalición de organizaciones de movimientos sociales en el extranjero, y condujeron finalmente a la dimisión del primer ministro, Joseph Muscat.