[ca] L'estimació n de la grandària mínima de la mostra és una téccnica útiil per a produir experiments rendibles i, al mateix temps, significatius. No obstant això, aquesta estimació no és senzilla en machine learning, on tenim una etapa d'entrenament i una altra de prova. La primera és l'objecte d'aquest estudi, ja que estableix una relació n entre les dades predictores i les dades predites. En aquest projecte abordem el problema del machine learning supervisat per a la classificació, considerant diverses tècniques d'aprenentatge automàtic (kNN, regressió logística, naive Bayes i random forest), mitjançant el desenvolupament d'un algorisme, basat en metodologies ja existents, que obté una corba d'aprenentatge en la qual la grandària del conjunt d'entrenament és la variable independent i la variable dependent és una mètrica: la precisió o la κ de Cohen, obtinguda en el pas de test. L'algorisme ajusta una llei de potència inversa a la corba d'aprenentatge i resulta eficaç per a estimar la grandària mínima de la mostra en el pas d'entrenament per a alguns conjunts de dades i algorismes d'aprenentatge automàtic. No obstant això, quan augmentem la grandària mostral en el pas d'entrenament veiem com la corba d'aprenentatge tendeix a desviar-se de la fórmula de potència inversa inicial, que augmenta sense parar. Proposem altres direccions possibles per a millorar la disminució de la precisió i la κ de Cohen a mesura que la grandària de la mostra supera un llindar. No obstant això, és clar que existeix un "punt optimo" després del qual augmentar la grandària de la mostra d'entrenament no millora les prediccions.

[es] La estimación n del tamaño mínimo de la muestra es una técnica útiil para producir experimentos rentables y, al mismo tiempo, significativos. Sin embargo, esta estimación no es sencilla en machine learning, donde tenemos una etapa de entrenamiento y otra de prueba. La primera es el objeto de este estudio, ya que establece una relación n entre los datos predictores y los datos predichos. En este proyecto abordamos el problema del machine learning supervisado para la clasificación, considerando varias técnicas de aprendizaje automático (kNN, regresión logística, naive Bayes y random forest), mediante el desarrollo de un algoritmo, basado en metodologías ya existentes, que obtiene una curva de aprendizaje en la que el tamaño del conjunto de entrenamiento es la variable independiente y la variable dependiente es una métrica: la precisión o la κ de Cohen, obtenida en el paso de test. El algoritmo ajusta una ley de potencia inversa a la curva de aprendizaje y resulta eficaz para estimar el tamaño mínimo de la muestra en el paso de entrenamiento para algunos conjuntos de datos y algoritmos de aprendizaje automático. Sin embargo, cuando aumentamos el tamaño muestral en el paso de entrenamiento vemos como la curva de aprendizaje tiende a desviarse de la fórmula de potencia inversa inicial, que aumenta sin parar. Proponemos otras direcciones posibles para mejorar la disminución de la precisión y la κ de Cohen a medida que el tamaño de la muestra supera un umbral. Sin embargo, está claro que existe un "punto optimo" tras el cual aumentar el tamaño de la muestra de entrenamiento no mejora las predicciones.