[ca] Nova York ha estat una ciutat en la qual l'espai públic ha quedat en segon pla durant molts anys; un primer cop amb la implantació del Commissioner's Plan al segle XIX, que va acabar forçant la construcció del Central Park, i un segon cop després del procés de desindustrialització i la planificació descontrolada de finals del segle XX, que va evocar a centrar la mirada als espais públics perifèrics de la ciutat. Observem doncs, que com en un acte reflex, la ciutat tendeix a respondre d'una forma contundent quan el seu espai públic li és amenaçat; per tant, n'és una part fonamental. A la gran metròpolis, però, el problema no acaba aquí, a causa de la gran ocupació edificatòria, sorgeixen temes com la falta d'il·luminació i ventilació a les zones més denses, i és justament aquí on neix el principal interès del treball: els Privately Owned Public Spaces (POPS), un mecanisme a través del qual es vol regenerar la ciutat. A mesura que l'estudi ha anat descobrint què conforma la ciutat de Nova York a partir d'un anàlisi urbanístic, empès per cartografies històriques, s'endinsa als Pocket Parks, unes places urbanes que formen part del sistema de POPS, i que sorgeixen en determinats punts de la ciutat, formant part de la vida de la població. Així doncs, es realitza un estudi exhaustiu en els seus patrons d'ús i les percepcions que generen, a través d'un meticulós treball de recerca i fotografia, sumat a un treball de debat amb la població, que genera no només una visió morfològica d'aquests, sinó també una visió sociològica real i actual de com s'utilitzen i quin és el seu lloc a la ciutat.

[es] Nueva York ha sido una ciudad en la cual el espacio público ha quedado en segundo plano durante muchos años; una primera vez con la implantación del Commissioner's Plan en el siglo XIX, que acabó forzando la construcción del Central Park, y una segunda vez después del proceso de desindustrialización y la urbanización descontrolada de finales del siglo XX, que evocó a centrar la mirada a los espacios públicos periféricos de la ciudad. Observamos, pues, que como en un acto reflejo, la ciudad tiende a responder de una forma contundente cuando su espacio público le es amenazado; por lo tanto, es una parte fundamental. A la gran metrópolis, pero, el problema no acaba aquí, a causa de la gran ocupación edificatoria, surgen temas como la falta de iluminación y ventilación a las zonas más densas, y es justamente aquí donde nace el principal interés del trabajo: los Privately Owned Public Spaces (POPS), un mecanismo a través del cual se quiere regenerar la ciudad. A medida que el estudio ha ido descubriendo qué conforma la ciudad de Nueva York a partir de un análisis urbanístico, empujado por cartografías históricas, se adentra a los Pocket Parks, unas plazas urbanas que forman parte del sistema de POPS, y que surgen en determinados puntos de la ciudad, formando parte de la vida de la población. Así pues, se realiza un estudio exhaustivo en sus patrones de uso y las percepciones que generan, a través de un meticuloso trabajo de investigación y fotografía, sumado a un trabajo de debate con la población, que genera no solo una visión morfológica de estos, sino también una visión sociológica real y actual de cómo se utilizan y qué es su lugar en la ciudad.