[ca] Aquesta recerca té com a objectiu realitzar una anàlisi de la configuració de la parella heterosexual a principis del segle XXI. En l'escenari d'hegemonia feminista discursiva en el qual estem immerses, aquesta anàlisi cobra especial rellevància, ja que les rela-cions sexoafectives, les cures, els afectes i les emocions; es continuen construint, enca-ra majoritàriament, a través de pràctiques tradicionals i normatives. Plantejo un acostament etnogràfic a les maneres de viure i pensar el gènere en la pa-rella heterosexual, per comprendre com actua i es reprodueix el gènere en el si d'a-questes relacions. Partint de la base que la parella heterosexual és un dispositiu de poder que reprodueix desigualtats, que es comença a posar en qüestió, però que se sosté en fèrries asimetries i desigualtats de gènere. L'acostament etnogràfic m'ha permès observar tot allò que passa desapercebut en la quotidianitat i que configura l'experiència de ser parella. L'escriptura etnogràfica - una escriptura, analítica, reflexiva i amb tocs autoetnogràfics - ha conformat mètode i resultat. He elaborat un relat etnogràfic per a cadascuna de les parelles participants, on podem veure com les parelles actuen les emocions, els afectes, els rituals, i habiten els temps i els espais compartits. Veiem també com donen i reben cura en el si de la parella, i què succeeix quan aquesta institució s'amplia, i es viu en el marc de la famí-lia nuclear. La quotidianitat, com a mirada i com a espai de coneixement, és un escenari privilegi-at per comprendre i posar el focus a alguns nusos dels feminismes contemporanis. Així, els relats etnogràfics, construïts en els espais públics, són reflex de les tensions, les contradiccions i els malestars que sorgeixen en relació amb l'equilibri entre els discursos sobre el gènere i les pràctiques quotidianes. Habitant uns escenaris pels quals circula el gènere de manera persistent i uns temps rotundament marcats pels sistemes patriarcal i capitalista. Les escenes de cura són paradigma de les actuacions del gènere, així com dels movi-ments i canvis que estan succeint en la construcció de noves subjectivitats. Més iguali-tàries i fluides, però, alhora, repletes de contradiccions. Les estratègies i tàctiques utilitzades per les parelles per justificar, canviar o subvertir el sistema patriarcal, que encotilla i limita les pràctiques quotidianes, genera petits moviments, que reprodueixen els desequilibris entre la masculinitat i la feminitat. Malgrat això, hem de pensar la parella i la família com a espais d'oportunitat on assa-jar el gènere. Espais que, a través de les petites transgressions quotidianes, obren ca-mins per suggerir canvis en les estructures patriarcals, malgrat les dificultats i els cos-tos que això comporta. Perquè investigar la parella heterosexual, no solament qüestiona aquesta institució, sinó que obre un qüestionament al sistema capitalista que se sosté en aquest model. Qüestiona el model d'amor romàntic i les seves implicacions en les violències masclis-tes, i qüestiona també les bases patriarcals sobre les quals se sosté el model de família i els models de criança. La parella normativa evidència l'heterocentrisme com a sis-tema, i posa en joc tota l'estructura sobre la qual se sosté el dispositiu de la parella heterosexual, obrint així possibilitats d'actuació en diferents àmbits, des d'una posició contextual, situada i feminista.

[en] This research has the objective to analyze the configuration of the heterosexual couple in the beginnings of XXI century. AS we are living in a discursive feminist hegemony, this analysis is of particular importance, as the sexual-affective relationships, the cares, the affections and the emotions, are still being built, still mostly through traditional and normative practices. I propose an ethnographic approach about ways of living, thinking the gender in the heterosexual couples, to understand how gender acts and reproduces within these relationships. I start from the base that heterosexual couples is a device of power that reproduces inequalities, which is beginning to be questioned, but which is sustained by strong asymmetries and gender inequalities. The ethnographic approach has allowed me to observe everything that goes unnoticed in everyday life and that shapes the experience of being a couple. The ethnographic writing - an analytic, reflexive and with autoethnographic touches in writing- has been the method and the result. I have elaborated an ethnographic story for each participant couple, where we can observe how couples act, the emotions, the affections, the rituals, and how they inhabit the times and the shared spaces. We also see how they give and receive care within the couple, and what happens when this institution expands, and lives within the framework of the nuclear family. The everyday life, as a look and as a space for knowledge, is a privileged space to understand and bring attention to the knots of the contemporary feminisms. Si, the ethnographic stories, built in public places, reflect the stress, conflicts, and the discomforts that emerge in a relationship with balancing between the gender speeches and the daily life practices. Inhabiting some scenarios through which gender circulates on a persistent way and times strongly marked by patriarchal and capitalist systems. The care scenes are paradigm of the gender acts, as well as for the movements and changes that are taking place in the building of new subjectivities. More egalitarian and fluid, but, at the same time full of contradictions. The strategies and tactics used by the couples to justify, change, or subvert the patriarchal system, that corset and limits the everyday practices, generates small movements, which reproduce the imbalances between masculinity and femininity. Although, we must think about the couple and the family as opportunistic spaces to test the gender. Spaces that, through small daily transgressions, open paths to suggest changes in the patriarchal structures, despite the difficulties that this entails. Because research about the heterosexual couple, not only disputes this institution, but also opens a question about the capitalist system that is being sustained in this model. Questions the romantic love model and its implications in sexist violence, and also the patriarchal foundations on which the family and parenting is sustained. The normative couple evidence heterocentrism as a system, and puts in check the entire structure on which the heterosexual couple is sustained, thus opening the possibility of acting in different areas, from a contextual, situated and feminist position.