[ca] La cultura cinematogràfica transcendeix la visualització i la producció fílmica. És crucial abordar-la de manera holística, juntament amb altres pràctiques cinèfiles, anant més enllà de la creació cinematogràfica en si mateixa. Aquest estudi se centra en els diversos components que orbiten al voltant del cinema, com la premsa periòdica especialitzada, l'edició de llibres i el moviment de cineclubs a Portugal entre 1948 i 1971. Aquests eren, sovint, els substituts possibles davant l'absència de pel·lícules i la seva projecció que, per motius de censura o per falta d'interès dels distribuïdors, no arribaven a les pantalles portugueses. Associats a aquests fenòmens, coexisteixen formes de pensament i participació al cinema, ja sigui a través de la crítica, la difusió, la reflexió i l'educació al voltant del setè art, o en expressions més populars de la cultura cinèfila, com el culte a les estrelles. Aquest enfocament integral ofereix diverses contribucions en la identificació i relació d'agents comuns a la producció cinematogràfica i a la cultura cinematogràfica nacional i internacional. De fet, els cineastes i tècnics del cinema portuguès tenen connexions amb la cultura de cinema escrita i social que mereixen ser desenvolupades, tenint en compte que l'existència d'una cultura cinematogràfica sòlida és essencial per a la renovació del cinema nacional. Així mateix, aquest estudi aporta contribucions en l'establiment de vincles entre el cinema portuguès i altres cinematografies europees, no sols a nivell institucional i/o de direcció de pel·lícules, sinó especialment en l'intercanvi entre actors, cineclubs, crítics i revistes, en particular amb Espanya. Aprofitant un corpus d'estudi diversificat -que inclou l'anàlisi de la premsa especialitzada, les monografies de cinema i els butlletins dels cineclubs-, es pretén ampliar la comprensió de les cinefílies i de la cultura cinematogràfica portuguesa en relació amb diversos períodes de la història del cinema, com el Neorealisme i els Nous cinemes.

[es] La cultura cinematográfica trasciende la visualización y la producción fílmica. Es crucial abordarla de manera holística, junto con otras prácticas cinéfilas, yendo más allá de la creación cinematográfica en sí misma. Este estudio se centra en los diversos componentes que orbitan alrededor del cine, como la prensa periódica especializada, la edición de libros y el movimiento de cineclubs en Portugal entre 1948 y 1971. Estos eran, a menudo, los sustitutos posibles ante la ausencia de películas y su proyección que, por motivos de censura o por falta de interés de los distribuidores, no llegaban a las pantallas portuguesas. Asociados a estos fenómenos, coexisten formas de pensamiento y participación en el cine, ya sea a través de la crítica, la difusión, la reflexión y la educación en torno del séptimo arte, o en expresiones más populares de la cultura cinéfila, como el culto a las estrellas. Este enfoque integral ofrece diversas contribuciones en la identificación y relación de agentes comunes a la producción cinematográfica y a la cultura cinematográfica nacional e internacional. De hecho, los cineastas y técnicos del cine portugués tienen conexiones con la cultura de cine escrita y social que merecen ser desarrolladas, teniendo en cuenta que la existencia de una cultura cinematográfica sólida es esencial para la renovación del cine nacional. Asimismo, este estudio aporta contribuciones en el establecimiento de vínculos entre el cine portugués y otras cinematografías europeas, no solo a nivel institucional y/o de dirección de películas, sino especialmente en el intercambio entre actores, cineclubes, críticos y revistas, en particular con España. Aprovechando un corpus de estudio diversificado - que incluye el análisis de la prensa especializada, las monografías de cine y los boletines de los cineclubes -, se pretende ampliar la comprensión de las cinefilias y de la cultura cinematográfica portuguesa en relación con diversos períodos de la historia del cine, como el Neorrealismo y los Nuevos cines.