[ca] A principis del segle XXI es van consolidar Noves Formes d'Organització del Treball (NFOT) basades en la utilització massiva del coneixement. El teletreball és una d'aquestes NFOT el qual proporciona major flexibilitat que les formes organitzatives tradicionals. L'adopció d'aquesta modalitat de treball va tenir el seu auge al març de 2020, sent considerada la millor forma per a esmorteir els efectes negatius de la pandèmia per Covid-19 en les organitzacions. Atès que nombrosos autors han demostrat que durant el període pandèmic les persones sense experiència en teletreball no obtenen d'aquest els mateixos beneficis que teletraballadores amb experiència, el present estudi té com a objectiu conèixer la relació existent entre la implementació del teletreball durant el període de pandèmia per Covid-19 i la satisfacció laboral de persones que el realitzen, tenint en compte variables com la flexibilitat laboral, la càrrega de treball i la conciliació treballo-família. Per a aconseguir aquest objectiu, 124 persones (43 homes i 81 dones) amb una edat mitjana de 37 anys, totes elles teletraballadores en algun moment de la seva vida laboral, van emplenar un qüestionari que avalua determinats riscos psicosocials en el treball. La mostra es va dividir en dos grups: teletrabajadores sense experiència (havien realitzat treballat en remot per primera vegada a causa de la pandèmia) (N=102) i teletraballadores amb experiència (havien realitzat teletreball amb anterioritat) (N=22). Les anàlisis de correlació van revelar que la flexibilitat laboral i la conciliació treballo-família es relacionen de manera positiva, mentre que la càrrega de de treball es relaciona de manera negativa amb aquestes. A més, la prova T de Student va indicar diferències significatives entre grups, sent els participants sense experiència els que van obtenir pitjors resultats. No es van observar diferències en funció del gènere. En resum, el teletreball sembla tenir un impacte negatiu sobre la satisfacció la laboral de les persones que l'han portat a la pràctica per primera vegada a causa de la pandèmia per Covid-19.

[en] At the beginning of the 21st century, New Forms of Work Organization (NFWO) based on the massive use of knowledge were consolidated. Teleworking is one of these NFWO, which provides greater flexibility than traditional organizational forms. The adoption of this work modality had its boom in March 2020, being considered the best way to cushion the negative effects of the Covid 19 pandemic in organizations. Given that numerous authors have shown that during the pandemic period people without teleworking experience don´t obtain the same benefits than experienced teleworkers, the study´s aim is to know the relationship between teleworking implementation during the Covid-19 pandemic period and teleworker´s job satisfaction, taking into account variables such as job flexibility, workload and work-family conciliation. To achieve this objective, 124 people (43 men and 81 women) with an average age of 37 years,all of them teleworkers at some point in their working lives, completed a questionnaire that assesses certain psychosocial risks at work. The sample was divided into two groups: inexperienced teleworkers (they hadworked remotely for the first time due to the pandemic) (N = 102) and experienced teleworkers (they had teleworked before) (N = 22). Correlation analyzes revealed that job flexibility and work-family conciliation are positively related, while workload is negatively related to them. In addition, the Student´s T-Test reported significant differences between both groups, being inexperienced participants the ones who obtain worse results. No differences were observed based on gender. In summary, teleworking seems to have a negative impact on job satisfaction of people who have put it into practice for the first time due to the Covid-19 pandemic.