[ca] La genètica molecular i evolutiva proporciona informació summament valuosa per a l'eficient conservació de les espècies amenaçades. En aquesta tesi, s'ha utilitzat una combinació de dades ecològiques i genètiques amb l'objectiu d'avaluar l'estat de conservació del lepidòpter protegit Graellsia isabellae. En primer lloc, s'ha reconstruït la història evolutiva d'aquest emblemàtic insecte, utilitzant dades genètiques obtingudes del mostreig al llarg de tota l'àrea de distribució coneguda: la península Ibèrica i els Alps francesos. La seqüenciació d'un gen mitocondrial (cox1) i el genotipat amb nou marcadors nuclears microsatèl·lits revelaren un fort patró filogeogràfic compost per sis grups de poblacions (clusters). Els canvis en el rang de distribució de la seua principal planta hostatgera, Pinus sylvestris, durant les oscil·lacions climàtiques del Quaternari superior semblen haver jugat un paper important en la diversificació de G. isabellae. Aquests sis clusters, definits com a Unitats Evolutives Significatives (ESU), conicideixen en gran manera amb la taxonomia intraespecífica d'aquesta espècie. En segon lloc, s'han combinat dades genètiques (microstèl·lits) i ecològiques (marcatge-solta-recaptura) amb la finalitat d'estimar les grandàries poblacionals contemporànies censal i efectiva. La comparació d'ambdós paràmetres en dues poblacions de G. isabellae amb paleses diferències pel que fa al seu hàbitat han permès descobrir els factors subjacents a la diversitat genètica d'aquesta espècie a nivell poblacional. Tant la història demogràfica com la configuració de l'hàbitat han resultat clau per a explicar la semblança trobada entre la grandària censal d'ambdues localitats i la diferència significativa obtinguda pel que fa a les seues respectives grandàries efectives de població. S'argumenta doncs, la necessitat de recategoritzar aquesta espècie en els catàlegs nacionals i autonòmics de fauna amenaçada. Finalment, l'anàlisi a fina escala de l'estructura poblacional al Parc Nacional d'Ordesa i Monte Perdido ha confirmat que la topografia i la configuració dels fragments de planta hostatgera són els principals condicionants de l'estructura poblacional de G. isabellae. La descoberta d'una dinàmica font- embornal involucrant subpoblacions localitzades fora dels límits del Parc Nacional subratlla la importància de les zones de protecció perifèrica en la conservació de la diversitat genètica de les poblacions amenaçades.

[gl] A xenética molecular e evolutiva proporciona información sumamete valiosa para a conservación de especies ameazadas. Nesta tese empregáronse unha combinación de datos ecolóxicos e xenéticos co gallo de avaliar o estado de conservación do lepidóptero protexido Graellsia isabellae. Primeiramente reconstruiuse a historia evolutiva deste emblemático insecto, utilizando datos xenéticos obtidos da mostraxe en toda a súa área de distribución coñecida: Península Ibérica e Alpes franceses. A secuenciación dun xene mitocondrial (cox1) e o xenotipado con nove marcadores microsatélites nucleares desvelaron un forte patrón filoxeográfico composto por seis grupos de poboacións (clusters). Os cambios no rango de distribución da súa principal planta hospedadora, Pinus sylvestris, durante as oscilacións climáticas do Cuaternario Superior semellan ter xogado un importante papel na diversificación de G. isabellae. Estes seis clusters, definidos como Unidades Evolutivas Significativas (ESU), cadran coa taxonomía intraespecífica desta especie agás no caso dunha das subespecies. En segundo lugar, combináronse datos xenéticos (microsatélites) e ecolóxicos (marcaxe-ceiba-recaptura) co gallo de estimar os tamaños poboacionais contemporáneaos censal e efectivo. A comparanza destes dous parámetros en dúas poboacións de G. isabellae con notables diferenzas en canto ao seu hábitat foron clave para explicar a semellanza atopada no tamaño censal de ámbalas dúas localidades e a diferenza significativa obtiva en canto aos seus respectivos tamaños efectivos de poboación. Arguméntase a necesidade de recategorizar esta especie nos catálogos nacional e autonómicos de fauna ameazada. Finalmente, a análise a fina escala da estrutura poboacional no Parque Nacional de Ordesa e Monte Perdido confirmou que a topografía e a configuración dos anacos de planta hospedadora son os principais condicionantes da estruturación poboacional de G. isabellae. O ter atopado unha dinámica fonte-vertedoiro abranguendo subpoboacións localizadas fóra das lindes do Parque Nacional salienta a importancia das zonas de protección periféricas na conservación da diversidade xenética de poboacións ameazadas.