[ca] La fortuna del poeta italià Giovanni Pascoli és particularment controvertida; les dades obtingudes en per una investigació realitzada per l'autora d'aquest article en àmbit universitari (2014) demostren que el poeta no gaudeix d'una popularitat excessiva entre els estudiants de matèries literàries, mentre que els resultats de les investigacions en àmbit internacional (2018) reflecteixen que l'obra de Pascoli posseeix una discreta fortuna entre els escriptors i intel·lectuals dels segles XX i XXI, essent, a Espanya, molt popular entre els membres del moviment sociocultural del Noucentisme. L'objectiu d'aquest article és analitzar les versions poètiques del volum Fragmentos de Giovanni Pascoli (López Rico 2018), ja que representa, a parer nostre, l'única antologia que dóna preferència als aspectes més complexos de la poètica de l'autor. Aquests elements han estat ocults al lector en les versions prece-dents, a causa de la inclinació, per part dels traductors, cap a un enfocament literal i prosístic, orientat sobretot al contingut, sense donar gaire pes a elements fonamentals de l'estil pascolià, com la seva rigorosa atenció al ritme, a la mètrica i a la rima. En el volum Fragmentos de Giovanni Pascoli, l'atenció a aquests aspectes im-portants ha estat possible gràcies a les diferents tècniques utilit-zades per aconseguir en el text meta efectes equivalents als que es verifiquen en el text original. El metatext ha estat concebut seguint la idea de traducció com un procés que s'ha d'interpretar en ter-mes d'intercanvi en l'àmbit de les relacions interculturals, tot donant un pes especial a l'activitat de la reescriptura; s'ha pretès, a més, fer un transvasament respectant la teoria dels polisistemes i de la crítica literària en qüestió de traducció (Even-Zohar 1979; 1990; 1997), bo i preferint una percepció més oberta cap a l'estudi de la recepció i de la investigació empírica: és a dir, la diferència entre investigació historicodescriptiva i la multiplicitat d'elements o sistemes com a regles, models, directrius o context literari de la llengua meta a través de l'anàlisi de dades, en definitiva, tot unint teoria i dades empíriques. A l'article es presenten alguns exemples dels principals problemes que han sorgit durant el treball de traducció de la complexa poesia pascoliana, ja siguin en termes d'estructura, de signe, de personalitat, lingüístics o culturals i s'ha posat de manifest la manera en què han estat afrontats i quines tècniques i mètodes han estat utilitzats per respectar el major nombre d'elements possible.

[es] La fortuna del poeta italiano Giovanni Pascoli es particularmente controvertida; los datos arrojados de una investigación realizada por la autora de este artículo en ámbito universitario (2014) demuestran que el poeta no goza de excesiva popularidad entre los estudiantes de materias literarias, mientras que los resultados de las investigaciones en ámbito internacional (2018) reflejan que la obra de Pascoli posee una discreta fortuna entre los escritores e intelectuales de los siglos XX y XXI, siendo, en España, muy popu-lar entre los miembros del movimiento sociocultural del Novecen-tismo. El objetivo de este artículo es analizar las versiones poéti-cas del volumen Fragmentos de Giovanni Pascoli (López Rico 2018), ya que representa, a nuestro parecer, la única antología que da preferencia a los aspectos más complejos de la poética del autor. Dichos elementos han permanecido ocultos al lector en las versiones precedentes, debido a la inclinación, por parte de los traductores, hacia un enfoque literal y prosístico, orientado sobre todo al contenido, sin dar demasiado peso a elementos fundamen-tales del estilo pascoliano, como su rigurosa atención al ritmo, a la métrica y a la rima. En el volumen Fragmentos de Giovanni Pascoli , la atención a estos importantes aspectos ha sido posible gracias a las diferentes técnicas utilizadas para lograr en el texto meta efectos equivalentes a los que se verifican en el texto original. El metatexto ha sido concebido siguiendo la idea de traducción como un proceso que debe interpretarse en términos de intercambio en el ámbito de las relaciones interculturales, dando especial peso a la actividad de la reescritura; se ha pretendido además, realizar un trasvase respetando la teoría de los polisistemas y de la crítica literaria en cuestión de traducción (Even-Zohar 1979; 1990; 1997), prefiriendo una percepción más abierta hacia el estudio de la recepción y de la investigación empírica, es decir, la diferencia entre investigación histórico-descriptiva y la multiplicidad de elementos o sistemas como reglas, modelos, directrices o contexto literario de la lengua meta a través del análisis de datos: uniendo teoría y datos empíricos. En el artículo se presentan algunos ejem-plos de los principales problemas que han surgido durante el trabajo de traducción de la compleja poesía pascoliana, ya sean estos en términos de estructura, de signo, de personalidad, lingüísticos o culturales y se ha puesto de manifiesto la manera en la cual han sido afrontados y qué técnicas y métodos han sido utilizados para respetar el mayor número de elementos posible.