[ca] INTRODUCCIÓ: De vital importància en el tractament del càncer de recte és l'estadificació preoperatòria ja que en depèn el tractament, tipus de resecció i teràpia neoadjuvant a seguir. L'estudi preoperatori es basa en l'ecografia endorectal (ERUS) i ressonància magnètica rectal (RMN), però les dues proves no tenen una precisió diagnòstica definitiva, sobretot en estadis inicials. Donades aquestes limitacions ens trobem en situacions de "dubte diagnòstic"(DD) com davant la biòpsia preoperatòria d'adenoma de recte però ERUS i/o MR ho estadien com lesions infiltrants T2-T3. Un altre context és en els casos d'adenocarcinoma on l'ERUS no pot diferenciar entre T1-T2 i la RMN no permet distingir fins més enllà del T2. En aquestes situacions optem per actitud més agressiva o conservadora? Hem de fer escissió local transanal (TES) o escissió total del mesorrecte? Correm el risc de sobretractar i realitzar cirurgies majors (TME) innecessàries, generant una major morbimortalitat, alteracions en la qualitat de vida i costos econòmics. O infratractar mitjançant TES i necessitar completar la cirurgia anomenada de finalització ("completion surgery") (CS). Com sembla que la CS a TME després de TES, no es veuen afectats els resultats oncològics a llarg termini, sempre que es faci en les properes setmanes. HIPÒTESI I OBJECTIUS: Hipòtesi. Davant dels casos de lesions rectals que presentin dubte diagnòstic (DD), aquells que tinguin una biòpsia positiva per adenoma però l'ERUS i/o RMN són diagnosticats de T2-T3 o N1 i aquells pacients que presentin biòpsia positiva per a ADK però l'ERUS i RMN difereixen al grau d'estadificació entre T1-T2; Es proposarà la cirurgia mínimament invasiva mitjançant TES en lloc de TME, Davant la presumpció que el percentatge de cirurgia de finalització (CS) a TME no és elevat i els resultats oncològics d'aquesta cirurgia no són inferiors a la que es fa a primera instància. Objectius. 1. Determinar la freqüència de DD en adenomes i adenocarcinomes de recte entre T1-2. 2. Determinar si la CS empitjora el pronòstic oncològic. MATERIAL I MÈTODES: Estudi observacional d'una cohort de 803, introducció de dades prospectiva i anàlisi retrospectiva de pacients intervinguts mitjançant TES des del 2004 fins al 2021. S'hi inclouen els pacients intervinguts d'adenoma (grup I) i adenocarcinoma de baix grau T1 (grup II). S'analitzen les variables relacionades amb el dubte diagnòstic i el diagnòstic patològic definitiu d'adenocarcinoma superior a T1 i la indicació de CS. RESULTATS: S'hi han intervingut 774 pacients de TES. Indicació de CS va ser a 9.7%. El temps mitjà del TES al CS va ser de 9 setmanes. Reseccions abdomino-perineals a 23 (45,1%), encara que el 82,6%, la lesió estava a ≤ 6 cm del marge anal. La morbiditat postoperatòria global va ser de 35.3%, la morbiditat clínica 5.9%, sense mortalitat. Recidiva local 3.9%, sistèmica 13.7% i supervivència lliure de malaltia a 5 anys 86%. Al grup I són 529 pacients, el 21.4% amb DD, amb diagnòstic patològic definitiu d'adenocarcinomes T1 el 15%. La variable DD és un factor de risc de adenocarcinoma > T1 amb OR 2,3(IC 95% 1,1-4,7). Al grup II són 109 pacients i amb DD el 7,3%, amb diagnòstic patològic definitiu d'adenocarcinomes > T1 va ser en dos pacients. CONCLUSIONS: Al grup I amb DD, tot i tenir el doble risc d'un resultat patològic més gran a pT1, la indicació inicial és la TES, ja que completar la cirurgia a TME, no s'empitjora el pronòstic oncològic. Al grup II, no hi ha mostra de pacients suficient per poder establir una conclusió definitiva. La indicació de la CS després de TEM és baixa. La CS hi ha major percentatge d'APR però amb una morbiditat postoperatòria, qualitat de mesorrecte i resultats oncològics similars.

[en] NTRODUCTION: Of vital importance in the treatment of rectal cancer is staging.preoperative since the treatment, type of resection and therapy depend on it neoadjuvant to follow. The preoperative study is based on endorectal ultrasound (ERUS) and rectal magnetic resonance imaging (MRI), but both tests do not have a definitive diagnostic accuracy, especially in early stages. Given these limitations, we find ourselves in situations of "diagnostic doubt" (DD) as before the preoperative biopsy of rectal adenoma but ERUS and/or MR stay it as T2-T3 infiltrating lesions. Another context is in cases of adenocarcinoma where ERUS cannot differentiate between T1-T2 and MRI cannot distinguish up to beyond T2. In these situations, do we opt for a more aggressive or conservative attitude? Must perform local transanal excision (TES) or total mesorectal excision? We take the risk of overtreating and performing unnecessary major surgeries (TME), generating a greater morbidity and mortality, alterations in the quality of life and economic costs. Or under treatthrough TES and need to complete the surgery called completion surgery") (CS). As it seems to be the CS to TME after TES, the results are not affected long-term oncology, as long as it is performed in the coming weeks. HYPOTHESIS AND OBJECTIVES: -Hypothesis: In cases of rectal lesions that present diagnostic doubt (DD), those who have a positive biopsy for adenoma but ERUS and/or MRI are diagnosed as T2-T3 or N1 and those patients who present a positive biopsy for ADK but ERUS and MRI differ in the degree of staging between T1-T2; Surgery will be proposed minimally invasive through TES instead of TME, Given the presumption that the percentage of completion surgery (CS) at TME is not high and the results oncology of this surgery are not inferior to the one performed in the first instance. -goals. 1. To determine the frequency of DD in adenomas and adenocarcinomas of straight between T1-2. 2. To determine if CS worsens the oncological prognosis. MATERIAL AND METHODS: Observational study of a cohort of 803, prospective data entry and retrospective analysis of patients operated on with ERT from 2004 to 2021. Patients operated on for adenoma (group I) and low-grade adenocarcinoma are included.grade T1 (group II). The variables related to the diagnostic doubt and thedefinitive pathological diagnosis of adenocarcinoma greater than T1 and the indication for SC. RESULTS: 774 TES patients have been operated on. Indication of CS was in 9.7%. Timemedian from TES to CS was 9 weeks. Abdominoperineal resections in 23 (45.1%), although 82.6%, the lesion was ≤ 6 cm from the anal margin. morbidity global postoperative was 35.3%, clinical morbidity 5.9%, without mortality. recurrence local 3.9%, systemic 13.7% and disease-free survival at 5 years 86%. In group I there are 529 patients, 21.4% with DD, with definitive pathological diagnosis of adenocarcinomas >T1 15%. The DD variable is a risk factor for adenocarcinoma > T1 with OR 2.3 (95% CI 1.1-4.7). In group II there are 109 patients and with DD 7.3%, with definitive pathological diagnosis of adenocarcinomas > T1 was in two patients. CONCLUSIONS: In group I with DD, despite having double the risk of a higher pathological result at pT1, the initial indication is ERT, since completing the surgery at TME does not worsen the oncological prognosis. In group II, there is not a sufficient sample of patients to be able to draw a definitive conclusion. The indication of the CS after TEM is low. the cs there is a higher percentage of APR but with postoperative morbidity, quality of mesorectum and similar oncologic outcomes.