[ca] Els canals de calci dependents de voltatge (CCDV) són essencials per a iniciar i regular la funció cardíaca.Durant el potencial d'acció cardíac, l'influx de Ca2+ a través dels canals de tipus L desencadena l'alliberament de Ca2+ del reticle sarcoplasmàtic necessària per l'acoblament E-C. El Ca2+ també pot entrar en els miòcits a través de canals de Ca2+ de tipus T, que s'expréssen durant el desenvolupament cardíac fins el final del període neonatal, i poden contribuïr a l'activitat marcapassos així com a l'acoblament EC. De forma destacable, els canals de tipus T es re-expréssen als cardiomiòcits ventriculars en diverses condicions patològiques com la isquèmia i la hipertròfia, el què suggereix que juguen un rol relevant en l'enfermetat cardíaca. En una primera part d'aquest estudi, vàrem examinar els efectes dels bloquejants de CCDV sobre l'homeostasi i la viabilitat de cultius primaris de cardiomiòcits (CMs), degut a la importància de l'apoptosi i la necrosi en l'enfermetat cardíaca. En una segona part, vàrem analitzar els mecanismes cel·lulars desencadenats per estímuls d'hipòxia i d'hipertròfia, així com l'implicació dels CCDV i els possibles efectes citoprotectors deguts al bloqueig dels CCDV. Els resultats obtinguts mostren que els bloquejants de canals de tipus L i T indueixen un estrés de reticle de baix nivell i transitori, però que divergeixem pel què fa al seu efecte sobre la viabilitat celular: mentre que els bloquejants de canals de tipus L exacerben la macroautofàgia, provocant la mort cel·lular, els bloquejants de canals de tipus T redueixen el flux autofàgic i no afecten negativament la viabilitat dels CMs. Addicionalment, el bloqueig dels canals de tipus T redueix l' autofàgia dependent de Beclin-1 i protegeix els CMs tractats amb hipòxia-reoxigenació (un paradigma in vitro de l'isquèmia-reperfusió). En definitiva, en aquets estudi hem identificat els canals de tipus L i T com a noves dianes per la regulació de l'autofàgia en CMs, i obtingut dades novedoses sobre les accions beneficioses dels bloquejants de canals de tipus T descrites en assaigs clínics, particularment front patologies que impliquen una autofàgia maladaptativa.

[es] Los canales de calcio voltaje-dependientes (CCDV) son esenciales para iniciar y regular la función cardíaca.Durante el potencial de acción cardíaco, el influjo de Ca2+ a través de los canales de tipo L desencadena la liberación de Ca2+ del retículo sarcoplasmático necesaria para el excitación-contracción (EC). El Ca2+ también puede entrar en los miocitos a través de canales de Ca2+ de bajo umbral o tipo T, que se expresan a lo largo del desarrollo cardíaco hasta el final del período neonatal, y pueden contribuir a la actividad marcapasos así como al acoplamiento EC. De forma destacable, los canales de tipo T se re-expresan en cardiomiocitos ventriculares bajo diversas condiciones patológicas incluyendo la isquemia y la hipertrofia, sugiriendo que juegan un rol relevane en la enfermedad cardíaca. En una primera parte de este estudio, examinamos los efectos de los bloqueantes de CCDV sobre la viabilidad y la homeostasis de cultivos primarios de cardiomiocitos (CMs), debido a la importancia de la apoptosis y la necrosis en la enfermedad cardíaca. En una segunda parte, analizamos los mecanismos celulares desencadenados por estímulos de hipoxia e hipertrofia, así como la implicación de los CCDV y los posibles efectos citoprotectores debidos al bloqueo de los CCDV. Nuestros resultados muestran que los bloqueantes de canales de tipo L y T inducen un estrés de retículo de bajo nivel y transitorio, aunque divergiendo en lo que respecta la viabilidad celular: mientras que los bloqueantes de canales de tipo L exacerban la macroautofagia, provocando la muerte celular, los bloqueantes de canales de tipo T reducen el flujo autofágico y no afectan negativamente a la viabilidad de los CMs. Adicionalmente, el bloqueo de los canales de tipo T reduce la autofagia dependiente de Beclin1 y protege a los CMs tratados con hipoxia-reoxigenación (un paradigma in vitro de la isquemia-reperfusión). Con respecto al efecto de la estimulación hipertrófica, los resultados conseguidos perfilan un escenario complejo en el que la macroautofagia constitutiva de los cardiomiocitos es inhibida, dando paso a formas alternativas de degradación proteica. En conclusión, en este estudio hemos identificado a los canales de tipo L y T como nuevas dianas para la regulación de la autofagia en CMs, y obtenido datos novedosos sobre las acciones beneficiosas de los bloqueantes de canales de tipo T descritas en esayos clínicos, particularmente frente a condiciones patofisiológicas que implican una autofagia maladaptativa.