[ca] Els sistemes de classificació de les fractures d'húmer proximal han demostrat de manera reiterada una baixa concordança interobservador. Aquests sistemes són importants per estandarditzar el procés diagnòstic i facilitar la comunicació i les decisions terapèutiques. També ens permeten predir i comparar els resultats en funció del tractament realitzat (maneig quirúrgic o ortopèdic) i per a compartir-lo amb la comunitat medico-científica. Les raons d'aquest nivell baix de concordança interobservador són diverses: la tècnica d'imatge utilitzada, l'experiència de l'observador, els tipus de classificacions, etc. La interpretació de les imatges mèdiques en dues dimensions ha suposat durant molts anys (i encara és al dia d'avui), el punt de partida en el procés diagnòstic i de tractament de les patologies de l'aparell locomotor. La seva correcta interpretació està condicionada per la capacitat d'abstracció de la imatge de cadascú. La impressió 3D està revolucionant, no només el sector industrial, sinó també el món de la medicina. Davant de les múltiples aplicacions clíniques de la impressió 3D, els models anatòmics 3D es postulen principalment com una eina docent i diagnòstica en cirurgia ortopèdica i traumatologia. Com que es tracta d'una tecnologia relativament nova, en la literatura encara es troben poques evidències científiques dels seus beneficis. Davant de l'emergent impacte de la impressió 3D en cirurgia ortopèdica i traumatologia, i atès a que la concordança interobservador en la classificació de les fractures d'húmer proximal segueix sent un problema sense resoldre, en aquest treball es pretenen aportar evidències de com influeix l'ús de models anatòmics impresos en 3D de fractures d'húmer proximal a l'hora de la seva classificació. Tanmateix, es proposa un nou tipus de classificació quantitativa basada en el 3D, que podria millorar el problema existent en la classificació de fractures d'húmer proximal.

[en] Classification systems for proximal humerus fractures have repeatedly demonstrated a low level of interobserver agreement. These systems are important for standardizing the diagnostic process and facilitating communication and therapeutic decisions. They also allow us to predict and compare results based on the treatment performed (surgical or orthopedic management) and to share it with the medical-scientific community. The reasons for this low level of inter-observer agreement are diverse: the imaging technique used, the experience of the observer, the types of classifications, etc. The interpretation of medical images in two dimensions has been for many years (and still is today), the starting point in the diagnostic and treatment process of pathologies of the locomotor system. Its correct interpretation is conditioned by the capacity of abstraction of the image of each one. 3D printing is revolutionizing not only the industrial sector, but also the world of medicine. In view of the multiple clinical applications of 3D printing, 3D anatomical models are mainly postulated as a teaching and diagnostic tool in orthopedic surgery and traumatology. As this is a relatively new technology, there is still little scientific evidence of its benefits in the literature. Given the emerging impact of 3D printing in orthopedic surgery and traumatology, and given that interobserver agreement in the classification of proximal humerus fractures remains an unresolved problem, this work aims to provide evidence of how the use of 3D printed anatomical models of proximal humerus fractures influences their classification. Furthermore, a new type of quantitative classification based on 3D is proposed, which could improve the existing problem in the classification of proximal humerus fractures.