[ca] L'estudi de la bioarqueologia utilitza mètodes de l'arqueologia i l'antropologia biològica per estudiar els restes esquelètics humans i els materials biològics, centrant-se en la salut, la dieta, les malalties, la genètica i les estructures socials de les poblacions passades. Aquest estudi se centra en els restes esquelètics humans dels jaciments del Calcolític i de l'Edad del Bronze Temprana d'Alzira i Carcaixent a la Ribera Alta, a la regió de València, analitzant la composició demogràfica, les patologies dentals i la conservació òssia per entendre la salut, la dieta i l'organització social. Els restes humans analitzats en aquest estudi van ser recuperats de nou jaciments arqueològics: Cau Raboser de Dalt, Cau Raboser de Baix, Cova del Monedero (Avenc dels dos Forats), Cova de la Caiguda, Cova de la Xarta, Cova dels Gats, Cova del Pic, La Muntanya Assolada i Cau de la Serp. Aquests jaciments van proporcionar un nombre mínim de 50 individus, classificats en 21 no adults, 29 adults, dels quals vuit es van identificar com a masculins i sis com a femenins. A causa de les males condicions dels restes, no es va poder estimar el sexe de 15 individus adults. Les condicions de conservació dels restes esquelètics van variar en cada jaciment arqueològic, però tots van mostrar condicions pobres. L'índex de conservació per a tots els restes es va calcular en un 26,58%, mentre que es va calcular entre un 9% i un 14% per als ossos llargs. A causa de la manca de restes i informació, no es va poder determinar res per a Cau de la Serp. Segons els resultats, les patologies dentals observades inclouen càries dentals (6,91%), hipoplàsia (7,98%) i pèrdua dental antemortem (16,6%). La taxa de càries dentals reflecteix una dieta rica en carbohidrats. A més, la hipoplàsia indica estrès fisiològic durant la infància. La pèrdua dental antemortem suggereix una combinació de factors dietètics, estrès ocupacional i envelliment. Es van detectar patologies vertebrals, com ara osteoartritis, osteofits i nòduls de Schmorl, en aquestes societats, indicant treball físic i estrès repetitiu. També es van observar hiperostosi peròtica, cribra orbitalia i cribra femoralis, el que suggereix anemia per deficiència de ferro o altres defectes nutricionals. Els resultats de radiocarboni de Cau Raboser de Dalt, Cau Raboser de Baix, Cova del Monedero, Cova de la Xarta i Cova del Pic van ser datats a principis del tercer mil·lenni aC. La Muntanya Assolada va ser datada inesperadament al quart mil·lenni aC, tot i que aquest jaciment s'havia datat prèviament a l'Edat del Bronze. Aquest resultat suggereix un ús més primerenc del jaciment. La discrepància de radiocarboni a La Muntanya Assolada posa en relleu la necessitat d'una investigació més profunda sobre el seu ús dual com a jaciment funerari a través de diferents períodes. Els contextos funeraris van revelar una manca de béns funeraris, indicant l'absència de jerarquia social. Tant homes com dones, així com nens, van ser enterrats als mateixos espais amb pràctiques similars. Això suggereix una estructura social igualitària, en contrast amb jaciments com Los Millares, on l'evidència de jerarquia és més evident. A més, en comparar les societats valencianes amb altres períodes i poblacions, les taxes de càries en aquests grups es corresponen amb els canvis dietètics, oferint una visió útil sobre la transició neolítica a la regió de València. Els resultats demostren l'estrès fisiològic experimentat per aquestes comunitats agrícoles durant la transició a l'agricultura. La prevalença de patologies dentals s'alinea amb patrons més amplis observats a la Iberia mediterrània. Tot i que la dependència d'aliments rics en carbohidrats com els cereals va contribuir a les càries dentals, la inclusió de recursos silvestres probablement va mitigar els efectes de la transició. Aquest estudi millora la comprensió de la salut, la dieta i les estructures socials de les poblacions del Calcolític i de l'Edad del Bronze Temprana a la regió de València. Malgrat els reptes de conservació, els restes esquelètics proporcionen informació útil sobre les dinàmiques fisiològiques i socials d'aquestes comunitats agrícoles. Investigacions futures, especialment l'anàlisi isotòpic i els estudis comparatius, afinaren aquestes interpretacions i situaran millor València dins del context prehistòric mediterrani.

[es] La bioarqueología utiliza métodos de la arqueología y la antropología biológica para estudiar los restos esqueléticos humanos y los materiales biológicos, enfocándose en la salud, la dieta, las enfermedades, la genética y las estructuras sociales de las poblaciones pasadas. Este estudio se centra en los restos esqueléticos humanos de los yacimientos del Calcolítico y la Edad del Bronce Temprano de Alzira y Carcaixent en la Ribera Alta, región de Valencia, analizando la composición demográfica, las patologías dentales y la conservación ósea para comprender la salud, la dieta y la organización social. Los restos humanos analizados en este estudio fueron recuperados de nueve yacimientos arqueológicos: Cau Raboser de Dalt, Cau Raboser de Baix, Cova del Monedero (Avenc dels dos Forats), Cova de la Caiguda, Cova de la Xarta, Cova dels Gats, Cova del Pic, La Muntanya Assolada y Cau de la Serp. Estos yacimientos proporcionaron un número mínimo de 50 individuos, categorizados en 21 no adultos, 29 adultos, de los cuales ocho se identificaron como masculinos y seis como femeninos. Debido a las malas condiciones de los restos, no se pudo estimar el sexo de 15 individuos adultos. Las condiciones de conservación de los restos esqueléticos variaron en cada yacimiento arqueológico, sin embargo, todos demostraron condiciones pobres. El índice de conservación para todos los restos se calculó en un 26,58%, mientras que se calculó entre un 9% y un 14% para los huesos largos. Debido a la falta de restos e información, no se pudo determinar nada para Cau de la Serp. Según los hallazgos, las patologías dentales observadas incluyen caries dentales (6,91%), hipoplasia (7,98%) y pérdida dental antemortem (16,6%). La tasa de caries dentales refleja una dieta rica en carbohidratos. Además, la hipoplasia indica estrés fisiológico durante la infancia. La pérdida dental antemortem sugiere una combinación de factores dietéticos, estrés ocupacional y envejecimiento. Se detectaron patologías vertebrales, como osteoartritis, osteofitos y nódulos de Schmorl, en estas sociedades, lo que apunta a trabajo físico y estrés repetitivo. También se observaron hiperostosis porótica, cribra orbitalia y cribra femoralis, lo que sugiere anemia por deficiencia de hierro u otros defectos nutricionales. Los resultados de radiocarbono de Cau Raboser de Dalt, Cau Raboser de Baix, Cova del Monedero, Cova de la Xarta y Cova del Pic fueron fechados a principios del tercer milenio a.C. La Muntanya Assolada fue fechada inesperadamente al cuarto milenio a.C., aunque este yacimiento se había fechado previamente en la Edad del Bronce. Este resultado sugiere un uso más temprano del yacimiento. La discrepancia de radiocarbono en La Muntanya Assolada resalta la necesidad de una mayor investigación sobre su uso dual como yacimiento funerario a través de diferentes períodos. Los contextos funerarios revelaron una falta de ajuares funerarios, lo que indica la ausencia de jerarquía social. Tanto hombres como mujeres, así como niños, fueron enterrados en los mismos espacios con prácticas similares. Esto sugiere una estructura social igualitaria, en contraste con yacimientos como Los Millares, donde la evidencia de jerarquía es más evidente. Además, al comparar las sociedades valencianas con otros períodos y poblaciones, las tasas de caries en estos grupos se corresponden con los cambios dietéticos, ofreciendo una visión útil sobre la transición neolítica en la región de Valencia. Los hallazgos demuestran el estrés fisiológico experimentado por estas comunidades agrícolas durante la transición a la agricultura. La prevalencia de patologías dentales se alinea con patrones más amplios observados en la Iberia mediterránea. Aunque la dependencia de alimentos ricos en carbohidratos como los cereales contribuyó a las caries dentales, la inclusión de recursos silvestres probablemente mitigó los efectos de la transición. Este estudio mejora la comprensión de la salud, la dieta y las estructuras sociales de las poblaciones del Calcolítico y la Edad del Bronce Temprano en la región de Valencia. A pesar de los desafíos de conservación, los restos esqueléticos proporcionan información útil sobre las dinámicas fisiológicas y sociales de estas comunidades agrícolas. Investigaciones futuras, especialmente el análisis isotópico y los estudios comparativos, afinarán estas interpretaciones y situarán mejor a Valencia dentro del contexto prehistórico mediterráneo.