BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] L'inventari de les llindes que formen un dels elements més remarcables de l'arquitectura pagesa dels pobles de l'alta vall de l'Aude, en Capcir, condueix a interrogar-se sobre el sentit i sentit i la funcció d'aquest monòlits, per la major part tallats dins la roca granítica local i sovint ornats.Les fonts hitòriques (datació, textos d'arxius) i els recursos etnològics (anàlisi d'una memòria ja ben disminuïda) permeten d'extreure una evolució en els estils com en la significació d'aquestes obres. A partir de les llindes del poblet de Riutort, hem volgut presentar aquí alguns aspectes d'aquests elements arquitectònics que passen per l'estètica d'un cànon artístic en el qual s'inscriu una simbòlica a vegedes poc explicita. Una visió de conjunt permet comprendre tanmateix alguns aspectes de la societat catalana i mesurar els canvis que l'han afectada des del segle XVIII

[en] The inventory of the lintels that form one of the most remarkable elements of peasant architecture of the high valleys of Aude and Capcir, leads to the question of the meaning and function of these monoliths, most of the time cut out from the local granite rock and often florid. The sources of the history (dating, archive texts) and the ethnological ressources (analysis of a very diluted memory) permits to bring out an evolution in the styles as well as in the signification of the workmanship. Starting from the lintels of the hamlet of Rieutrt, we have wanted to present here some aspects of these architectural elements that pass esthetically on an artistic base that represents a symbolism that is hardly explained. All the same, a general review permits to understand better certain aspects of the catalan society and to measure the changes they have undergone since the XVIII th century
[ca] Les excavacions del dolmen Os penedos de São Miguel, a Crato, districte de Portalegre, Alto Alentejo (Portugal), fetes en col laboració entre la Unitat d'Arqueologia del Centre d'Història de la Universitat de Lisboa i el Centre d'Antropologia de les Societats Rurals de Tolos (C.N.R.S.-E.H.E.S.S.), s'han desenvolupat del 1981 al 1983. Sota un túmul d'una vintena de metres de radi, aquest imposant monument funerari de granit és molt representatiu delgrup megalític de Crato-Nisa, a l'Alentejo. Ben conservat, malgrat una reocupació parcial del paratge a l'Edat Mitjana, té un corredor de 16 m de llargada que comprèn un pareil de menhirs prop de l'entrada i un altre pareil d'esteles de caràcter antropomòrfic més pròxima d'una vasta cambra poligonal, delimitada per set ortostats. Més de 400 puntes de fletxes, armadures geomètriques (segments, trapezis i triangles) així com fulls i làmines, destrals, aixes i aixades, moles i moletes, acompanyen perles i penjolls (geomètries ο zoomorfs) i plaques d'esquist ο de gres gravades, amb ο sense caràcters antropomorfs. La ceràmica comprèn vasos units hemisfèrics, subesfèrics, escudelles subcarenades ο francament carenades. Les decoracions d'impressions i d'incisions, fins i tot poc nombroses, existeixen tanmateix. L'estudi antropològic ha estat fet per Jean Zammit. S'han obtingut diverses datacions C14, a la vegada per les fases d'ocupació històriques i el període neolític, del qual la de 5660 +/- 200 B.P.

[en] The excavations in the Os Penedos of Saõ Miguel dolmen at Crato, district of Portalegre, Alto Alentejo (Portugal), conjointly carried out by the Archeology Unit of the History Center at Lisbon University and the Anthropology Center of Rural Societies in Toulouse (C.N.R.S.-E.H.E.S.S.), took place between 1981 and 1983.Beneath a tumulus of a twenty metre or so radius, that stately granite sepulchral monument is quite representative of the Crato-Nisa megalithic group in Alentejo. Wellpreserved, despite a partial reoccupation of the site in the Middle Ages, it contains a sixteen metre corridor, with a couple of menhirs near the entrance and a second couple of anthropomorphic standing stones closer to a large polygonal chamber delimited by seven orthostates. More than 400 arrow-heads, geometrical frames (segments, trapeziums and triangles), as well as blades, laminae, axes, bowels and hoes, grindstones have been brought to light along with pearls, geometrical or zoomorphic pendants, schist or sandstones engraved slabs (with or not without anthropomorphic characteristics). As concerned pottery, unicoloured, hemispheric and round-bottomed vases have been dug out, together with careened or semi-careened bowls. Decorative motives using incision or digital imprints, though not numerous, do exist. Jean Zammit carried out the anthropological study of the site. Radiocarbon dating has been obtained several times for historic occupation phases as well as for the neolithic period, including that of 5660+/-200 BP
[ca] Aquest congrés, que vol assumir una mirada interdisciplinària, proposa aprofundir en un aspecte concret de la mobilitat: la relació que s'estableix entre les rutes geogràfiques i els itineraris que segueixen els textos, els llibres, les obres d'art i, en darrer terme, les idees i les tendències culturals, especialment els que tenen l'àrea occitanocatalana com a punt de partença, de pas o d'arribada. Per abordar la qüestió, es posarà el focus en l'anàlisi d'unes figures que sovint resten als marges dels estudis: els intermediaris o els agents que transmeten la cultura. Els relats orals, la música, els textos escrits o les obres d'art són transportats —físicament o intel·lectual— per agents que sovint romanen en l'anonimat, com per exemple copistes, traductors, joglars, xantres, artistes o comitents, sense oblidar tampoc altres figures com els pelegrins, els estudiants, els clergues, els diplomàtics o els mercaders, que han tingut un paper fonamental en el desenvolupament, la difusió i la circulació de les idees, i que han afavorit la mobilitat cultural i intel·lectual europea.

[en] This congress seeks to take an interdisciplinary approach to a specific aspect of geographical and cultural mobility during the Late Middle Ages: the relationship between the geographical routes and itineraries taken by texts, books, artworks, and, in their wake, cultural ideas and tendencies. It will give special consideration to the Occitan-Catalan area as the starting, middle, and final points of these journeys. To investigate this topic, the focus will be on figures who are often left on the margins of study: the intermediaries and agents responsible for the transfer culture. Oral accounts, music, written texts, and artworks were all physically and intellectually transported by agents who were often under the cover of anonymity; this includes scribes, translators, minstrels, cantors, artists, and patrons or promoters, but also other figures such as pilgrims, students, clerks, diplomats, and merchants. These all played a fundamental role in developing, disseminating, and circulating ideas, and encouraged cultural and intellectual mobility in Europe.
[ca] Les concurrències fer petons o donar consell són construccions amb verb de suport (CVS), en què un verb es combina amb un nom predicatiu i constitueixen un predicat complex semànticament (Colominas, 2001). En aquest treball presentem una aproximació descriptiva a l'ús dels verbs de suport fer i donar en el català actual, ja que ambdós tenen força variabilitat, especialment pel contacte lingüístic amb el castellà (Ginebra & Navarro, 2015). L'objectiu de l'estudi és mostrar el decalatge que hi ha entre la normativa i l'ús del català actual en les CVS amb els verbs fer i donar mitjançant l'anàlisi de dades del Corpus Informatitzat de la Llengua Catalana (CTILC), que es complementaran amb dades de xarxes socials de microblogging com Twitter. Tal com s'esperava, mentre les dades quantitatives del CTILC segueixen els usos establerts per la normativa, a les dades de Twitter s'observa una presència més elevada del verb donar en contextos sancionats per la normativa, encara que no és majoritària. A partir d'una breu anàlisi contrastiva amb altres llengües romàniques es conclou que la convivència dels verbs fer i donar en CVS en català, així com la seva vacil·lació en l'ús actual, es pot considerar, en efecte, una qüestió de contacte amb el castellà. Més concretament, no es tracta d'un cas d'interferència, sinó de convergència lingüística.

[en] The constructions such as fer petons (lit. 'do kisses') and donar consell (lit. 'give advice') are light verb constructions (LVCs), in which a verb combines with an eventive noun building a semantically complex predicate (Colominas, 2001). This study presents a descriptive approach to the use of the light verbs fer ('make/do') and donar ('give') in present-day Catalan, since both show variability, especially due to the language contact with Spanish (Ginebra & Navarro, 2015). The aim of this study is to show the disparity between the norm and the use of fer and donar LVCs in present-day Catalan with a corpus-based study of Corpus Informatitzat de la Llengua Catalana (CTILC), which will be complemented with data from microblogging social networks as Twitter. As expected, while quantitative data from CTILC follow the standard uses of the norm, Twitter data shows a higher presence of the verb donar in contexts which are normatively incorrect, although these are not the majority. After a brief contrastive analysis with other Romance languages, the study concludes that the coexistence of fer and donar in Catalan LVCs, as well as the fluctuation in their uses, can be considered as a matter of contact with Spanish. In fact, it is not a case of linguistic interference, but of linguistic convergence.
[ca] L'obra monumental i efímera Le Grand Verre de terre / Vidre de Meravelles (2016) va ser realitzada per Miquel Barceló el febrer de 2016 als finestrals de la Bibliothèque nationale de France (BnF). Enguany només en queden milers de fotografies publicades a Internet o conservades en arxius privats, documentals i un llibre d'art publicat l'any 2020 per La Fábrica on els fotògrafs Jean-Marie del Moral, François Halard i André Morin van captar detalls o reconstruir cadascun dels panells que componen aquest imponent i fràgil vitrall. En aquest llibre, Miquel Barceló ha anomenat o eludit determinats elements que hi són representats. És a partir d'aquests documents i de l'observació in situ de l'obra, avui desapareguda, que s'ha estudiat la intericonicitat, l'autoreferencialitat i la manera erudita i irònica de l'artista amb la qual afirma una concepció original de la història de l'art i, de manera més àmplia, una concepció del món sota la influència de les revolucions induïdes pels descobriments d'antropòlegs i prehistoriadors. Quina relació amb el món mostra Le Grand Verre de terre / Vidre de Meravelles?

[en] The monumental and ephemeral work Le Grand Verre de terre / Vidre de Meravelles (2016) was created by Miquel Barceló in February 2016 on the windows of the Bibliothèque nationale de France (BnF). There remain today thousands of photos published on the internet or kept in private archives, documentaries as well as an art book published in 2020 by La Fábrica where the photographers Jean-Marie del Moral, François Halard and André Morin captured details or reconstructed each of the panels that make up this imposing and fragile stained glass window. In this book, Miquel Barceló named or eluded certain elements represented there. It is from these documents and the in situ observation of the work, which has now disappeared, that we studied intericonicity, self-referentiality and the learned and ironic manner of the artist with which he asserts an original conception of art history and, more broadly, a conception of the world under the influence of the revolutions induced by the discoveries of anthropologists and prehistorians. What relationship to the world does Le Grand Verre de terre / Vidre de Meravelles show?
[ca] Un progressiu canvi museístic iniciat als darrers anys està afavorint la incorporació deles minories socials en l'espai institucional, al que havien romàs alienes com aconseqüència de la invisibilitat, l'exclusió i la discriminació social. L'occidentalisme i lavisió europeista va ocasionar el sorgiment de discursos expositius descontextualitzats, tergiversats i racials que van ser tractats des de la perspectiva de la marginació il'alterita.

[en] The gradual transformation experienced by museums in the last few years has fostered the incorporation into exhibition spaces of social minorities hitherto barred from them due to their social invisibility, exclusion and marginalisation. Occidentalism and European-centred perspectives gave rise to decontextualised, distorted and racial exhibition criteria constructed from a biased view of otherness.
[ca] Els traductòlegs subratllen la dificultat de traduir l'humor, en general considerat com propi d'una cultura. A aquesta dimensió cultural de l'humor s'hi afegeix, en el cas de la Recherche, un paràmetre addicional de dificultat, és a dir, el caràcter molt específic de l'humor proustià, sovint subtil o fins i tot elitista. Les estratègies implementades pels traductors de les sis traduccions completes de la Recherche són múltiples, i "senzillament" es tractarà de preguntar-se si Proust és/pot ser divertit en castellà.

[en] Translators often stress the difficulty of translating humour, which is generally considered to be specific to a particular culture. In the case of La Recherche, this cultural dimension of humour is compounded by the very specific nature of Proustian humour, which is often subtle and even elitist. The strategies employed by the translators of the six complete translations of La Recherche are manifold, and it will simply be a matter of asking whether Proust is/can be funny in Spanish.
[ca] Al paisatge, les marques impreses per l'home al llarg de la seua història, que siguin involuntàries i vinculades a les activitats quotidianes, ο voluntàries per l'expressió artística, sovint són esborrades, almenys per les més antigues. Al si del medi subterrani, aquests signes es troben tanmateix en estais de conservació de vegades excepcionals. Però totes les coves no constitueixen pas santuaris de l'Artpaleolític ο medis arqueològics closos, afegint a les obres un aspecte patrimonial únic. Diàriament, l'exploració del medi subterrani ens informa que moites cavitats naturals amaguen rastres molt més fugaços, massa ràpidament arxivats sense seguiment, puix que dificilment se'ls pots lligar als contextes cronoculturals i funcionals de l'arqueologia clàssica

[en] The marks left by mankind, all along its history, in the landscape, wether unintentional when linked with daily activities or intentional through artistic expression, often fade away, at least the oldestones. However, the same signs amidst subterranean environment, keep in a state of exceptional preservation, most of the time. Yet, not all the caves are sanctuaries of paleolithic art, or closed archaeological spaces which bring up unique elements to our patrimony. The exploration of the underground terrain daily reveals that a lot of natural cavities contain far more transient traces, too readily put aside because they could not be easily linked to the functionbal and chrono-cultural contexts of classic archaeology
[ca] Les coves i les ruïnes a l'aire lliure situades sobre el vessant nord dels Pirineus Orientals, Centrals i Atlàntics, conserven dispòsits que es superposen del Plistocè mitjà a l'Holocè i que contenen vestigis de les períodes cultural estendent-se de l'Acheuléen (Aqueuleà?) a l'edad Antiga.Les anàlisis pol.íniques dels emplenaments de les coves de Montmaurin (Montmaurin, la Niche, le Coupe-Gorge, les Abeilles, le Putois IV) i de molts altres paratges de la regió (Montou, le Portel-Ouest, Mauran, Saint-Jean-de-Verges, Rhodes II, le Portel-grotte ornée, Enlène, les Eglises, la Vache, le Mas d'Azil, Pomps, Castillon d'Arthez, Anoye, Lescar-Bencharnum, Lescar-Lanusse, Lons, Oloron et Peyrecor) donen informacions paleobotàniques i paleoclimàtiques correlades directament a les períodes diferents d'ocupació humana.Comparais entre els i amb els de grans seqüències torboses-lacustres més pròximes, aquests resultats permeten conèixer els paisatges en els quais van viure els grups humans regionals durant el Quaternari

[en] The caves and open air archaeological sites situated on the northern slope of eastern, central and western Pyrenees contain deposits dated from middle Pleistocene to Holocene and remains of cultural periods from the Acheulean to Metal Ages. The pollen content of various samples was analyzed, namely samples taken in the infillings of the Montmaurin Caves (Montmaurin, la Niche, le Coupe-Gorge, les Abeilles, le Putois IV) and of several other sites in this region (Montou, le Portel-Ouest, Mauran, Saint-Jean-de-Verges, Rhodes II, le Portel-grotte ornée, Enlène, les Eglises, la Vache, le Mas d'Azil, Pomps, Castillon d'Arthez, Anoye, Lescar-Beneharnum, Lescar-Lanusse, Lons, Oloron et Peyrecor). Pollen analyses provide paleobotanic and paleoclimatic results which are directly correlated with the various periods of human occupations and can be inter-compared and compared with the major closest peat-lacustrine sequences. The results of these comparisons improve our knowledge of the landscapes at a regional scale which were the environments of the human groups during the Quaternary period
[ca] L'inventari de les 40 sepultures presentades aquí permet intentar una primera sintesi dels coneixements sobre les pràctiques funeràries durant l'Edat Antiga romana al Rosselló. Vàries hipòtesis són proposades per a explicar l'escassetat de les descobertes relatives als períodes de la República i de l'Alt Imperi: depòsits superficials dels mobiliaris funeraris, absència de recerques sistemàtiques en arqueología preventiva, enterrament profond de les necropòlies d'Illiberis (Elna) i Ruscino (Castell-Rosselló). Les tombes del Baix Imperi son més bé documentades. Enterrades ο edificades, ofereixen una tipologia variada: encofrat de rajoles ο de materials diverses, de fusta, sarcòfags de pedra ο de plom, àmfores, fosses simples ο amb encofrat de lloses, mausoleus

[en] The inventory of 40 burial places described here enables the attempt of a first synthesis of the knowledge about funeral practices during the Roman Antiquity in Roussillon. Several hypotheses can be put forward to explain the scarcity of the discoveries related to the Republic and the High Empire periods: superficial deposits of the funeral furniture, absence of systematic searching during preventive archaeology, deep burying of the necropolises of Illibéris (Elne) and Ruscino (Château-Roussillon). Lower Empire tombs are better documented; underground or erected, they offer a diversified typology: cofferings of tiles, wood or various materials, sarcophagi in stone or lead, amphorae, simple graves — or with sandstone-sheet cofferings, mausolea
[ca] L'any 1986 membres del GESEART (Grup Empordanès de Salvaguarda i Estudi de l'Arquitectura Rural i Tradicional) varen identificar el menhir fal·iforme dels Palaus (Agullana, Alt Empordà), famós pels seus gravats. Deu anys després ens vàrem assabentar, a través d'una notícia, que existia un altre menhir a Santa Maria de Martorelles (Vallès Oriental) amb un mateix gravat en forma de gran jou, insculpit també per repicat. En 1997, també anàrem a veure un altre menhir del Vallès - la Pedra de Llinàs - en forma d'estela, documentat des de l'edat mitjana, i que tornava a presentar un gravat en forma de gran jou. ¿Es tracta, doncs, d'un motiu corrent entre l'art megalític de la costa catalana ο bé cal pensar que existien alguna mena de lligams entre el grup altempordanès i el del Vallès Oriental?

[en] In 1986 members of GESEART (Grup Empordanès de Salvaguarda i Estudi de l'Arquitectura Rural i Tradicional) identified the menhir in phallic shape of Palaus Agullana, Alt Empordà) famous for its engravings. Ten years later, we had knowledge, by a writting, that there was another menhir in Santa Maria de Martorelles (Vallès Oriental) equipped with similar engravings, in form of yoke, also obtained by staking. In 1997, we also went to visit another menhir of Vallès- La Pedra de Llinàs that was known since the Middle-Age and was decorated with the same great yoke. Are this set of engraved themes suitable for the megalitithic art of the catalan coast or should it be admitted that there were close cultural links between the group of High Empourdan and that of Eastern Vallès?
[ca] La cultura francesa i la catalana comparteixen nombrosos punts de trobada que s'han donat al llarg de la història. Aquest article pretén aportar llum als vincles i distanciaments que s'han establert, entre ambdós veïns geogràfics, al voltant del cant coral. L'estudi mostra una dinàmica d'intercanvi, majoritàriament en sentit Nord-Sud, que ha contribuït a definir la identitat coral de Catalunya.

[en] French and Catalan culture share many meeting points throughout history. This article aims to shed light on the links and distances that have been established between the two geographical neighbours around choral singing. The study shows an exchange dynamic, mostly in a North-South direction, which has helped to define the choral identity of Catalonia.
[ca] Frederic Marcet i Vidal encarna perfectament l'home de negocis enriquit durant la " Febre d'Or ". D'origen plebeu, va aconseguir acumular una important fortuna que li va permetre ascendir dins de l'escala social, esdevenint un dels homes més eminents de la ciutat de Barcelona. Però, com d'altres industrials i comerciants que s'havien enriquit ràpidament, Marcet necessitava de construir-se una imatge de noblesa que justifiqués el seu nou lloc dins l'alta societat. Va ser en aquest sentit que Marcet va participar en els principals esdeveniments de la ciutat i va fer una meteòrica carrera política. Però va ser l'arquitectura allò que va jugar el paper més important dins d'aquesta estratègia. Marcet no va dubtar a comprar propietats immobiliàries en llocs prestigiosos de la ciutat per enderrocar-les i substituir-les per nous edificis projectats pels arquitectes o mestres d'obres més prestigiosos com Tiberi Sabater o Geroni Granell. Aquests immobles, que van esdevenir l'aparador del nou estatus social del nou ric, constitueixen una mostra de l'arquitectura eclèctica a Catalunya dels anys anteriors al tombant de segle. Finalment, el Palau Marcet va ser la joia de la corona, essent remarcable no només per la rica arquitectura sinó per la decoració sumptuosa i per la notable col·lecció artística que va acollir.

[en] Frederic Marcet i Vidal perfectly embodies the businessman enriched during the "gold fever". Of plebeian origin, he managed to accumulate a significant fortune which allowed him to climb the social ladder and have a meteoric political career, becoming one of the eminent men of the city of Barcelona. But, like other industrialists and merchants who grew rich quickly, Marcet needed to build an image of "nobility" that justified his new place in the middle of good society. In this sense Marcet participated in the main events of the city and he had a dazzling political career. But it is architecture that plays the most significant role in this strategy. Marcet does not hesitate to buy real-estate properties in prestigious locations in the city in order to have them demolished and replaced with new buildings designed by prestigious architects with a conservative taste like Tiberi Sabater or Geroni Granell. These buildings, which become the showcase of the new social status of the parvenu constitute a sample of eclectic style architecture in Catalonia in the years before the end of the century. Finally, the Palais Marcet is the jewel in the crown, remarkable not only for its rich architecture but for the sumptuous decor and the notable art collection it housed.