[ca] A l'igual que a la ciutat residencial, l'envelliment i l'obsolescència dels espais urbans que suporten l'activitat turística demanden solucions que garanteixin el seu manteniment, i fins i tot, increment de la seva competitivitat. Per això, la intervenció en els espais privats (establiments turístics i equipaments de servei i oci) i públics de les àrees de vacances de litoral s'ha convertit en un eix estructural de les polítiques públiques. No obstant això, tot i l'experiència que avui es té en matèria d'intervenció sobre la ciutat existent, resulta freqüent l'ús amb escàs rigor, una gran ambigüitat i cert grau de discrecionalitat, dels termes que descriuen els diferents i diversos tipus d'actuacions . Això suscita sovint bastants dubtes respecte a la precisió de les denominacions, alhora que pugna amb les exigències mínimes de el principi de seguretat jurídica i de l'objectivitat exigible a l'Administració Pública. L'objectiu principal d'aquest treball és identificar i sistematitzar la diversitat de termes utilitzats per referir-se a el conjunt d'intervencions físiques que s'emprenen en l'etapa de regeneració dels espais urbà-turístics de litoral, per tal de proposar una terminologia homogènia i un llenguatge comú. Per a això, les referències contemplades en les diferents normatives que articulen la política pública de renovació de la destinació Illes Canàries (Espanya) han servit de base per a la proposta d'homogeneïtzació de les definicions, així com per dotar-la d'una dimensió aplicada i no especulativa. Així mateix, es parteix d'una revisió sistemàtica de la literatura, que ha permès la categorització de la producció científica entorn de la discussió sobre els termes habitualment utilitzats en matèria d'intervenció sobre els espais urbans consolidats.

[es] Al igual que en la ciudad residencial, el envejecimiento y la obsolescencia de los espacios urbanos que soportan la actividad turística demandan soluciones que garanticen el mantenimiento, e incluso, incremento de su competitividad. Por ello, la intervención en los espacios privados (establecimientos turísticos y equipamientos de servicio y ocio) y públicos de las áreas vacacionales de litoral se ha convertido en un eje estructural de las políticas públicas. Sin embargo, a pesar de la experiencia que hoy se tiene en materia de intervención sobre la ciudad existente, resulta frecuente el uso con escaso rigor, una gran ambigüedad y cierto grado de discrecionalidad, de los términos que describen los distintos y diversos tipos de actuaciones. Esto suscita con frecuencia bastantes dudas respecto a la precisión de las denominaciones, a la vez que pugna con las exigencias mínimas del principio de seguridad jurídica y de la objetividad exigible a la Administración Pública. El objetivo principal de este trabajo es identificar y sistematizar la diversidad de términos utilizados para referirse al conjunto de intervenciones físicas que se acometen en la etapa de regeneración de los espacios urbano-turísticos de litoral, con el fin de proponer una terminología homogénea y un lenguaje común. Para ello, las referencias contempladas en las distintas normativas que articulan la política pública de renovación del destino Islas Canarias (España) han servido de base para la propuesta de homogeneización de las definiciones, así como para dotarla de una dimensión aplicada y no especulativa. Asimismo, se parte de una revisión sistemática de la literatura, que ha permitido la categorización de la producción científica en torno a la discusión sobre los términos habitualmente utilizados en materia de intervención sobre los espacios urbanos consolidados.