BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Quan interactuen amb el món, els agents prenen les accions que consideren òptimes, és a dir, les millors. Normalment, aquesta òptimització s'avalua en tot l'espai de possibilitats. Tanmateix, els agents estan intrínsecament limitats -- per exemple, per l'energia, el temps o fins i tot l'esperança de vida --, cosa que provoca comportaments que sovint s'allunyen de l'òptim global. En aquest treball, investiguem com la introducció de restriccions redefineix el concepte d'òptimització. Primer, explorem l'òptimització dins el marc del Breadth-Depth (BD) dilema, una assignació única de recursos limitats en grans arbres de decisions. A continuació, replantegem la utilitat i la recompensa dins el Principi de Màxima Ocupació (MOP): en aquest marc de motivació intrínseca, les recompenses extrínseques no són els objectius en si mateixos, sinó els mitjans per sostenir accions en el món. Finalment, introduïm NeuroMOP, mostrant com la motivació intrínseca ofereix un marc per comprendre l'activitat neuronal. Els nostres resultats subratllen el paper potencial de les restriccions en la configuració dels càlculs al cervell, des de l'activitat neuronal fins al comportament.

[en] When interacting with the world, agents take actions they consider optimal, that is, best. Typically, this optimality is evaluated over the entire space of possibilities. However, agents are inherently bounded -- for instance by energy, time, or even lifespan -- resulting in behavior that often deviates from global optimality. In this work, we investigate how introducing constraints reshapes the concept of optimality. First, we explore optimality within the framework of the Breadth-Depth (BD) dilemma, a one-shot allocation of limited resources in large decision trees. Next, we rethink utility and reward within the Maximum Occupancy Principle (MOP): in this intrinsic motivation framework, extrinsic rewards are not the goals per se but means to sustain actions in the world. Finally, we introduce NeuroMOP, showing how intrinsic motivation provides a framework to interpret neural variability. Our results highlight the potential role of constraints in shaping computations in the brain, spanning from neural activity to behavior.
[ca] La capacitat de decidir en temps real com executar de manera segura uns tasca complexa en un entorn desconegut és un repte clau en la manipulació mòbil autònoma. Per abordar-ho, s'utilitzen habitualment tècniques de Planificació de Moviment tant en robots terrestres, mentre la seva aplicació a l'àmbit submarí roman inexplorada. Aquesta tesi doctoral avança l'estat de l'art investigant l'ús dels mètodes de Planificació de Moviment per augmentar l'autonomia dels I-AUVs per aplicacions d'Inspecció, Manteniment i Reparació executades en entorns desconeguts. A través del nostre treball, presentem la modelització i integració del nostre I-AUV en MoveIt!. Amb l'objectiu de fonamentar científicament l'elecció del mètode de Planificació de Moviment apropiat al nostre problema, s'ha dut a terme un anàlisi comparatiu de l'estat de l'art. L'anàlisi dels resultats ens ha permès establir les guies per a l'elecció de la tècnica més apropiada a les nostres necessitats. Posteriorment, s'han identificat les especificacions desitjades pels planificadors en aplicacions d'intervenció submarina: Resposta a temps real d'un sistema amb un elevat nombre de graus de llibertat, Consistència Generació de trajectòries eficients en termes de seguretat, així com l'ús de sistemes dèbilment acoblats. A partir dels resultats de l'anàlisi, es proposa un nou algoritme de planificació de moviment, dintre de la família dels mètodes de cerca, que explota l'acoblament dèbil entre el manipulador i el vehicle, generant, al mateix temps, trajectòries consistents, eficients i segures en entorns desconeguts

[en] A key challenge in autonomous mobile manipulation is the ability to determine in real-time how to safely execute complex tasks when placed in an unknown world. In response to those arising needs in the underwater domain, this thesis focused on investigating the use of Motion Planning to increase the autonomy of I-AUVs. we initially present a modeling and integration of our I-AUV through MoveIt! framework, in the presence of virtual obstacles. Then, we performed a deep analysis of the state of the art motion planning techniques. Later, we identified planner specifications for underwater intervention: Real-Time response for a high DOF system, Consistency, Efficient trajectories in terms of safety, and system loose coupling. As a consequence, we propose a new motion planning algorithm under the umbrella of search-based method, that exploits the loose coupling nature of an I-AUV while generating consistent, efficient, and safe trajectories in unknown environments. The proposed algorithm has been validated both in simulation and in a water tank
[ca] Sovint s'afirma que El Mercurio, el periòdic principal a Xile, va exercir un paper fonamental en el derrocament del president Salvador Allende en 1973. El punt de vista establert és que El Mercurio va portar un atac frontal contra el govern de la Unitat Popular i que aquesta confrontació d'alguna manera va provocar de manera directa la caiguda d'Allende, doncs en la pràctica equivalia a un anomenat obert a la sedició i al derrocament del govern popular. Aquesta recerca cuali-quantitativa (mitjançant un examen longitudinal d'hemeroteques) centralment repassa aquestes afirmacions i qüestiona la seva validesa a la llum de les dades que es passen per alt prèviament. En lloc d'això, se suggereix que El Mercurio rarament es va adoptar una posició antagonista contra Allende i el seu govern en els termes abans descrits. En canvi, la qual cosa es postula és que aquest periòdic va fer va ser un en-marcat (framing) dels esdeveniments a fi de presentar al govern desbordat i freturós de control, promocionant una percepció de caos generalitzat a causa de les accions i al descontrol polític de l'administració d'Allende. D'aquesta manera, aquest mitjà de comunicació, mitjançant una hàbil estratègia persuasiu-manipulativa, va contribuir a donar sustento i justificació discursiva al cop d'estat militar de l'11 de setembre de 1973 i, de manera molt especial, a la construcció de l'imaginari caòtic que extensivament es té del govern de la UP, en definitiva. La nostra tesi central és que el periòdic en qüestió va tirar mà del ritual de l'objectivitat periodística per instal•lar la seva pròpia agenda política i manipular l'opinió pública xilena.

[en] It is often claimed that El Mercurio, the main newspaper in Chile, played a pivotal role in the overthrow of President Salvador Allende in 1973. The established view is that El Mercurio led a frontal attack against the Unidad Popular government and that this confrontation somehow triggered Allende's downfall. This article re-examines these claims and questions their validity in the light of data which was previously overlooked. Instead, the authors suggest that El Mercurio rarely adopted an openly antagonistic position against Allende and his administration. Instead, what this newspaper did was to frame events so as to present the government as lacking control, while promoting a perception of widespread chaos due to the government's actions and policies. In so doing, this news media outlet contributed to justifying the military coup but, contrary to popular wisdom, its role was far from crucial in the build-up towards the 1973coup. Our central thesis is that the newspaper utilised journalistic objectivity to advance its own political agenda and manipulate Chilean public opinion. The article is based on a longitudinal examination of newspaper archives and was carried out thanks to Erasmus funding for collaborative work.
[ca] Aquesta tesi com a compendi d'articles presenta el rol de les docents de Reggio Emilia i les eines de que disposen per tal de desenvolupar pensament crític i habilitats socials a través de l'educació artística i la creativitat. Aquest estudi consta de quatre fases de recerca que corresponen a tres articles acceptats i publicats (fases 1, 3 i 4) i una fase dedicada al rol de la docent-educadora de Reggio Emilia (fase 2). Aquesta recerca presenta com es pot desenvolupar pensament crític en la primera infància a través de l'educació artística i de la creativitat. S'han fet servir mètodes qualitatius per tal de delinear un marc conceptual sorgit de la revisió sistemàtica de la literatura sobre Reggio Emilia on es planteja, per una banda, el rol del docent-educador com a guia de l'aprenentatge dels infants i generant enfoc en el desenvolupament de la creativitat i les arts com a eines per a estimular el pensament crític i, per altra banda, com Reggio Emilia pot resultar d'utilitat per establir ponts d'unió entre escoles i museus per educar a l'alumnat en patrimoni. Els resultats i conclusions d'aquesta tesi doctoral sorgeixen de la triangulació de dades ja que contrastem la literatura sobre Reggio Emilia, experimentacions a l'aula, entrevistes amb expertes en Reggio Emilia i pràctiques de museus que fan servir aquesta filosofia. S'inclouen, també, els articles publicats amb els comentaris dels revisors que van contribuir a la revisió i publicació final dels articles acceptats.

[en] This thesis, organised as a compendium of publications, presents the role of the educator in the Reggio Emilia approach, and the tools available to develop critical thinking and social skills through artistic education and creativity. This study consists of four research phases corresponding to three published articles (phases 1, 3 and 4) and a phase dedicated to delineate the role of the Reggio Emilia educator (phase 2). This research presents how critical thinking can be developed in early childhood through artistic education and creativity. Qualitative methods have been used to draw how, based on a conceptual framework that emerged from the systematic review of the literature on Reggio Emilia the role of the educator can be a guide to foster children's learning focusing on the development of creativity through the arts as tools to stimulate critical thinking and, also, how Reggio Emilia can establish bridges between schools and museums to educate students in heritage. The results and conclusions of this doctoral thesis arise from interweaving of data as we contrast the literature on Reggio Emilia, experiments in the classroom, interviews with experts in Reggio Emilia and museum practices that use this philosophy. We have included comments of the reviewers who contributed to the review and final publication of the accepted articles as we consider these key for the development of our study.
[ca] Els precursors neurals de la oïda són especificats dins un subdomini de la placoda acústica, el domini proneural. En aquesta tesis doctoral, s'ha explorat la raó per la qual la competència neural només és adquirida en aquest subdomini. Els dominis neural i no-neural del territori presenten dominis d'expressió genètica complementaris. Aquest treball proposa que el caràcter proneural és adquirit en el subdomini anterior del territori per l'acció de FGF8 i FGF10 localitzats en lï¿½ectoderm ï¿½tic que promouen lï¿½acciï¿½ de Sox3. De manera que, les senyals FGF i lï¿½activitat Sox3 sï¿½n essencials per lï¿½especificaciï¿½ del domini proneural, mentre que la via Notch ï¿½s necessï¿½ria per refinar la regionalitzaciï¿½ final entre un domini neural complementari a un domini no-neural.

[en] Otic neuronal precursors are specified in the otic placode but interestingly do so only in the anterior domain of the otic placode, the proneural domain. In the present study, we have explored why only this territory has the competence to undergo neurogenesis, this means the early events of otic proneural regionalization and neural commitment. The proneural and non-neural domains presented complementary gene expression patterns of transcription factors and members of the Notch pathway. Overall, we propose that proneural character is acquired in the anterior territory by the action of localized ectodermal FGF8-FGF10 signaling that enhances Sox3 function. FGF signals through Sox3 activity would be essential for the specification of the proneural domain versus a non-neural territory, while Notch would be involved in refining this early regionalization.
[ca] L'objectiu d'aquesta tesis doctoral és el desenvolupament i implementació d'un marc computacional d'alt rendiment (HPC, de les sigles en anglès de High Performance Computing) amb el fi de realitzar proves virtuals d'estructures fetes de materials compòsits. En aquest sentit, aquesta tesis presenta la formulació de diversos models constitutius basats en la teoria de la mecànica de danys continus així com la seva implementació en el codi de simulació HPC anomenat Alya. La verificació i validació dels models i la seva implementació es realitza comparant les prediccions numèriques amb solucions analítiques i dades experimentals. Els resultats demostren la fiabilitat dels models formulats així com el potencial i avantatges oferts pels codis de simulació HPC. Per tant, el resultat d'aquesta tesis és tant la formulació dels models de dany progressiu com el marc numèric de simulació anomenat Alya-VITECOST.

[en] This doctoral thesis aims at developing and implementing a computational framework for performing virtual testing of composite structures using a High-Performance Computing (HPC) environment. In this sense, this thesis presents several novel constitutive models based on the continuum damage mechanics theory and their implementation in the HPC-base Finite Element (FE) simulation code called Alya. The verification and validation of the models are performed comparing the numerical predictions with analytical formulations and experimental data. The comparisons demonstrate not only the reliability of the damage models but also the potential of an HPC-based environment for Virtual Testing of COmposite STructures. Therefore, the outcome of this thesis is both the formulation of new fracture models and the numerical framework named Alya-VITECOST.
[ca] La concepció occidental del paisatge, estretament lligada a la seva representació pictòrica, ha tendit a crear un imaginari paisatgístic de la unitat i la immobilitat que ha condicionat una part important de les reflexions estètiques al voltant del paisatge. L'objectiu d'aquesta tesi és plantejar els principis per una estètica del paisatge cinematogràfic fonamentada en les dues grans particularitats tècniques del cinema: el découpage i la imatge en moviment. Basant-nos en el diàleg intertextual entre cinema, pintura i literatura dibuixem una "altra història" del paisatge on la fragmentació, l'entrellaçament i la mobilitat són els principals mecanismes de representació paisatgística. L'estructura de la tesi, en consonància amb l'esperit de la investigació, parteix de la situació del paisatge en la contemporaneïtat per, posteriorment, emprendre un viatge arqueològic a través del temps per tal de localitzar els orígens del découpage paisatgístic i del paisatge en moviment. A través d'aquesta mirada retrospectiva s'observa com el cinema reescriu i dialoga per la via cinemàtica amb formes paisatgístiques que estaven disseminades en els altres arts.

[en] The Occidental conception of the landscape –that has been closely linked to its pictorial representation- has tended to create an imaginary of the unity and the immobility. It conditioned an important part of the aesthetic refections regarding the landscape. The aim of this thesis is to consider the principles for an aesthetic of the film landscape, which is based on two technical characteristics of the cinema: the découpage and the moving image. Looking at the intertextual dialogue between the cinema, the painting and the literature, we describe "another history" of the landscape where the fragmentation, the entanglement and the mobility are the principal mechanisms of the landscape representation. According to the spirit of this research, the structure of the thesis starts from the situation of the landscape in the contemporary world to go on a later archaeological journey across the time. This trip seeks to locate the origins of the landscape découpage and the moving landscape. Through this retrospective look, we can observe how the cinema rewrite and dialogue by a cinematic way with the forms of the landscape that were spread out in other arts.
[ca] El comportament únic del cromosoma Y, heretat per via paterna sense patir recombinació amb cap altre cromosoma, el converteix en un marcador excepcional amb aplicacions en àmbits com la genètica de poblacions humanes, la genealogia o la genètica forense. Tot i el progrés en l'estudi del cromosoma Y realitzat en les últimes dues dècades, el recent desenvolupament de les tecnologies de seqüenciació massiva ha permès el descobriment de milers de noves variants, mitjançant les quals s'ha obtingut una millor reconstrucció filogenètica, així com una estimació directa de la seva taxa de mutació. En aquesta tesi s'analitza la diversitat del cromosoma Y des de dues perspectives diferents i amb els següents propòsits. En primer lloc, mitjançant el genotipat de marcadors específics del cromosoma Y en ~2500 homes portadors d'un dels 50 cognoms catalans escollits, s'han investigat els processos que han donat lloc a l'origen, la sistematització i la difusió dels cognoms. Per altra banda, la seqüenciació de cromosomes Y en homes nord africans pertanyents al llinatge més freqüent en aquesta àrea (E-M183), ha permès un refinament de l'estructura filogeogràfica d'aquest llinatge, així com l'establiment temporal del seu origen i dispersió.

[en] The Y chromosome is the longest non-recombining DNA sequence of the human genome. This avoidance of recombination, together with its paternal inheritance, makes the Y chromosome a powerful tool with which to study population history, male genealogy, forensics and medical genetics. Besides the progress made in the field during the last two decades, the recent advent of massive parallel sequencing (MPS) has yielded the discovery of thousands of new variants that have allowed to build a more reliable phylogeny and to obtain direct estimates of its mutation rate. In the present thesis, I analyse the Y-chromosome diversity from two different perspectives and with different purposes. First, by targeting specific SNPs and STRs in ~ 2,500 men bearing one of the selected 50 Catalan surnames, we investigated the driving forces behind the origin, systematization, and diffusion of surnames. And then, by using whole Y-chromosome sequences from North African individuals belonging to the most frequent lineage in the area (E-M183), we have been able to refine the phylogeography of this lineage and to shed light on the controversial dates for its origin and spread.
[ca] La tomografia per emissió de positrons (PET) és un mètode d'imatge funcional que permet l'estudi in vivo de processos fisiològics, bioquímics i farmacològics. La PET s'utilitza tant en la pràctica clínica com en la recerca. Al cervell, s'ha utilitzat per investigar el metabolisme, la neurotransmissió, i les alteracions en el flux sanguini regional. Aquesta tesi implica estudis preclínics i clínics de la tècnica PET en diversos trastorns neurològics. D'aquesta manera, es van utilitzar diferents radiotraçadors al llarg dels projectes. El primer projecte es va centrar en la implementació i validació in vivo de la tècnica PET del doble-marcador simultani en el cervell de rata i les seves aplicacions en l'estudi de la isquèmia cerebral. En particular, en aquest projecte es van estudiar en el mateix moment dos processos biològics: el flux sanguini cerebral i el metabolisme cerebral de la glucosa. El segon projecte va consistir en un estudi clínic de correlació dels sistemes GABAèrgic i serotoninèrgic en una població amb tremolor essencial (TE), el trastorn del moviment més comú

[en] Positron emission tomography (PET) is a functional imaging method that allows studying physiological, biochemical or pharmacological processes in vivo. PET is being used in both research and clinical practice. In the brain, it has been used to investigate metabolism, receptor binding, and alterations in regional blood flow. This thesis involves both preclinical and clinical dual-tracer PET imaging studies of different neurological disorders. In this way, different radiotracers were used along the projects. The first project focused on the implementation and in vivo validation of the simultaneous dual-tracer PET imaging technique on the rat brain and its applications in the study of cerebral ischemia. In particular, in this project two biological processes were studied at the same time: cerebral blood flow and cerebral glucose metabolism. The second project consisted in a clinical correlation study of the GABAergic and serotonin systems in a population with Essential Tremor (ET), the most commonly movement disorders.
[ca] El discurs periodístic i el discurs literari conformen una tradició tricentenària, la denominació de la qual és útil no només per classificar una quantiosa producció de textos periodístics literaris, sinó també per constituir un paradigma discursiu i metodològic útil per al present i el futur del Periodisme. Mitjançant una anàlisi descriptiva de textos exemplars de Periodisme Literari de Mèxic, i entrevistes amb els autors vius, aquest estudi, fonamentat en el Compararisme Periodístic Literari proposat per l'Escola de Bellaterra, permet comprendre les seves aportacions i propostes davant la crisi de paradigma del Periodisme actual.

[en] Journalistic discourse and literary discourse make up a three-centennial tradition, whose name is useful not only to classify a large production of literary journalistic texts, but also to constitute a discursive and methodological paradigm useful for the present and future of Journalism. Through a descriptive analysis of exemplary texts of Literary Journalism from Mexico, and interviews with their living authors, this study, based on the Literary Journalism Comparisonism proposed by the Bellaterra School, allows us to understand their contributions and proposals in the face of the paradigm crisis of current Journalism.