[ca] En el present document s'estudia el cas d'una dona de 31 anys que als 22 anys va ser diagnosticada d'un astrocitoma frontal esquerre de grau II (baix grau), després de presentar dues crisis epilèptiques convulsives tonico-clòniques generalitzades. El tumor va remetre gràcies a la cirurgia i al tractament amb radioteràpia però des d'aleshores ha estat tractada amb fàrmacs antipsicòtics (per la presència de símptomes) i anticonvulsius. Aquest tumor primari del SNC pertany al grup dels gliomes, el tipus més prevalent en la població; s'origina per una multiplicació anormal al teixit de les cèl·lules glials, i sol tenir un bon pronòstic. A nivell cognitiu, els resultats de l'avaluació neuropsicològica de la pacient evidencien dèficits atencionals, alentiment de la velocitat de processament, dificultats en el record verbal, la memòria de treball i l'adquisició d'aprenentatges, dèficits en fluència verbal semàntica i denominació verbal, i problemes en la planificació, presa de decisions, flexibilitat cognitiva i iniciació. Pel que fa a la conducta i les emocions, la pacient presenta irritabilitat, agressivitat i desinhibició, així com símptomes apàtics i depressius. Un cop estabilitzat el tractament farmacològic, nou anys després del diagnòstic es proposa una intervenció amb l'objectiu de fomentar l'autonomia de la pacient i l'augment de la qualitat de vida, treballant sobre els dèficits que interfereixen negativament en el seu dia a dia. Per això, aquesta tindrà una durada de 10 mesos en els quals s'intervindrà sobre les funcions cognitives, conductuals i emocionals afectades, fent ús tant de material tangible com de les noves tecnologies.

[es] En el presente documento se estudia el caso de una mujer de 31 años que a los 22 años fue diagnosticada de un astrocitoma frontal izquierdo de grado II (bajo grado), tras presentar dos crisis epilépticas convulsivas tonico-clónicas generalizadas. El tumor remitió gracias a la cirugía y al tratamiento con radioterapia pero desde entonces ha sido tratada con fármacos antipsicóticos (por la presencia de síntomas) y anticonvulsivos. Este tumor primario del SNC pertenece al grupo de los gliomas, el tipo más prevalente en la población; se origina por una multiplicación anormal al tejido de las células gliales, y suele tener un buen pronóstico. A nivel cognitivo, los resultados de la evaluación neuropsicológica de la paciente evidencian déficits atencionales, ralentización de la velocidad de procesamiento, dificultades en el recuerdo verbal, la memoria de trabajo y la adquisición de aprendizajes, déficits en fluencia verbal semántica y denominación verbal, y problemas en la planificación, toma de decisiones, flexibilidad cognitiva e iniciación. Con respecto a la conducta y las emociones, la paciente presenta irritabilidad, agresividad y desinhibición, así como síntomas apáticos y depresivos. Una vez estabilizado el tratamiento farmacológico, nueve años después del diagnóstico se propone una intervención con el objetivo de fomentar la autonomía de la paciente y el aumento de la calidad de vida, trabajando sobre los déficits que interfieren negativamente en su día a día. Por ello, esta tendrá una duración de 10 meses en los que se intervendrá sobre las funciones cognitivas, conductuales y emocionales afectadas, haciendo uso tanto de material tangible como de las nuevas tecnologías.