[ca] La reconstrucció del centre de Lisboa, després de la catàstrofe que va destruir la ciutat el novembre de 1755 —alguns segons de terratrèmol, un tsunami i conc dies d'incendi—, constituïren, en realitat, una oportunitat per a una intervenció a escala urbana inèdita fins aquell moment a Europa. S'analitzen les hipòtesis diferents del plànol estudiades y presentades per Manuel da Maia, de les que se'n va triar una proposta amb un traçat nou que substituïa l'antiga implantació. Això va permetre que la Baixa Pombalina conservés la memòria dels llocs d'una forma que difícilment s'hauria donat en un altre emplaçament o en altres contextos ex novo. Es va fer una nova interpretació de la ciutat antiga per crear el nou cos urbà, i es va donar resposta a les noves necessitats i conceptes que es van anar desenvolupant al llarg del segle XVIII. Mes enllà de l'elaboració del plànols, calia donar resposta a la qüestió de com aplicar-lo un cop aprovat. Fou indispensable definir la manera de traslladar els drets, establin les equivalències i indemnitzacions necessàries. Mitjançant l'estudi de la legislació i de l'extensa i detallada documentació que s'elaborà a l'època, ha estat possible conèixer el mètode, la tècnica i els procediments creats per a la concreció del plànol. Aquesta important documentació ha estat d'un interès excepcional, ha obert noves perspectives en el coneixement de la ciutat, i ha permès una recerca aprofundida dels moments inicials del procés de reconstrucció: la gènesi del plànol i la seva aplicació sobre el terreny. Els casos d'estudi que es presenten relatius a la Rua Augusta, el convent del Corpus Christi i la Praça do Rossio, ens mostren con fou ideat i realitzat un procés de renovació urbana a gran escala a mitjan segle XVIII, que, sens dubte, és una referència important per a les vastes operacions urbanes efectuades a Europa durant el segle XIX.

[en] The reconstruction of Lisbon, following the catastrophe that destroyed the city in November of 1755 ―few seconds of earthquake, a tsunami and five days of fire―, constituted, in reality, an opportunity for an intervention of a unknown urban scale until then in Europe. The different planning hypotheses studied and presented by Manuel da Maia were analysed, one of them been the chosen one, having a new plan substituting the ancient layout. This allowed for the Baixa Pombalina to preserve the memory of its places in a way that hardly would occur in another location or in other contexts ex novo. The ancient city was reinterpreted to create a new urban body that answered to the new needs and concepts developed along the 18th century. Besides the elaboration of the plan, it was necessary to give a solution to the question of how to implement it once approved. It was indispensable to define a way to transfer rights, establishing the equivalences and required compensations. Through the study of the legislation and of the extensive and detailed documentation then elaborated, it was possible to know the method, the technologies and the proceedings created to concretize the plan. This important documentation has turned out to be of exceptional interest, by opening new perspectives for the knowledge of the city. It allowed a deep investigation about the initial moments of the process of the reconstruction: the genesis of the plan and his actual application. The study cases presented on the Rua Augusta, the convent of Corpus Christi and the Praça do Rossio, illustrate how a large scale process of urban renewal was achieved in the middle of the 18th century, creating an important reference for the vast urban operations accomplished in Europe during the 19th century.