[ca] Aquesta investigació examina el poema Arauco domado (1596) de Pedro de Oña en el context de la controvèrsia sobre la rebel·lió de les alcabalas ocorreguda a Quito el 1593. A diferència del que han assenyalat els estudis previs fins al moment, s'argumenta que la inclusió d'aquests passatges en la narració va ser de gran urgència per al virrei García Hurtado de Mendoza (mecenes del poeta i sol·licitant de l'obra). A partir de l'anàlisi d'un corpus de relacions i cartes vinculades amb la rebel·lió, es suggereix que el text d'Oña va ser una defensa anticipada del marquès davant les acusacions dels seus detractors en el virregnat del Perú, així com d'aquells que volien salvar-se de les acusacions per la seva participació en la rebel·lió quiteana, la qual cosa implicava denunciar algunes accions del virrei. En relació amb l'anterior, també s'argumenta que la querella contra Pedro de Oña, després de la publicació d'Arauco domado, va ser una estratègia dels regidors que tenia almenys dos propòsits. D'una banda, evitar la circulació de còpies del llibre que posava en qüestió la lleialtat al rei dels veïns de la ciutat. De l'altra, obligar l'audiència de Lima a pronunciar-se sobre la veracitat del relat del poeta i, amb això, sancionar una postura favorable per als quiteans respecte als fets narrats, la qual cosa podria netejar el seu honor abans de l'arribada del nou virrei, Lluís de Velasco i Castella. Juntament amb això, també es sosté que el poeta va saber aprofitar les possibilitats poètiques que li oferia el gènere èpic per introduir la seva pròpia agenda política. Així, es demostra en aquesta tesi que Pedro de Oña utilitza el recurs dels catàlegs de soldats espanyols, principalment criolls, per equilibrar la denúncia que fa tant dels seus homòlegs quiteans involucrats en la rebel·lió de les alcabales, com dels encomenderos (en la seva majoria veïns xilens) que critica en el cant III del poema. A través d'una anàlisi comparativa dels usos d'aquest recurs en altres poemes èpics colonials de la segona meitat del segle XVI i les primeres dècades del XVII, s'aprofundeix en la particularitat dels catàlegs a Arauco domado i l'aportació que aquests fan en la construcció de les perspectives duals criolles dins de l'obra. En aquesta línia, es sosté que es tracta d'un recurs èpic que l'autor utilitza per concentrar en un grup de persones una sèrie de gestes relacionades amb els esdeveniments més polèmics i importants de la història social i política del virregnat peruà durant la segona meitat del segle XVI, reforçant així la idea que els espanyols benemèrits (o almenys un grup important d'ells) eren fidels a la Corona. D'aquesta manera, la investigació contribueix als estudis sobre Arauco domado i la seva recepció en el moment de la seva publicació, així com al coneixement de la rebel·lió de les alcabales, destacant les possibilitats que va oferir el propi gènere èpic per incidir en les controvèrsies polítiques durant el procés de formació de les societats colonials a Amèrica.

[en] This research examines the poem Arauco domado (1596) by Pedro de Oña in the context of the controversy over the alcabalas rebellion in Quito in 1593. Unlike what previous studies have indicated so far, this research argues that including these passages in the narrative was a matter of great urgency for Viceroy García Hurtado de Mendoza (patron of the poet and requester of the work). Based on the analysis of a corpus of relations and letters linked to the rebellion, it is suggested that Oña's text was an early defense of the marquis against the accusations of his detractors in the viceroyalty of Peru, as well as those who wanted to save themselves from the accusations for his participation in the Quito rebellion, which implied denouncing some actions of the viceroy. In relation to the above, it is also argued that the complaint against Pedro de Oña after the publication of Arauco domado was a strategy of the councilors that had at least two purposes. On the one hand, to prevent the circulation of copies of the book that questioned the loyalty of the city's residents to the king. On the other hand, to force the Lima audience to speak out on the veracity of the poet's story and, thereby, sanction a favorable position for the people of Quito regarding the events narrated, which could cleanse their honor before the arrival of the new viceroy, Luis de Velasco y Castilla. Along with the above, this study sustains that the poet knew how to take advantage of the poetic possibilities offered by the epic genre to introduce his own political agenda. In this way, this thesis demonstrates that Pedro de Oña used the resource of the catalogs of Spanish soldiers, mainly Creoles, to balance the denunciation that he made both of his Quito counterparts involved in the alcabalas rebellion and of the encomenderos (mostly Chilean neighbors) that he criticizes in song III of the poem. Through a comparative analysis of the uses of this resource in other colonial epic poems from the second half of the 16th century and the first decades of the 17th century, we delve into the particularity of the catalogs in Arauco Domado and the contribution they make to the construction of dual Creole perspectives within the work. Along these lines, it is argued that it is an epic resource that the author uses to concentrate on a group of people a series of feats related to the most controversial and vital events in the social and political history of the Peruvian viceroyalty during the second half of the 16th century. Thus, the use of this resource reinforces the idea that meritorious Spaniards (or at least an important group of them) were loyal to the Crown. In this way, this research contributes to the studies on Arauco Domado and its reception at the time of its publication, as well as to the knowledge of the alcabalas rebellion, highlighting the possibilities that the epic genre itself offered to influence political controversies during the process of formation of colonial societies in America.