[ca] L'accés a l'habitatge i la inseguretat residencial són algunes de les preocupacions principals de molts ciutadans que viuen en grans urbs europees i mundials. A ciutats com Barcelona o Madrid, els preus de l'habitatge no han parat de créixer des del 2014. Aquest augment de preus ha provocat que tota la població hagi de destinar una proporció creixent dels seus ingressos al pagament de l'habitatge, cosa que agreuja la inseguretat residencial , especialment entre els grups socials més desafavorits, i intensifica les dinàmiques de vulnerabilitat urbana. Ciutats com Barcelona, ​​Madrid, París, Londres, Nova York o Lisboa s'han consolidat com a centres econòmics, financers, logístics i d'innovació importants. Concretament, Barcelona s'ha transformat en un espai destacat del sud d'Europa que atrau nombroses inversions a l'àmbit de les noves tecnologies ia la creació de start-ups. Aquest procés de reestructuració i globalització ha comportat, entre altres aspectes, l'arribada creixent de població internacional amb elevats nivells de qualificació i amb ingressos mitjans significativament superiors a la mitjana dels ciutadans locals. Aquesta tendència s'ha intensificat de manera significativa a partir de la pandèmia de la COVID-19 i ha facilitat el creixement del treball remot. Així mateix, a aquest fenomen cal sumar-hi el fort increment turístic que ha experimentat la ciutat en la darrera dècada, realitat que ha contribuït a tensionar de forma significativa el mercat de l'habitatge, sigui per l'ús turístic de la mateixa (Cocola-Gant, 2016) o pel turisme laboral (Cook, 2023) i el nomadisme digital (Vagena, 2021; Reichenberger, 2018). La confluència d'aquests processos, en el marc de les transformacions urbanes desenvolupades a determinades zones de Barcelona, ​​sota el paraigua del projecte del 22@, no han fet més que exacerbar les dinàmiques de gentrificació, en aquest cas transnacional, que experimenten alguns barris de la ciutat de Barcelona, ​​com són el Poblenou i el Parc i la Llacuna. Aquest article té un doble objectiu: per una banda, analitzar la correlació els nòmades digitals en la transformació sociodemogràfica i econòmica dels barris del Parc i la Llacuna i el Poblenou, i la seva hipotètica relació amb una dinàmica de gentrificació. I, d'altra banda, explorar la caracterització d'aquest grup social, posant èmfasi en les motivacions i els interessos propis que prevalen per instal·lar-se en aquests barris. El treball combina l'anàlisi qualitativa i quantitativa, per afavorir una anàlisi més integrada de les dades quantitatives i qualitatives (Moscoloni, 2005), cosa que facilita l'aprofundiment temàtic i un millor apropament a fi d'estudi. Les principals tècniques de recollida de dades desenvolupades han estat: i) Una anàlisi estadística-descriptiva, a partir de dades secundàries oficials; ii) Un qüestionari de preguntes obertes, dirigit a persones amb un perfil de migrant transnacional i nòmada digital, per perfilar de manera preliminar les característiques principals; iii) I una entrevista grupal, que aprofundeix les dimensions d'estudi, com són el perfil socioeconòmic del migrant, la motivació de la migració en relació amb els hàbits de consum, l'estil de vida i l'experiència personal, i la percepció sobre la gentrificació, relacionada amb laccés a lhabitatge i la relació amb els residents. Els resultats principals d'aquest treball són una evidència incipient que als barris del Parc i la Llacuna i el Poblenou es comencen a observar processos de gentrificació transnacional, vinculats al nomadisme digital i l'expatriació de negocis (expats), els quals conviuen amb les dinàmiques de gentrificació més consolidades, relacionades amb la turistificació i la renovació urbana. La confluència d'aquests processos, sumada a l'especulació financera i la manca d'oferta d'habitatge, principalment social, provoquen l'augment del preu d'aquest, dels lloguers o de l'escassetat d'oferta; la qual cosa intensifica canvis importants en les dinàmiques tradicionals de l'ocupació, l'habitatge i la transformació sociodemogràfica i urbana d'aquests contextos. Aquests canvis es tradueixen en tensions i conflictes en qüestions com ara la disponibilitat i l'accés de l'habitatge, la cohesió social i la sostenibilitat urbana. Així mateix, les dades empíriques aporten matisos sobre la problematització del perfil de nòmades digitals o expats, assenyalant, en primer lloc, la diversitat d'aquest col·lectiu. Les dades analitzades retraten joves entre els 20 i els 30 anys, estudiants i treballadors, provinents de països privilegiats. Tot i això, els seus testimonis també es fan ressò de com ells pateixen dinàmiques de precarització, tant habitacional com laboral, la qual cosa els distingeix d'elits de sectors d'alt valor, i convida a ponderar la seva influència en l'encariment del mercat immobiliari, i la generació d'enclavaments d'estrnagers gentrificadors (López-Gay, 2020).

[es] El acceso a la vivienda y la inseguridad residencial son algunas de las principales preocupaciones de muchos ciudadanos que viven en grandes urbes europeas y mundiales. En ciudades como Barcelona o Madrid, los precios de la vivienda no han parado de crecer desde 2014. Dicho aumento de precios ha provocado que toda la población deba destinar una proporción creciente de sus ingresos al pago de la vivienda, lo que agrava la inseguridad residencial, especialmente entre los grupos sociales más desfavorecidos, e intensifica las dinámicas de vulnerabilidad urbana. Ciudades como Barcelona, Madrid, París, Londres, Nueva York o Lisboa se han consolidado como importantes centros económicos, financieros, logísticos y de innovación. Concretamente, Barcelona se ha transformado en un espacio destacado del sur de Europa que atrae numerosas inversiones en el ámbito de las nuevas tecnologías y en la creación de start-ups. Este proceso de reestructuración y globalización ha comportado, entre otros aspectos, la llegada creciente de población internacional con niveles de cualificación elevados y con ingresos medios significativamente superiores a la media de los ciudadanos locales. Esta tendencia se ha intensificado de forma significativa a partir de la pandemia de la COVID-19 y ha facilitado el crecimiento del trabajo remoto. Así mismo, a este fenómeno cabe sumarle el fuerte incremento turístico que ha experimentado la ciudad en la última década, realidad que ha contribuido a tensionar de forma significativa el mercado de la vivienda, sea por el uso turístico de la misma (Cocola-Gant, 2016) o por el turismo laboral (Cook, 2023) y el nomadismo digital (Vagena, 2021; Reichenberger, 2018). La confluencia de estos procesos, en el marco de las transformaciones urbanas desarrolladas en determinadas zonas de Barcelona, bajo el paraguas del proyecto del 22@, no han hecho más que exacerbar las dinámicas de gentrificación, en este caso transnacional, que experimentan algunos barrios de la ciudad de Barcelona, como son el Poblenou y el Parc i la Llacuna. El presente artículo tiene un doble objetivo: por un lado, analizar la correlación los nómadas digitales en la transformación sociodemográfica y económica de los barrios del Parc i la Llacuna y el Poblenou, y su hipotética relación con una dinámica de gentrificación. Y, por otro lado, explorar la caracterización de este grupo social, haciendo hincapié en las motivaciones e intereses propios que prevalecen para instalarse en estos barrios. El trabajo combina el análisis cualitativo y cuantitativo, para favorecer un análisis más integrado de los datos cuantitativos y cualitativos (Moscoloni, 2005), lo cual facilita la profundización temática y un mejor acercamiento al objeto de estudio. Las principales técnicas de recogida de datos desarrolladas han sido: i) Un análisis estadístico-descriptivo, a partir de datos secundarios oficiales; ii) Un cuestionario de preguntas abiertas, dirigido a personas con un perfil de migrante transnacional y nómada digital, para perfilar de forma preliminar sus principales características; iii) Y una entrevista grupal, que profundiza sobre las dimensiones de estudio, como son el perfil socioeconómico del migrante, la motivación de la migración con relación a los hábitos de consumo, el estilo de vida y la experiencia personal, y la percepción sobre la gentrificación, relacionada con el acceso a la vivienda y la relación con los residentes. Los principales resultados de este trabajo son una evidencia incipiente de que en los barrios del Parc i la Llacuna y el Poblenou se empiezan a observar procesos de gentrificación transnacional, vinculados al nomadismo digital y la expatriación de negocios (expats), los cuales conviven con las dinámicas de gentrificación más consolidadas, relacionadas con la turistificación y la renovación urbana. La confluencia de dichos procesos, sumada a la especulación financiera y falta de oferta de vivienda, principalmente social, provocan el aumento del precio de ésta, de los alquileres o la escasez de oferta; lo cual, intensifica cambios importantes en las dinámicas tradicionales del empleo, la vivienda y la transformación sociodemográfica y urbana de estos contextos. Estos cambios se traducen en tensiones y conflictos en cuestiones como la disponibilidad y acceso de la vivienda, la cohesión social y la sostenibilidad urbana. Así mismo, los datos empíricos aportan matices sobre la problematización del perfil de nómadas digitales o expats, señalando en primer lugar, la diversidad de este colectivo. Los datos analizados retratan jóvenes entre los 20 y los 30 años, estudiantes y trabajadores, provenientes de países privilegiados. Sin embargo, sus testimonios también se hacen eco de cómo ellos sufren dinámicas de precarización, tanto habitacional como laboral, lo cual los distingue de élites de sectores de alto valor, e invita a ponderar su influencia en el encarecimiento del mercado inmobiliario, y la generación de enclaves de extranjeros gentrificadores (López-Gay, 2020).