[ca] El creixement exponencial de la llista d'espera ha obligat a ampliar els criteris de donació. Per acceptar donants límit, cal poder determinar l'evolució futura de cada empelt. Les biòpsies preimplantacionals demoren el trasplantament i índexs com el Kidney Donor Risk Index (KDRI) o l'Irish Risk Score (IRS) són útils però únicament inclouen informació clínica. Fins a la data, la inspecció macroscòpica preimplantacional (IMPR) no s'ha sistematitzat perquè pugui aportar informació fiable i rellevant. Per això ens vam plantejar que les dades del dany renal recollits per scores o la biòpsia podrien estar davant dels ulls del cirurgià, podent-les processar a l'instant. La nostra hipòtesi de treball ha estat: la IMPR d'òrgans de donant cadàver és un procediment estandarditzable i capaç de predir la funcionalitat i supervivència de l'empelt, constituint una eina útil junt amb altres mètodes predictors. El primer objectiu ha estat aprofundir en el coneixement dels predictors de la funcionalitat del trasplantament renal. El segon objectiu ha estat sistematitzar la IMPR i avaluar la seva variabilitat interobservador. El tercer objectiu ha estat determinar si la IMPR prediu la funció renal i la supervivència de l'empelt. El quart objectiu ha estat determinar l'associació entre la IMPR, la biòpsia renal i els scores preimplantacionals KDRI i IRS. El cinquè objectiu ha estat integrar un nomograma per a cada model. Per al primer objectiu es va realitzar una revisió sistemàtica de la literatura. Posteriorment es va dissenyar un estudi prospectiu observacional unicèntric. La intervenció va consistir en l'emplenament independent d'un qüestionari sobre la IMPR pel primer i segon cirurgians després de la realització de la cirurgia de banc. El qüestionari va incloure la valoració de la rugositat de la superfície renal (CoSRo), l'adherència del greix perirenal (APF), la coloració cortical, la presència de quists corticals i cicatrius i la presència d'ateroma a l'artèria renal. La mesura de resultat primària va ser la pèrdua de l'empelt o un filtrat glomerular <30ml/min/1.73m2 als sis mesos, mentre que les mesures secundàries van ser la funció renal retardada (FRR) i la pèrdua precoç de l'empelt. La concordança entre les respostes de tots dos cirurgians va ser acceptable per a la CoSRO (k=0.51), i la coloració cortical (k = 0.47) i bona o molt bona per als altres ítems del qüestionari. La APF (OR 4.77, IC 95% 2.10-10.85) i la CoSRo (OR 2.11, IC 95%1.25-3.58) van ser predictors independents de la variable primària, millorant el model de l'KDRI (AUC 0.71 vs 0.82 p = <0.001). La coloració cortical (OR 10.00; 95% CI 1.91-52.48) i l'APF (OR 3.75; IC 95% 1.51-9.35) van ser predictors independents de la FRR, millorant el model de l'IRS (AUC 0.76 vs 0.82, p = 0.03 ). La presència d'ateroma al òstium de l'artèria renal es va associar amb la pèrdua precoç de l'empelt per trombosi. La biòpsia renal no va ser predictora de la supervivència ni la funcionalitat renal en la nostra sèrie. Els models combinats van mostrar un major benefici net en l'anàlisi de corbes de decisió tant per a la variable primària com per a la FRR. Finalment es va crear un nomograma per a cada model de predicció, permetent avaluar visualment el risc de cada empelt segons l'escenari. Com a conclusions, la IMPR és sistematitzable i reproduïble entre cirurgians, podent predir de manera independent la supervivència i la funcionalitat del trasplantament renal a sis mesos. La identificació de greix cortical adherent, la rugositat de la superfície i una mala perfusió cortical poden millorar la precisió de scores validats com el KDRI i l'IRS amb una informació que està disponible en el moment de l'extracció, a diferència de la biòpsia preimplantacional.

[es] El crecimiento exponencial de la lista de espera ha obligado a ampliar los criterios de donación. Para aceptar donantes límite, es necesario poder determinar la evolución futura de cada injerto. Las biopsias preimplantacionales demoran el trasplante e índices como el Kidney Donor Risk Index (KDRI) o el Irish Risk Score (IRS) son útiles pero únicamente incluyen información clínica. Hasta la fecha, la inspección macroscópica preimplantacional (IMPR) no se ha sistematizado para que pueda aportar información fiable y relevante. Por ello nos planteamos que los datos del daño renal recogidos por scores o en la biopsia podrían estar frente a los ojos del cirujano, pudiéndose procesar al instante. Nuestra hipótesis de trabajo ha sido: la IMPR de órganos de donante cadáver es un procedimiento estandarizable y capaz de predecir la funcionalidad y supervivencia del injerto, constituyendo una herramienta útil junto a otros métodos predictores. El primer objetivo ha sido profundizar en el conocimiento de los predictores de la funcionalidad del trasplante renal. El segundo objetivo ha sido sistematizar la IMPR y evaluar su variabilidad inter-observador. El tercer objetivo ha sido determinar si la IMPR predice la función renal y la supervivencia del injerto. El cuarto objetivo ha sido determinar la asociación entre la IMPR, la biopsia renal y los scores preimplantacionales KDRI e IRS. El quinto objetivo ha sido integrar un nomograma para cada modelo. Para el primer objetivo se realizó una revisión sistemática de la literatura. Posteriormente se diseñó un estudio prospectivo observacional unicéntrico. La intervención consistió en la cumplimentación independiente de un cuestionario sobre la IMPR por el primer y segundo cirujanos tras la realización de la cirugía de banco. El cuestionario incluyó la valoración de la rugosidad de la superficie renal (CoSRo), la adherencia de la grasa perirrenal (APF), la coloración cortical, la presencia de quistes corticales y cicatrices y la presencia de ateroma en la arteria renal. La medida de resultado primaria fue la pérdida del injerto o un filtrado glomerular <30ml/min/1.73m2 a los seis meses, mientras que las medidas secundarias fueron la función renal retrasada (FRR) y la pérdida precoz del injerto. La concordancia entre las respuestas de ambos cirujanos fue aceptable para la CoSRO (k=0.51), y la coloración cortical (k=0.47) y buena o muy buena para los otros ítems del cuestionario. La APF (OR 4.77 IC 95% 2.10-10.85) y la CoSRo (OR 2.11, IC 95% 1.25-3.58) fueron predictores independientes de la variable primaria, mejorando el modelo del KDRI (AUC 0.71 vs 0.82 p=<0.001). La coloración cortical parcheada (OR 10.00; IC 95% 1.91-52.48) y la APF (OR 3.75; IC 95% 1.51-9.35) fueron predictores independientes de la FRR, mejorando el modelo del IRS (AUC 0.76 vs 0.82, p=0.03). La presencia de ateroma en el ostium de la arteria renal se asoció con la pérdida precoz del injerto por trombosis. La biopsia renal no fue predictora de la supervivencia ni la funcionalidad renal en nuestra serie. Los modelos combinados mostraron un mayor beneficio neto en el análisis de curvas de decisión tanto para la variable primaria como para la FRR. Finalmente se creó un nomograma para cada modelo de predicción, permitiendo evaluar visualmente el riesgo de cada injerto según el escenario. Como conclusiones, la IMPR es sistematizable y reproducible entre cirujanos, pudiendo predecir de manera independiente la supervivencia y la funcionalidad del trasplante renal a seis meses. La identificación de grasa cortical adherente, la rugosidad de la superficie y una mala perfusión cortical pueden mejorar la precisión de scores validados como el KDRI y el IRS con una información que está disponible en el momento de la extracción, a diferencia de la biopsia preimplantacional.