[ca] L'obra escrita de Manuel de Solà-Morales mereix un lloc central en la seva biografia intel·lectual, al costat de l'experiència pedagògica i dels projectes urbans que va desenvolupar; ensenyament, pràctica i escrits són els tres puntals que estabilitzen la seva personalitat científica. L'objecte d'estudi de la tesi és el seu pensament urbanístic madurat en articles i llibres, expressió sintètica d'idees i visions urbanes. "Manuel de Solà-Morales, escriptura i pensament" presenta tres grups de resultats: 1. Els catàlegs sistemàtics d'articles i llibres (amb alguns complements) organitzats segons un criteri de base cronològica. La relació exhaustiva del material escrit permet "accedir" a la globalitat del cos documental de la tesi. Subsidiàriament, insinua enllaços i facilita el coneixement de quatre textos inèdits (en annex). 2. Una hipòtesi d'agrupació d'articles (i llibres) -accents al catàleg- basada en conceptes complementaris i en seqüències cronològiques; permet "descriure" amb intenció prospectiva el material objecte d'estudi sobre la base de vint tòpics que desconstrueixen i estructuren el seu pensament complex. Aquest capítol estableix les bases d'una possible biografia científica. 3. La identificació i la glossa d'algunes idees emergents del pensament de Manuel de Solà-Morales. Es presenten en set assaigs recolzats en algun dels seus textos teòrics. Els assaigs posen en relació conceptes, complementaris o contradictoris, que abasten, vistos en conjunt, els principals eixos del seu pensament; permeten "comprendre" el seu llegat intel·lectual. Els assajos, personals i especulatius, no pretenen la crònica precisa (encara que no la defugen) de la trajectòria de Manuel de Solà-Morales. Són textos autònoms entre sí que segurament esbossen un relat. Indirectament insinuen un cànon d'escrits fonamentals. Els assaigs destaquen els temes que constitueixen l'armadura conceptual del pensament de Manuel de Solà-Morales. A més d'identificar els eixamples com un tòpic rellevant en la síntesi del coneixement del fet urbà -no només pel contingut dels articles, sinó també per l'exemplaritat metodològica que mostren com a il·lustració d'una intenció intel·lectual-, del creuament d'arguments que presenten emergeixen altres qüestions: la història urbanística basada en el concepte de "idea a la ciutat" que es concreta en la metodologia de les Deu lliçons; la visió de la ciutat per parts, deutora del valor d'actualitat del proto-urbanisme del segle XIX; la idea romana de fundació subjacent en els processos de creixement sobre l'abstracció del traçat; el projecte urbà i l'arquitectura a la "ciutat artefacte", que incorpora progressivament la sensibilitat del que és periurbà i de les noves formes de creixement que es desenvolupen en territoris informals; la dialèctica ciutat – territori com a debat obert entre el que és metropolità i la materialitat dels llocs urbans. En aquesta línia, com a argument de fons -més pensament que teoria-, l'acció sobre allò urbà es dilucida entre l'experiència sensorial i la memòria -individual i col·lectiva- com a expressió de les narratives que construeixen els fenòmens de la ciutat, des de l'observació i la consciència, des de la interpretació i la intuïció. Es constata, com a final obert, una certa dualitat -cronològica i metodològica- entre un univers d'estudi centrat en les estructures del creixement urbà i en les idees que sustenten el sentit de cada fet urbà -perfectament il·lustrat per l'acumulació d'escrits sobre els eixamples- i una visió més material del que és urbà enfocada a la dialèctica arquitectura i ciutat -il·lustrada per la idea de "les coses urbanes"- que culmina la trajectòria intel·lectual de Manuel de Solà-Morales.

[en] The written work of Manuel de Solà-Morales deserves a central place in his intellectual biography, along with the pedagogical experience and the urban projects he developed; teaching, practice and writings are the three pillars on which his scientific personality is based. The thesis's object of study is his urban thought matured in articles and books, synthetic expression of ideas and urban visions. "Manuel de Solà-Morales, writing and thought" presents three groups of results: 1. Systematic catalogues of articles and books (plus some complements) organized according to a chronological basis. The exhaustive register of the written material allows "access" to the entire documentary body of the thesis. Subsidiarily, it suggests links and facilitates knowledge of four unpublished texts (in annex). 2. A hypothesis of grouping of articles (and books) -accents to the catalogue- based on complementary concepts and chronological sequences; it allows to "describe" with prospective intention the material under study based on twenty topics that deconstruct and structure his complex thinking. This chapter establishes the bases for a potential scientific biography. 3. The identification and glossing of some emerging ideas of the thought of Manuel de Solà-Morales. They are developed in seven essays based on some of his theoretical texts. The essays relate concepts, complementary or contradictory, that encompass, seen as a whole, the main axes of his thinking; they allow to "understand" his intellectual legacy. The essays, personal and speculative, do not pretend to be a precise chronicle (although they do not avoid it) of the evolution of Manuel de Solà-Morales. They are autonomous texts that perhaps outline a narrative. Indirectly, they hint at a canon of significant writings. The essays highlight the themes that constitute the conceptual framework of Manuel de Solà-Morales's thought. In addition to identifying the "ensanche" (extension) as a relevant topic in his synthesis of the urban knowledge -not only because the content of the articles, but also because the methodological exemplarity they show as an illustration of an intellectual intention-, from the intersection of arguments they present, emerge other issues: the urban history based on the concept " idea in city " that is stated in the Deu lliçons methodology; the fragmentary vision of the city, indebted to the current value of the 19th century proto-urbanism; the roman idea of foundation that underlies the growth processes on the abstraction of the layout; the urban project and architecture in the " artifact city ", which progressively incorporates the sensitivity of the peri-urban and new forms of growth on informal territories; the city – territory dialectic as an open debate between the metropolitan and the materiality of urban places. In this line, as a background argument -more thought than theory- the action on the urban is elucidated between sensory experience and memory -individual and collective- as an expression of the narratives that construct the phenomena in the city, from observation and consciousness, from interpretation and intuition. We can establish, as an open end, a certain duality -chronological and methodological- between a world of study focused on the structures of urban growth and the ideas that support the meaning of each urban fact -perfectly illustrated by the accumulation of writings on the ensanches- and a more material vision of the urban focused on the dialectic architecture vs city -illustrated by the idea of "the urban things"- that culminates the intellectual journey of Manuel de Solà-Morales.