[ca] Es pot definir flexibilitat acomodativa com la capacitat per alternar la visió entre objectes llunyans i propers. Relacionant aquesta habilitat i d'altres amb l'esport, apareix l'entrenament visual específic, amb l'objectiu de millorar i desenvolupar aquestes habilitats juntament amb el rendiment esportiu. Al llarg de la bibliografia analitzada, es poden trobar resultats i conclusions diverses que creen una notable controvèrsia, depenent de l'esport analitzat, el tipus d'entrenament i l'habilitat visual. En el present treball es fa una comparació de la flexibilitat acomodativa que posseeixen els esportistes d'elit i un grup de població sedentària. S'han avaluat 155 esportistes d'elit residents al Centre d'Alt Rendiment de Sant Cugat i una població de 160 persones sedentàries. De forma anàloga, s'ha fet una comparació d'aquesta habilitat visual entre les diferents disciplines esportives avaluades, amb l'objectiu d'establir una relació entre la flexibilitat acomodativa i l'esport practicat. Els resultats obtinguts manifesten igualtat entre els esportistes i la població sedentària en la realització de la prova en visió llunyana, mentre que en visió propera es troben uns valors lleugerament més alts per als esportistes, amb diferències significatives en l'avaluació binocular. Tanmateix, de la comparació entre esports es conclou que els tiradors són els que posseeixen valors més elevats a totes les proves, mentre que en visió llunyana destaquen més els esports de prestació física i en visió propera els esports de raqueta. Paraules clau: visió i esport, flexibilitat acomodativa, avaluació, comparació, modalitats esportives.

[es] Se puede definir flexibilidad acomodativa como la capacidad para alternar la visión entre objetos lejanos y cercanos. De la relación entre esta habilidad y otras, aparece el entrenamiento visual específico, con el objetivo de mejorar y desarrollar estas habilidades y a su vez el rendimiento deportivo. A lo largo de toda la bibliografía analizada se pueden encontrar resultados y conclusiones diversas que crean una cierta controversia dependiendo del deporte analizado, el tipo de entreno o la habilidad que se compara. En el presente trabajo se realiza una comparación de la flexibilidad acomodativa que poseen deportistas de elite y un grupo de población sedentaria. Se han evaluado 155 deportistas residentes en el Centro de Alto Rendimiento de Sant Cugat y una población de 160 personas sedentarias. De forma análoga, se ha comparado esta habilidad visual entre las diferentes disciplinas deportivas evaluadas, con el objetivo de establecer una relación entre la flexibilidad acomodativa y el deporte practicado. Los resultados obtenidos manifiestan igualdad entre los deportistas y la población sedentaria en la realización de la prueba en visión lejana, mientras que en visión cercana se extraen valores ligeramente más altos para los deportistas, obteniendo diferencias significativas en la evaluación binocular. A su vez, en la comparación entre deportes, se concluye que los valores más altos los obtienen los tiradores en todas las pruebas, que en visión lejana dominan deportes de prestación física y, mientras que en visión cercana son superiores los deportes de raqueta. Palabras clave: visión y deporte, flexibilidad acomodativa, evaluación, comparación, modalidades deportivas.