[ca] En el present treball, es tracta un cas fictici de trastorn cognitiu per depressió major geriàtrica. La depressió major és una alteració de l'estat d'ànim caracteritzada per importants sentiments de tristesa i apatia, els quals solen acompanyar-se de problemàtiques de tipus cognitiu, emocional, somàtic, psicomotor i conductual. El pacient referit en el treball és un home de 72 anys amb un llarg historial d'episodis depressius durant l'edat adulta. Actualment, presenta una nova recaiguda, la qual s'ha seguit ràpidament d'una reducció de la funcionalitat i les capacitats cognitives. Des de psiquiatria, es sol·licita dur a terme un TAC, així com una avaluació neuropsicològica per a orientació diagnòstica i possible intervenció. La primera hipòtesi diagnòstica és un trastorn cognitiu per depressió major geriàtrica, mentre que el diagnòstic diferencial és una malaltia neurodegenerativa incipient amb depressió comòrbida. Els resultats de l'avaluació mostren una baixa funcionalitat, així com dèficits cognitius en atenció alternant, velocitat de processament, memòria episòdica i funcions executives. Això, juntament amb el TAC dins de la normalitat, dóna suport a la primera hipòtesi diagnòstica. A continuació, es procedeix a elaborar una intervenció neuropsicològica amb l'objectiu de millorar els dèficits del pacient, recuperar la seva autonomia i dotar-lo de conductes protectores contra la disfòria i el deteriorament cognitiu. La intervenció contempla un entrenament cognitiu específic amb NeuronUP, entrenament inespecífic amb jocs de taula, entrenament en l'ús d'ajudes externes, psicoeducació per al pacient i els seus familiars, i tècniques de modificació de conducta per contrarestar l'apatia.

[es] En el presente trabajo, se trata un caso ficticio de trastorno cognitivo por depresión mayor geriátrica. La depresión mayor es una alteración del estado de ánimo caracterizada por importantes sentimientos de tristeza y apatía, los cuales suelen acompañarse de problemáticas de tipo cognitivo, emocional, somático, psicomotor y conductual. El paciente referido en el trabajo es un hombre de 72 años con un largo historial de episodios depresivos durante la edad adulta. Actualmente, presenta una nueva recaída, la cual se ha seguido rápidamente de una reducción de la funcionalidad y las capacidades cognitivas. Desde psiquiatría, se solicita llevar a cabo un TACO, así como una evaluación neuropsicológica para orientación diagnóstica y posible intervención. La primera hipótesis diagnóstica es un trastorno cognitivo por depresión mayor geriátrica, mientras que el diagnóstico diferencial es una enfermedad neurodegenerativa incipiente con depresión comórbida. Los resultados de la evaluación muestran una baja funcionalidad, así como déficits cognitivos en atención alternante, velocidad de procesamiento, memoria episódica y funciones ejecutivas. Esto, junto con el TACO dentro de la normalidad, apoya a la primera hipótesis diagnóstica. A continuación, se procede a elaborar una intervención neuropsicológica con el objetivo de mejorar los déficits del paciente, recuperar su autonomía y dotarlo de conductas protectoras contra la disforia y el deterioro cognitivo. La intervención contempla un entrenamiento cognitivo específico con Neurona UP, entrenamiento inespecífico con juegos de mesa, entrenamiento en el uso de ayudas externas, psicoeducación para el paciente y sus familiares, y técnicas de modificación de conducta para contrarrestar la apatía.