[ca] INTRODUCCIÓ. La hipercalciúria idiopàtica (HC) pot ocasionar una disminució de la densitat mineral òssia (DMO). Per altra banda, es desconeix la influència que podria tenir l'alimentació (lactància materna (LM), artificial amb alta proteïna (AP) i baixa proteïna (BP)) sobre la calciúria durant la lactància. OBJECTIUS. Valorar l'efecte de la HC en nens asimptomàtics sobre la DMO als 7 anys. I valorar la influència del tipus d'alimentació durant la lactància sobre l'excreció urinària de calci i sobre el diagnòstic d'hipercalciúria. MÈTODES. L'excreció de calci, la DMO I l'antropometria van ser valorats en una submostra de l'estudi EU CHOP de 175 nens, que van ser classificats com a hipercalciúrics o controls. La ingesta de calci i l'activitat física van ser mesurats com factors d'ajustament. La valoració de la calciúria en lactants sans als 3 i 6 mesos, es va dur a terme en 731 y 531, respectivament. L'antropometria i la ingesta alimentària també van ser avaluats. Volum i funció renal van ser mesurats als 6 mesos mitjançant una ecografia i un anàlisi de sang i d'orina. RESULTATS. Als 7 anys, la DMO es va correlacionar amb la calciúria, l'antropometria i l'activitat física, però no amb la ingesta dietètica de calci. Nens amb HC mostraven major prevalença de tenir DMO baixa(22.6%) comparat amb els controls (11.9%). Entre els lactants, els alimentats amb LM tenien una calciúria superior als alimentats amb lactància artificial, i els d'AP la tenien superior als BP (P<0.001 per a totes les comparacions). CONCLUSIONS. El diagnòstic de HC s'associa amb una menor DMO i un major ris de tenir una baixa mineralització òssia als 7 anys d'edat. Per altra banda, ens alimentats amb lactància materna presenten nivells més elevats de calciúria. Proposem nous valors de tal pel seu diagnòstic segons el tipus d'alimentació.

[es] Introducción. La hipercalciuria idiopática (HC), puede ocasionar una disminución de la densidad mineral ósea (DMO). Por otro lado, se desconoce la influencia que podría tener la alimentación (lactancia materna (LM), artificial alta en proteína (AP) y baja en proteína (BP)) sobre la calciuria durante la lactancia. Objetivos: Valorar el efecto de la HC en niños sanos asintomáticos sobre la DMO a los 7 años. Y valorar la influencia del tipo de alimentación durante la lactancia sobre la excreción urinaria de calcio y sobre el diagnóstico de hipercalciuria. Métodos. Excreción de calcio, DMO y antropometría fueron valorados en una submuestra del estudio EU CHOP de 175 niños, que fueron clasificados como hipercalciúricos o controles. La ingesta de calcio y la actividad física fueron medidos como factores de ajuste. La valoración de la calciuria en lactantes sanos a los 3 y 6 meses se llevó a cabo en 731 y 573 niños, respectivamente. La antropometría y la ingesta alimentaria también fueron evaluados. Volumen y función renal fueron medidos a los 6 meses mediante una ecografía y análisis de sangre y orina. Resultados. A los 7 años, la DMO se correlacionó con la calciuria, la antropometría y la actividad física, pero no con la ingesta dietética de calcio. Niños con HC mostraban mayor prevalencia de baja DMO (22.6%) que los controles (11.9%). Entre los lactantes, aquellos alimentados con LM tenían una calciuria superior que los alimentados con lactancia artificial, y los AP la tenían superior a los BP (p<0.001 para todas las comparaciones) CONCLUSIONES. El diagnóstico de HC se asocia con una menor DMO y mayor riesgo de baja mineralización ósea a los 7 años de edad. Por otro lado, niños alimentados con lactancia materna presentan niveles más altos de calciuria. Proponemos nuevos valores de corte diagnóstico según el tipo de alimentación.