BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Des dels anys 1960, la poeta nord-americana nascuda a Alemanya, Rosmarie Waldrop, ha traduït més de 40 obres diferents, majoritàriament del francès i l'alemany, incloent 14 volums del jueu Edmond Jabès, escriptor en llengua francesa (Jabès va ser expulsat d'Egipte l'any 1956 durant la Crisi de Suez). L'any 2003, Waldrop va ser anomenada Chevalier des Arts et des Lettres pel Govern francès, i el 2008, va rebre el PEN Award for Poetry in Translation (premi PEN a la traducció de poesia), per la seva traducció del llibre Lingos I-IX, d'Ulf Stolterfoht. A més de les seves traduccions, però, Waldrop també ha escrit importants assajos que mostren les diverses teories de la traducció i la seva aplicació pràctica. Moltes d'aquestes reflexions aborden qüestions com ara la relació entre la traducció i l'escriptura, la reflexió sobre com les teories de l'escriptura podrien suggerir les pautes del desenvolupament d'una pràctica poètica determinada.Aquest assaig ofereix una visió general de les principals idees de Waldrop sobre la traducció i les contextualitza en relació amb algunes de les grans teories de la traducció literària. Al final de l'assaig, suggereix que aquestes idees estan desenvolupades en una relació específica amb les traduccions de Waldrop de les obres de Edmond Jabés i el concepte de la pràctica de la escriptura.

[eu] 60ko hamarkadatik hona, Alemanian jaiotako eta AEBko poeta Rosmarie Waldropek 40 obra inguru itzuli ditu, frantses eta alemanetik nagusiki, frantsesez idazten duen idazle judutar Edmond Jabèsen 14 liburuki barne (Egiptotik kanporatu zuten Jabès 1956an, Suezko krisialdian). Frantziako gobernuaren eskutik, 2003an Chevalier des Arts et des Lettres izendatu zuten, eta 2008an poesia itzuliaren kategoriako PEN saria jaso zuen, Ulf Stolterfohten Lingos I-IX liburuaren itzulpenagatik. Itzulpengintzan aritzeaz gain, Waldropek zenbait saiakera idatzi ditu ere bai, eta horien bidez itzulpen teoria batzuei buruz hausnartu du, eta baita horiexek itzulpen jardueran dituzten eraginei buruz ere. Gogoeta horietako askori heldu die itzulpengintzaren eta idaztearen arteko harremanaren harira, idaztearen inguruko teoriek poesiagintza-forma zehatza garatzeko bideak iradokitzeko erak pentsatzearen harira. Idazlan honek itzulpengintzari buruzko Waldropen burutazio nagusien ikuspegi orokorra ematen du, eta burutazio horiek kokatzen ditu literatur-itzulpenaren teoria nagusietako batzuekin harremanak ezarrita. Idazlanaren azken zatian, ideia horiek garatzen dira Waldropek eginiko Edmond Jabèsen obraren itzulpenak aintzat hartuta, eta obra horrek iradokitzen duen idazte jardueraren nozioari lotuta.
[ca] Sábado en Ciudad Gótica és un poema de l'escriptor mexicà Daniel Chávez que pren com a substrat intertextual la figura de Batman. El poema crea significats per mitjà de les citacions a escenes, estats i ambients de Batman. El text poètic té un sentit que s'arrodoneix amb el món simbòlic del personatge. D'aquesta manera, la imatge esdevé un element intertextual del poema. El resultat és un text poètic regulat per un personatge de la cultura popular, la imatge del qual serveix d'ancoratge entre els significats dels dos textos: finalment, les escenes descrites en el poema formen el mite tràgic de Batman.

[eu] Sábado en ciudad gótica Daniel Chávez idazle mexikarraren poema da, testuarteko oinarritzat Batmanen irudia hartzen du. Poemak esanahiak sortzen ditu Batmanen ingurugiro, egoera eta eszena desberdinen aipamenen bidez. Testu poetikoak duen esanahia osatzen da pertsonaiaren mundu sinbolikoarekin. Honela, irudia poemaren testuarteko osagai bihurtzen da. Emaitza testu poetikoa da, kultura herrikoiaren pertsonaia batek arautua, honen irudiak bi testuen arteko lotura osatzen du: amaieran poeman deskribatzen diren irudiek Batmanen mito tragikoa osatzen dute.
[ca] Enfance de Nathalie Sarraute és l'obra que tradueix com un autor pot atravessar les línies del son i de la ficció en un relat que pretén ésser autobiogràfic. El lector es troba davant d'un joc ben compost, on la ficció sarrautiana, l'autobiografia clàssica i l'ús singular de les veus narratives es fonen i confonen harmoniosament fins al punt que ens obliga a reflexionar sobre la naturalesa i la identitat dels gèneres literaris.

[eu] Enfance, Nathalie Sarrauteren lana, nahiz eta egileak ametsa eta fikzioaren tonua erabili, autobiografikoa izan nahi duen narrazioa da. Honela, irakurleak topatzen du joko oso konplikatua, bertan armoniaz nahasten dira Sarrauteren fikzioa, autobiografia klasikoa eta narratzaileen ahotsen erabilpen bitxia, literatur generoen funtsa eta baita jatorria ere zalantzan jar ditzakegun arte.
[ca] Aquest article analitza l'impacte de la simulació, la hiperrealitat i el consumisme en la novel•la de Don DeLillo White Noise. Tracta de com la novel•la retrata la tecnologia i els mitjans de comunicació com un imperi de signes i codis que esborren o fan implosionar el significat. La televisió, els reportatges de la ràdio i les tafaneries i els dispositius d'imatge mèdica s'entrellacen amb molts aspectes de la vida de les persones a la cultura capitalista recent. És més, l'article esclarirà la qüestió de la hiperrealitat generada mitjançant simulacions. Veurem com aquest nou tipus de realitat esdevé més real que la pròpia realitat. Després, es tractarà la influència del supermercat i l'emergència de la cultura de consum. Veurem com la producció i el consum han assolit un significat nou i diferent en aquesta nova societat "superficial" i com reformula la comprensió i la interacció de la gent amb la realitat.

[eu] Artikulu honek simulazioak, hipererrealitateak eta kontsumismoak Don DeLilloren White Noise eleberrian izan duten eragina aztertzen du. Egileak esanahia ezabatu edo deuseztatzen dituen inperiotzat ditu teknologia eta komunikabideak. Telebista eta irratiko berri eta zurrumurruek eta irudi medikoak sortzeko tresnek jendearen bizimoduarekin nahastu dira azkenaldiko kultura kapitalista honetan. Are gehiago, lan honek simulazioen bidez sortutako hipererrealitateari buruzko alderdi batzuk argituko ditu. Ikusiko dugun bezala, errealitate mota hau errealitatea bera baino errealagoa bihurtu da. Gero, supermerkatuen eragina eta kontsumo-kulturaren hedapena aztertuko ditugu. Ekoizpen eta kontsumoak esanahi berria hartu dute "azaleko" gizarte honetan, eta jendeak gauzak ulertzeko dituen moduan eta errealitatean eragina dutela ikusiko dugu.
[ca] Aquest article tracta de proporcionar algunes claus per intentar entendre la construcció de l'Estat espanyol i la del terrorista basc proscrit. Els discursos institucionals de l'Estat, com ara el plan ZEN (1983), l'anàlisi d'Ararteko (2009) o la pàgina web antiterrorista de l'Ertzaintza (2011) esdevenen eines indispensables per a la construcció de la comunitat. Aquests textos porten a una interpretació de la disciplina, el poder sobirà i l'administració governamental a través de les estratègies de subjec(tiva)ció que fan del proscrit un Homo Sacer.

[eu] Artikulu honek Estatu espainiarra eta horren legez kanpoko euskal terroristaren irudiaren eraikuntzari buruzko alderdi esanguratsu batzuk landu nahi ditu. ZEN plana (1983), Arartekoren analisiak (2009), edota Ertzaintzaren web antiterrorista (2011) bezalako Estatu nazioaren diskurtso ofizialak ezinbesteko egingo dira komunitatearen eraikuntzarako. Testu horiek diziplina, botere subiranoa eta kudeaketa gobernamentalaren analisira garamtzate. Triangelu horrek legez kanpokoa homo sacer gisara eraikiko du subjek(tifika)zio teknologia ezberdinen bitartez.
[ca] Aquest article esbossa l'articulació de la "negació colonial" en els treballs de Pérez Galdós (Fortunata y Jacinta), José Manuel Etxeita (Josetxo) i José Rizal (Noli me tangere) amb la intenció de confegir un Atlàntic-Pacífic hispànic que a hores d'ara es defineix per la capacitat de l'espai Pacífic d'haver-se autoesborrat. L'article se centra en el Pacífic hispànic i la seva negació, ja que es vertebra a partir de referències a Manila en les tres novel·les, a fi de mostrar com és aquesta visió central de la negació colonial des de la qual es pot estudiar la negació colonial en les tres tradicions literàries alhora mentre que descentralitzem i fragmentem qualsevol tipus d'apropiació espanyola o hispanista de la història imperialista espanyola. Conclou l'article que s'ha de desenvolupar una nova articulació global i posthispanista del Pacífic hispànic per tal d'utilitzar el seu caràcter autoesborrador vers les realitats nacionalistes, com ara l'espanyola, la filipina o la basca, perquè s'ha escrit una història transpostcolonial diferent, a contrapèl de la veta nacionalista hispànica/hispanista.

[eu] Artikulu honek "ukapen koloniala"-ren artikulazioak aztertzen ditu Pérez Galdósen (Fortunata y Jacinta), José Manuel Etxeitaren (Josetxo) eta José Rizalen (Noli me tangere) lanetan, Ozeano Bare-Atlantiko hispaniar espazio bat atzeko asmoz, definizioa Ozeano Barearen eremuaren izaera autobaztertzailetik abiatuta. Artikuluak Ozeano Bare hispaniarrean eta haren ukapenean jartzen du arreta, hiru eleberrietan Manilari egindako erreferentzien bidez artikulatua agertzen den bezala. Helburua nola, ikuspegi hau abiapuntutzat hartuta, hiru tradizio literarioen ukapen koloniala aztertu daitekeen erakustea da, horretarako. Espainiako historia inperialistaren edozein jabetze espainiar edo hispanista deserdiratuz eta zatituz. Artikuluaren ondorioetatik postulatzen denez, Ozeano Bare hispaniarraren artikulazio global berri eta post-hispaniar bat jarri behar da martxan, bere izaera autobaztertzailea espainiar, filipinar edo euskalduna bezalako errealitate nazionalisten aurka erabiltzeko, nazionalismo hispaniar/hispanistaren aurka doan historia trans-post-koloniala idazteko.
[ca] En aquest article es discuteix el paper de l'alteritat en l'univers poètic de Miquel Àngel Riera (Manacor, 1930 - Palma, 1996) com a ideologia oficial i intersubjectivament acceptada. En la construcció del subjecte poètic, el seu propi discurs se'ns presenta com una relació dialògica amb altres discursos que funcionen com a hipotextos més o menys tàcits i aliens. És per aquesta lògica dialèctica jo/altre que el subjecte de l'enunciació no resulta qüestionat, sinó que roman gràvid i consolidat com a referent modèlic d'allò que se'ns descriu com a condició humana.

[eu] Artikulu honetan, alteritateak, ideologia ofizial eta intersubjektiboki onartu moduan, Miquel Àngel Rieraren (Manacor, 1930 - Palma, 1996) unibertso poetikoan duen betekizuna eztabaidan jartzen da. Subjektu poetikoa eratzean, autorearen beraren diskurtsoa beste diskurtso batzuekin duen harreman dialogiko gisa agertzen da, eta beste horiek hipotestu nolabait ezkutuko eta besterenduak dira. Ni/Bestea logika dialektikoa dela-eta, enuntziazioaren subjektua ez da zalantzan jartzen. Alderantziz, gizatasuna bailitzan deskribatzen zaigunaren erreferente eredugarri izaten jarraitzen du, sendo eta tinko.
[ca] L'article reflexiona sobre la pertinència dels estudis sobre Literatura i catàstrofes històriques del segle XX dins del repertori de temàtiques de la Literatura Comparada, en particular, respecte a la literatura testimonial dels camps de concentració i de l'exili. Se centra en explorar els antecedents dels estudis de Literatura i Història i de la Literatura d'exili dins d'aquest àmbit disciplinar. A més, es proposa fonamentar la possibilitat d'abordar la literatura testimonial amb dos criteris propis de la perspectiva comparatista que enriqueixen l'anàlisi dels textos: la interdisciplinarietat i la transversalitat.

[eu] Artikuluak Literaturari eta hogeigarren mendeko hondamendi historikoei buruzko azterketak Literatura Konparatuaren gaien errepertorioaren barruan ote dauden hausnartzen du, eta zehazki, kontzentrazio esparruen eta erbesteko lekukotasunezko Literaturari dagokionez. Diziplina arlo horretako Literatura eta Historia eta erbeste Literatura azterketen aurrekariak esploratzean jartzen du arreta. Horrela, proposatzen du lekukotasunezko Literaturari ikuspuntu konparatistaren berezko bi irizpideren bidez heltzeko aukeran oinarritzea, testuen analisia aberasteko balioko dutelako: diziplinartekotasuna eta zeharkakotasuna.
[ca] Es més fàcil establir un cànon que no pas analitzar-ne el procés de formació. L'article intenta explicar com s'ha format el cànon del cinema negre proposant la distinció entre el corpus o catàleg, la totalitat de les pel-lícules, i el cànon, les obres mestres. Aquestes obres han constituït els models, al voltant dels quals, com en una constel-lació, els estudiosos han intentat determinar els trets distintius del conjunt pel que fa a l'ordre temàtic, narratiu i estilístic. Una construcció crítica al capdavall, no hi ha acord sobre si el cinema negre és un gènere en el pla teòric, una sèrie o un cicle del cinema nord-americà, però és innegable la seva existència en el pla empíric.

[eu] Errazagoa da kanon bat ezartzea haren eraketa prozesua aztertzea baino. Artikulu honetan zinema beltzaren kanona nola eratu den azaltzen saiatuko gara, bi elementu ezberdintzea proposatuz: corpusa edo katalogoa, hau da, egin diren film guztiak, eta kanona, maisu-lanek osatua. Konstelazio bat osatuko balute bezala, lan hauek oinarri hartuta egin dute lan adituek zinema beltz osoaren ezaugarri bereizgarriak zehaztu nahian, ordena tematiko, narratibo eta estilistikoari dagokionez. Azken batean prozesu kritiko bat da eta ez dago adostasunik zinema beltza esparru teorikoan genero bat den edo zinema ipar-amerikarraren baitan atal edo ziklo bat osatzen duen erabakitzeko. Edonola ere, ukaezina da esparru enpirikoan existitzen dela.
[ca] La persistència i riquesa de sentit dels símbols en la història de la cultura és innegable, i una de les dimensions fonamentals és la seva realització en l'espai dels textos literaris. En aquest article em proposo presentar un desplegament de les categories teòriques que resulten essencials per a l'anàlisi dels símbols en l'àmbit de l'obra literària. De la mateixa manera, defineixo cada concepte i provo de mostrar la seva competència en la tasca d'interpretació de símbols. Com a base teòrica recupero les contribucions dels principals estudiosos i crítics del món dels símbols i, a la vegada, la meva pròpia experiència.

[eu] Kulturaren historiari dagokionean, sinboloen iraunkortasun eta zentzu aberastasuna ukaezinak dira, eta literatura testuen espazioa da bere oinarrizko dimentsioetako bat. Artikulu honetan literatura obren eremuan sinboloen analisirako oinarrizkoak diren zenbait kategoria teoriko aurkeztu nahi ditut. Hala, kontzeptu bakoitza definitu eta sinboloen interpretazio-lanean duten zeregina aurkezten saiatu naiz. Oinarri teorikorako sinboloen munduko ikertzaile eta kritiko nagusien ekarpenez eta, baita nire esperientziaz ere, baliatu naiz.
[ca] La Relation du voyage d'Espagne (1691) de Madame d'Aulnoy tingué una importància literària enorme i es pot considerar un mirall de la cultura espanyola i els seus costums a la fi del segle XVII. Les observacions de Madame d'Aulnoy no volen jutjar la cultura d'Espanya ni tampoc pretenen proclamar la superioritat de la cultura francesa per sobre de l'espanyola. Malgrat tot, l'observació de la cultura i els costums de l'Altre espanyol li permeten definir la seva pròpia identitat en tant que dona francesa. Aquest article estudia com Madame d'Aulnoy –dona, escriptora i francesa– retrata les dones espanyoles, i fins a quin punt els prejudicis i els procediments de la literatura de viatges clàssica són presents en les seves descripcions.

[eu] Madame d'Aulnoy-ren Relation du voyage d'Espagne-k (1691) garrantzia literario handia izan zuen eta XVII. mende bukaerako espainiar kulturaren eta ohituren isla omen da. Madame d'Aulnoyren xedea ez da espainiar kultura kritikatzea ezta frantziar kulturari espainiarrari baino garrantzia handiagoa ematea ere. Aitzitik, Beste Espainiaren kultura eta ohiturak zeintzuk diren ikusita, bere burua emakume frantses bezala deskribatzen du. Artikulu honetan aztertuko da Madame d'Aulnoy idazle frantsesak emakume espainiarrak deskribatzeko modua, baita bidaien literatura klasikoan ohikoak diren aurreiritziek eta ezaugarriek bere deskribapenetan duten eragina ere.
[ca] En aquest article, examino la traducció de les cançons orals de formigues des del l'Akimel O'odham (pima) a l'anglès, posant èmfasis en la manera en què els obstacles que sorgeixen al traduir-les transfiguren la seva interpretació com a obres literàries. L'anàlisi de les seves representacions, el llenguatge, els codis culturals i l'oralitat il·luminen un territori molt ambigu. L'estudi d'aquestes i altres traduccions de l'oratura, incloent-hi les dificultats que comporten, poden enriquir la nostra comprensió sobre la literatura i la traducció.

[eu] Artikulu honetan, ahoz aho transmititutako Inurrien Abestiak 'Akimel 'O'odham (Pima) hizkuntzatik ingelesera nola itzuli diren aztertuko dut eta ahalegin berezia egingo dut itzulpenean sortzen diren oztopoek abestien literatura-lan izaeran duten eragina azaltzen. Abesti hauen antzezpen, hizkuntza, kultura-kode eta ahozkotasunaren azterketak eremu benetan anbiguo bat argituko digu. Hala ahozkotasunaren adibide honen zein beste batzuen itzulpenak, bai eta itzulpen horietan zehar sortzen diren zailtasunak, oso baliagarriak suerta daitezke bai literatura eta bai itzulpengintza ulertzeko dugun modua aberasteko.
[ca] En aquest treball s'observarà com l'obra de l'autora irlandesa Marian Keyes està influenciada, i n'és representativa, pel lloc que ocupen les dones a Irlanda quant a les qüestions històriques, els valors socials i els afers legals. Es discutiran dos temes principals que han afectat les dones en la societat irlandesa: la família i el cos femení. En tractar com aquestes qüestions han estat vistes tradicionalment en la societat irlandesa, aquest article demostrarà que les novel·les de Keyes ofereixen una reminiscència –un record– de com les vides de les dones irlandeses van ser reprimides pels valors patriarcals en un temps passat, i com les dones contemporànies encara, fins a cert punt, experimenten els efectes –les restriccions– d'aquestes actituds.

[eu] Artikulu honek Irlandan emakumeen tokiak zenbaterainoko eragina izan duen Marian Keyes idazle irlandarraren lanean aztertuko du eta zenbateraino den haren ordezkari, auzi historiko, giza-balore eta legezko kontuetan. Bada, irlandar gizartean emakumeak eragin dituen bi arlo nagusi aztertuko ditu: familia eta emakumearen gorputza. Kontu hauek guztiak irlandar gizartean tradizioz nola bideratu ohi ziren aztertzerakoan, artikulu honek azaleratuko digu nola Keyes-en eleberriek kontzientzia bat erakusten duten -memoria bat-, behinola irlandar emakumeen bizitza balore patriarkalek itotzen zutenekoa, eta nola egungo emakumeak oraindik orain ere, nolerebait, jokamolde haien ondorenak -hesiak- pairatzen ari diren.
[ca] El problema de la retòrica entusiasta és un tema constant al llarg de l'obra de Friedrich Hölderlin. En el projecte dramàtic Der Tod des Empedokles (1797-1799), hi apareixeran clarament dramatitzats els excessos d'aquesta retòrica tant des del punt de vista individual com col·lectiu. Les seves connotacions més funestes es trobaven associades a les discussions sobre l'estatut moral de l'experiència entusiasta, en el context de la cultura protestant i il·lustrada de l'època. A partir d'aquest estatut conflictiu, el llenguatge entusiasta es convertirà en l'eix principal al voltant del qual giraran les diferents versions del destí tràgic patit pel seu protagonista. Emprendrem així un recorregut pels dos primers esborranys de l'obra analitzant de quina manera el llenguatge entusiasta deslliga el conflicte a la ciutat d'Agrigent.

[eu] Erretorika sutsuaren arazoa Friedrich Hölderlinen lanean asko errepikatzen den gaia da. Der Tod des Empedokles (1797-1799) antzerki proiektuan erretorika honen gehiegikeria modu argian antzeztuta azaltzen zaigu, bai gizabanakoaren ikuspuntutik bai taldearenetik. Haren konnotazio ilunenak esperientzia sutsuaren estatutu moralari buruzko eztabaidei lotuta zeuden, garai hartako kultura protestante eta ilustratuaren testuinguruan. Estatutu moral arazotsu horretatik abiatuta, hizkera sutsua ardatz nagusia bilakatuko da eta haren arabera garatuko dira protagonistak pairatuko duen patu tragikoaren bertsio desberdinak. Jarraian, lan honen lehenengo bi zirriborroak aztertuko ditugu, hizkuntza sutsuak Argrigento hirian gatazka nola pizten duen ikusteko.
[ca] Aquest treball vol examinar el tema "identitat nacional i literatura" a partir de la manera com un col·lectiu –família o nació– es constitueix per un nombre de "relacions de poder". Al seu torn, aquestes "relacions de poder" són produïdes, o creades, pel propi col·lectiu i es podria considerar que representen les fronteres del grup en un moment determinat. Quan aquestes consideracions es traslladen a una obra de ficció, es veu clarament que les relacions en qüestió són de naturalesa discursiva. El discurs és poder i, com a tal, disciplina tant pel col·lectiu com per cada individu del grup. Com a exemple d'aquesta mena de discurs, l'anàlisi se centra en la novel·la O meu nome é Legião, de l'autor portuguès António Lobo Antunes.

[eu] Artikulu honen helburua "identitate nazionala eta literatura" gaia aztertzea da, kolektiboa (familia edo nazioa) "botere erlazio" batzuen arabera osatuta dagoela abiapuntutzat hartuz. "Botere erlazio" hauek, ondoz ondo, kolektiboak berak eragin edo sortu egiten ditu eta taldearen mugak adierazten dituela esan dezakegu, unea edozein izanda ere. Azterketa hauek fikziozko lan batera eramaten direnean, argiago ikus dezakegu erlazio hauek izaera diskurtsiboa dutela. Diskurtsoa boterea da eta, horrela izanik, diziplinazkoa da kolektiborako zein taldeko gizabanako bakoitzarentzat. Azterketa António Lobo Antunes idazle portugaldarraren O meu nome é Legião eleberrian oinarritzen da, liburua diskurtso-mota honen eredutzat hartuz.
[ca] Prenent com a base la poesia experimental de les darreres dècades, aquest treball defensa la impossibilitat de definir un tall net entre continuïtat i ruptura literàries. A causa de les diverses experiències de subalternització a què s'ha enfrontat, la cultura catalana ha solemnitzat el concepte de continuïtat i ha associat la ruptura amb l'extinció. L'article revisa aquest plantejament des de la convicció que la transmissió cultural també es pot construir a partir de la discontinuïtat, la interrupció i la contraescriptura. La justificació d'aquesta hipòtesi es fonamentarà en l'estudi dels usos i lectures de la poesia de Gabriel Ferrater per part d'autors com Carles Hac Mor, Vicenç Altaió i Víctor Sunyol i en l'examen de la dimensió semiòtica de l'il·legible en textos de Miquel Bach i altres poetes.

[eu] Lan honetan, literaturaren jarraitasunaren eta hausturaren arteko banaketa argia zehazteko ezintasuna defendatzen da, azken hamarkadetako olerkigintza esperimentala oinarri. Pairatu dituen mendekotasun-esperientziak direla-eta, kultura katalanak jarraitasunaren kontzeptua goretsi du, eta haustura desagerpenarekin lotu du. Artikulu honetan, planteamendu hori dudan jarri da, kultura-transmisioa jarraitasun ezan, etenetan eta kontra-idazketan funtsatuta ere eraiki daitekeela oinarrituta. Hipotesi hori Carles Hac Mor, Vicenç Altaió eta Víctor Sunyolek Gabriel Ferrateren olerkiak erabili eta ulertzeko moduen ikerketarekin, eta Miquel Bach eta beste zenbait olerkigileren testuetako irakurtezintasunaren dimentsio semiotikoaren azterketarekin justifikatu da.