[ca] Aquesta tesi aborda la sintaxi de la concordança de nombre. Concretament, se centra en dos fenòmens de variació en espanyol: la discordança de nombre (DN), entesa com l'absència de concordança en contextos monoclausals i biclausals, i la hiperconcordança (HC), que consisteix en la concordança entre un element de l'oració principal i un de la subordinada, ignorat límits sintàctics convencionals. Els dos fenòmens suposen un repte teòric per a l'anàlisi Sonda-Meta de Chomsky (2000 et seq.) i, de forma més general, per a la teoria de la variació, ja que són exemples d'opcionalitat lliure, sotmesos a variació idiolectal. L'objectiu de la tesi és proposar un model basat en l'operació Concordança (ang. "Agree") que doni compte tant de les violacions de localitat com de l'opcionalitat. Al capítol 2 s'ofereix una revisió de la idoneïtat d'inserir el marc Sonda-Meta a la Teoria de Fases. Es defensa que un sistema basat en la simultaneïtat de les operacions Concordança i Transferència no és prou flexible i es proposa, en el seu lloc, l'adopció de la "Hipòtesi de Preservació de Fase" (HPF), per la qual el material transferit es manté a la sintaxi, de forma que la concordança a llarga distància (CLD) és possible. La HPF s'insereix en un sistema estrictament derivacional en què l'ordre relatiu de les operacions afecta la derivació de la fase abans de ser transferida. A partir d'aquests supòsits teòrics, es proposa un model en què la variació es codifica tenint en compte tres dimensions gramaticals: (i) el Lexicó, (ii) la sintaxi i (iii) la connexió sintaxi-interfícies. (i) és responsable de la variació interlingüística, mentre que la variació idiolectal depèn de (ii) i (iii). Al capítol 3 es caracteritzen els contextos amb DN: estructures datiu-nominatives (EDN) i oracions amb "se" de l'espanyol. A nivell teòric, s'ofereix una proposta basada en efectes d'intervenció per donar compte dels patrons alternants: un de concordança completa i discordança (a les EDN) i un altre de concordança parcial (de nombre) i discordança (a les oracions amb "se"). Aquesta anàlisi s'estén a les estructures amb "subjecte capritxós" de l'islandès. L'anàlisi comprèn els nivells de variació abans esmentats. Els efectes d'intervenció es deriven de l'ordre de les operacions sintàctiques (cf. (ii)) i de com l'operació Concordança respon al tipus d'intervenció. Concretament, es proposa la noció de "Meta impròpia" (cf. (i)) per a definir una classe d'interventors que no posseeixen trets suficients per satisfer els de la Sonda. Atesa aquesta valoració parcial, es postulen dos mecanismes de reparació: la reparació escindida (cf. (ii)) i la reparació per defecte (cf. (iii)), que donen lloc, respectivament, als patrons de concordança parcial i discordança de forma opcional. Al capítol 4 s'exploren els patrons de concordança en contextos biclausals. Les dades d' HA en espanyol es comparen amb descripcions prèvies de CLD d'altres llengües. D'aquesta comparació es conclou que cal analitzar la HA com un exemple genuí de CLD. Aquesta anàlisi es diferencia d'altres propostes que consideren que la CLD és el resultat de múltiples dependències locals. Així mateix, s'unifica el tractament de la concordança de nombre mitjançant l'aplicació de la intervenció als contextos biclausals. En aquest sentit, se suggereix que les oracions subordinades estan encapçalades per un D amb trets-phi i, per tant, es comporten com Metes per a la concordança. La transparència o opacitat d'aquests dominis es deriva d'aquests trets i de la relació estructural establerta amb l'oració matriu.

[en] This dissertation deals with the syntax of number agreement. It focuses on two phenomena of variation in Spanish: number unagreement (NU), understood as lack of agreement in a monoclausal configuration, and hyper-agreement (HA), a cross-clausal agreement relationship that ignores the conventional syntactic boundaries. Both phenomena pose a theoretical challenge for the explanation of agreement relations within Chomsky's (2000, et seq.) Probe-Goal framework and, more generally, for the theory of variation, since they are exponents of "true optionality" and subject to idiolectal variation. The main goal of the dissertation is to provide a model of Agree that explains the locality violations that these phenomena seem to commit and correctly capture their optional nature. Chapter 2 reviews the suitability of a Probe-Goal framework within Phase Theory. It is argued that a system based on the simultaneity of Agree and Transfer is not flexible enough. Instead, the Phase Preservation Hypothesis (PPH) is defended, which maintains that transferred material must remain in syntax, enabling long distance agreement (LDA). The PPH is combined with a strictly derivational system by which the relative timing of operations has an impact on the derivation of phasal-domains prior to transfer points. These tenets are the base for the proposal of a tridimensional model of variation, by which variation is encoded in the three components of grammar: (i) the Lexicon; (ii) the syntax; and (iii), the syntax-interfaces connections. Dimension (i) is responsible for crosslinguistic variation, while intraspeaker variation stems from (ii) and (iii). Chapter 3 provides a characterization of the contexts in which NU arises: DAT-NOM structures (DNS) and SE-sentences. A proposal based on intervention effects is put forward to account for the fact that some Spanish speakers alternate between a complete agreement pattern and a NU-pattern in DNS and between a partial, only in number, agreeing pattern and a NU-pattern in SE-sentences. The analysis is extended to Icelandic "quirky subject" structures. This proposal encompasses the levels of variation previously mentioned. The order of operations (cf. (ii)) has an impact on the computation of intervention effects, the second one is related to how Agree responds to the shape of the intervener. More specifically, the notion of "improper Goal" (cf. (i)) is put forward to define those elements that cannot fully value all the features of the Probe, therefore they act as partial interveners for Agree. Given this circumstance of partial valuation, two repair mechanisms are proposed: default repair (cf. (iii)) and split repair (cf. (ii)), which bring about the optional patterns attested. Chapter 4 explores agreement patterns in biclausal configurations. Spanish HA is compared to previous descriptions of LDA crossliguistically. It is concluded that the HA is an instance of bona fide long distance Agree. Such proposal differs from those accounts that maintain that LDA is the result of multiple local Agree-steps. In addition, an intervention-based analysis is applied to the biclausal contexts, unifying the treatment of number agreement. More specifically, it is suggested that clausal dependents are Goals for Agree due to the presence of a D-head endowed with phi-features. The transparency or opacity of the embedded domain is both derived from those features and the structural relationship that it establishes with the matrix clause.