BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Aquest article presenta els resultats d'una experència didàtica a l'aula d'interpretació en els serveis públics que va comptar amb la col·laboració de dos experts en Dret Civil, per una banda, i Dret d'Estrangeria per una altra. Els alumnes de quart curs del Grau de Traducció i Mediació Interlingüística de francès de la Universitat de València van participar en diferents sessions de quatre hores d'interpretació d'enllaç amb especialistes en la matèria, que van accedir a col·laborar en exercicis de simulació en els quals es plantejaven diferents casos pràctics. Els alumnes van participar activament adoptant el paper d'intèrprets o d'usuaris del servei, i posteriorment van contestar a qüestionaris en referència a les sessions i els aspectes sobre deontologia professional que s'havien tractat. L'avaluació de les enquestes esmentades demostra que la interacció amb el professional va canviar radicalment la perspectiva de l'alumnat pel que fa a la consideració de la interpretació judicial: els alumnes van acabar atorgant més importància als factors extratextuals (sobretot culturals) de la situació comunicativa, van perdre la por a fer el ridícul o a parlar en públic, van desenvolupar estratègies de col·laboració amb el professional i el van integrar com un element fonamental en la interpretació entesa com un treball en equip. La socialització amb l'expert es presenta d'aquesta manera com a una eina per explorar a l'aula d'interpretació.

[es] Este artículo presenta los resultados de una experiencia didáctica en el aula de interpretación en los servicios públicos que contó con la colaboración de dos expertos en Derecho Civil y Mercantil, por una parte, y Derecho de Extranjería por otra. Los alumnos del cuatro curso del Grado de Traducción y Mediación Interlingüística de francés de la Universitat de València participaron en varias sesiones de cuatro horas de interpretación de enlace con especialistas en la materia, que accedieron a colaborar en ejercicios de simulación en los que se planteaban distintos casos prácticos. Los alumnos participaron activamente adoptando el papel de intérpretes o de usuarios del servicio, y posteriormente contestaron a cuestionarios sobre las sesiones y los aspectos sobre deontología profesional que se habían abordado. La evaluación de las citadas encuestas demuestra que la interacción con el profesional cambió radicalmente la perspectiva del alumnado respecto a su consideración de la interpretación judicial: los alumnos acabaron otorgando más importancia a los factores extratextuales (sobre todo culturales) de la situación comunicativa, perdieron el miedo a hacer el ridículo o a hablar en público, desarrollaron estrategias de colaboración con el profesional y lo integraron como un elemento fundamental en la interpretación entendida como un trabajo en equipo. La socialización con el experto se presenta, pues, como una herramienta a explorar en el aula de interpretación.
[ca] Estudi de la presència dels col·legials majors de Castella a l'Audiència borbònica de Catalunya (1716-1808). S'identifiquen els magistrats que havien estat becaris dels sis col·legis majors, la seva procedència geogràfica, familiar i social, la carrera judicial que van fer abans i després de la seva estada a Catalunya, aquesta mateixa estada i la seva activitat cultural, si n'hi va haver. Es completa amb l'estudi de magistrats procedents d'altres col·legis i es compara l'important grup dels col·legials majors amb els d'altres procedències, especialment els provinents de la carrera de varas (corregidors i alcaldes majors) i els advocats. En línies generals es confirma el model conegut de l'Audiència de València, però també s'observen diferències significatives, en especial una presència col·legial més tardana en el cas de Catalunya, deguda a les circumstàncies concretes de formació del tribunal l'any 1716, com ara el nomenament de jutges cessants per la caiguda de Melchor de Macanaz.

[es] Estudio de la presencia de los egresados de los colegios mayores de Castilla en la Audiencia borbónica de Cataluña (1716-1808). Se identifican los magistrados que habían sido becarios de los seis colegios mayores, su procedencia geográfica, familiar y social, su carrera judicial, antes y después de su estancia en Cataluña, esta misma estancia y su actividad cultural, si la hubo. El trabajo se completa con el estudio de magistrados procedentes de otros colegios y se compara el importante grupo de los colegiales mayores con aquellos magistrados que tenían otras procedencias, en particular los que procedían de la carrera de "varas" (corregidores y alcaldes mayores) y los abogados. En líneas generales, se confirma el modelo conocido de la Audiencia de Valencia, pero se observan también diferencias significativas, en especial una presencia colegial más tardía en el caso catalán, debido a las circunstancias concretas de formación del tribunal en 1716, como el nombramiento de jueces depuestos por la caída de Melchor de Macanaz.
[ca] La confluència de diversos sabers, del quefer de diverses disciplines lingüístiques i no lingüístiques, permet apropar-nos a una visió holística, integradora de les nostres indagacions del discurs a la llum de la teoria de la complexitat. Ens permet dissenyar les interconnexions que emergeixen en el fer de la llengua en les seves interaccions de mitjans d'expressió. Aquesta visió ens deixa fonamentar una nova interpretació fonològica dels sistemes de la prosòdia, el lèxic, la gramàtica i els discursos en virtut de la intenció a través de l'estudi discursiu multidimensional. Així mateix, permet explicar, descriure i fonamentar un grup d'atractors semanticopragmàtics definits per a l'estudi de l'entonació i un nou concepte d'estructura subjacent formada per trets que emergeixen en processos morfogenètics dels propis sistemes del llenguatge. Això es mostra en un estudi de cas d'un diàleg de la pel·lícula cubana Fresa y chocolate.

[es] La confluencia de varios saberes, del quehacer de varias disciplinas lingüísticas y no lingüísticas, permite acercarnos a una visión holística, integradora de nuestras indagaciones del discurso a la luz de la teoría de la complejidad. Nos permite diseñar las interconexiones que emergen en-el-hacerse de la lengua en sus interacciones de medios de expresión. Esta visión, nos deja fundamentar una nueva interpretación fonológica de los sistemas de la prosodia, el léxico, la gramática y los discursos en virtud de la intención a través del estudio discursivo multidimensional. Asimismo, permite explicar, describir y fundamentar un grupo de atractores semántico-pragmático definidos para el estudio de la entonación y un nuevo concepto de estructura subyacente formada por rasgos que emergen en procesos morfogenéticos de los propios sistemas del lenguaje. Ello se muestra en un estudio de caso de un diálogo de la película cubana Fresa y chocolate.
[ca] L'article destaca alguns dels interessos i estratègies pictòriques essencials de Tintoretto. El transvasament del seu caràcter impactant a la configuració d'una individualitat pictòrica arriba associada a un llenguatge que, lluny de voler ser arbitrari, vol sobresortir pels seus valors intrínsecs al temps que dialoga amb l'art del passat i aprecia la intel·ligència de l'espectador. Si de tant en tant ens desubica és per obligar-nos a retornar als temes mantenint la tensió precisa. El pintor explica els temes amb refinada elaboració i en un format visible, un format singular que vol apropiar-se de l'atenció del que mira i que no s'agenolla davant de cap discurs oral o escrit. El cicle de la Passió de Crist fa possible explicar pas a pas aquest sentiment del discurs en l'obra de Jacopo Robusti. La seva projecció excepcional a la Scuola Grande de San Rocco avala una trajectòria que no queda tancada en els sus murs. La institució veneciana és el punt de partida d'un recorregut més ampli que es planteja valorar també l'aportació d'altres produccions de primer ordre en què la mà de Tintoretto és la més rellevant...

[es] El artículo quisiera realzar algunos de los intereses y estrategias pictóricas esenciales de Tintoretto. La transferencia de su sorprendente carácter a la configuración de una individualidad pictórica está asociada con un lenguaje que, lejos de querer ser arbitrario, lucha por sobresalir por sus valores intrínsecos mientras dialoga con el arte del pasado y aprecia la inteligencia del espectador. Si ocasionalmente nos descoloca es para obligarnos a volver a los temas mientras mantenemos la tensión precisa. El pintor explica los temas con una elaboración refinada y en un formato visible, un formato singular quiere apropiarse de la atención de quien mira y que no se arrodilla ante ningún discurso oral o escrito. El ciclo de la Pasión de Cristo hace posible explicar progresivamente este sentido de la narración en la obra de Jacopo Robusti. Su proyección excepcional en la Scuola Grande en San Rocco garantiza una trayectoria que no está cerrada en sus paredes. La institución veneciana es el punto de partida para un viaje más amplio que, sin descuidar los preliminares temáticos, como la Santa Cena, también considera la contribución de otras producciones de primer orden en las que la mano de Tintoretto es la más relevante. En cada caso, la contribución del pintor se valora teniendo en cuenta su estilo y el catálogo conocido y en combinación con la consideración de producciones de otros artistas que pertenecen a su tiempo o que ayudan a explicarlo en cierta medida.
[ca] El Grup d'Innovació Docent Orfila, en el seu projecte per millorar la qualitat de la docència, està assajant la utilització del cinema amb finalitat didàctica. El material didàctic que hem desenvolupat en aquest projecte són petites seqüències de pel·lícules comercials de 3 a 5 minuts, per ser utilitzades com a elements il·lustratius del procés addictiu. Se seleccionen escenes de la filmografia i s'adeqüen als nostres programes docents. Es recull l'opinió dels professors participants, així com la dels alumnes, mitjançant una entrevista personal i una enquesta d'opinió, respectivament. De les entrevistes als professors i de les enquestes d'opinió dels alumnes, es dedueix un alt grau de satisfacció.

[es] El Grupo de Innovación Docente Orfila, en su proyecto para mejorar la calidad de la docencia, está ensayando la utilización del cine con finalidad didáctica. El material didáctico que hemos desarrollado en este proyecto son pequeñas secuencias de películas comerciales de 3 a 5 minutos, para ser utilizadas como elementos ilustrativos del proceso adictivo. Se seleccionan escenas de la filmografía y se adecuan a nuestros programas docentes. Se recoge la opinión de los profesores participantes, así como la de los alumnos, mediante una entrevista personal y una encuesta de opinión, respectivamente. De las entrevistas a los profesores y las encuestas de opinión de los alumnos, se deduce un alto grado de satisfacción.
[ca] La visió de la cèl·lula emplenada d'objectes (orgànuls) estàtics i separats entre ells, com si de persones enemistades i sense relació es tractés, és totalment falsa. En l'última dècada s'ha observat que molts dels components cel·lulars estan en contínua interacció i que el bon funcionament d'aquesta pot arribar a diferenciar entre la supervivència de la cèl·lula o la mort. En aquest article anem a fer una passejada romàntica per una de les relacions que més controvèrsia i emocions està despertant actualment a la comunitat científica. Anem a parlar del reticle endoplasmàtic (RE) i els mitocondris.

[es] La visión de la célula rellenada de objetos (orgánulos) estáticos y separados entre ellos, como si de personas enemistadas y sin relación se tratara, es totalmente falso. En la última década se ha observado que muchos de los componentes celulares están en continua interacción y que el buen funcionamiento de esta puede llegar a diferenciar entre la supervivencia de la célula o la muerte. En este artículo vamos a dar un paseo romántico por una de las relaciones que más controversia y emociones está despertando actualmente en la comunidad científica. Vamos a hablar del retículo endoplasmático (RE) y las mitocondrias.
[ca] El nostre estudi tracta d'analitzar el concepte de memòria i oblit en la producció poètica d'Antonio Gamoneda a través de les obres com Descripción de la mentira, Lápidas, Libro del frío o Arden las pérdidas, i en relació al període històric que va tocar-li viure a l'autor.

[es] Nuestro estudio trata de analizar el concepto de memoria y olvido en la producción poética de Antonio Gamoneda a través de obras como Descripción de la mentira, Lápidas, Libro del frío o Arden las pérdidas, y en relación al período histórico que le tocó vivir al autor.
[ca] La producció històrica de pressupostos familiars ha estat escassa a Espanya. De fet, la primera Enquesta de Pressupostos Familiars a escala nacional data de l'any 1958. En aquest article es presenten noves evidències d'ingressos de diferents grups ocupacionals a les capitals d'Espanya (1914-1930). També es calcula el cost mínim de la cobertura de les necessitats bàsiques de les famílies obreres urbanes (alimentació, habitatge, despeses de casa i altres despeses). El principal objectiu de l'article és estimar la capacitat dels salaris masculins per sostenir l'economia familiar, i com hi contribueixen les dones. Les fonts principals emprades són: el Boletín del Instituto de Reformas Sociales 1904-1924 (Butlletí de l'Institut de Reformes Socials), Anuario Estadístico de España 1914-30 (Anuari Estadístic d'Espanya), els Censos Nacionals de Població (1910-1930), els balanços d'aliments i nutrients elaborats per García Barbancho (1960) a partir de l'any 1926 i les estimacions de les necessitats d'energia i nutrients elaborades per l'OMS, la FAO i altres especialistes i institucions.

[es] La producción histórica de presupuestos familiares ha sido escasa en España. De hecho, la primera Encuesta de Presupuestos Familiares a escala nacional data de 1958. En este artículo presentamos nuevas evidencias de ingresos de diferentes grupos ocupacionales en las capitales de España (1914-1930). También calculamos el coste mínimo de la cobertura de las necesidades básicas de las familias obreras urbanas (alimentación, vivienda, gastos de casa y otros gastos). El principal objetivo del artículo es estimar la capacidad de los salarios masculinos para sostener la economía familiar, así como la contribución de las mujeres a la misma. Las principales fuentes empleadas son: el Boletín del Instituto de Reformas Sociales (1904-1924), el Anuario Estadístico de España (1914-1930), los Censos Nacionales de Población (1910-1930), los balances de alimentos y nutrientes elaborados por García Barbancho (1960a and 1960b) a partir de 1926 y las estimaciones de las necesidades de energía y nutrientes elaboradas por la OMS/FAO y otros especialistas e instituciones.
[ca] Aquest article es proposa examinar la manera en què dues produccions recents de cinema documental llatinoamericà configuren dos arxius audiovisuals a partir dels testimonis i els documents dels fills de militants que van viure l'experiència de la vida col·lectivitzada a Cuba tal com es narra a La guardería (Virginia Croatto, 2016) respecte als fills dels militants de Montoneros que van tornar a Argentina en el marc de la denominada "Contraofensiva", i a El edificio de los chilenos (Macarena Aguiló, 2010), respecte als fills de militants del MIR quan van tornar a Chile durant l' "Operació retorn" a finals dels anys setanta.

[es] El presente artículo se propone examinar el modo en que dos producciones recientes de cine documental latinoamericano configuran archivos audiovisuales a partir de los testimonios y los documentos de los hijos de militantes que transitaron la experiencia de la vida colectivizada en Cuba tal como se narra en La guardería (Virginia Croatto, 2016) respecto de los hijos de los militantes de Montoneros que regresaron a Argentina en el marco de la denominada "Contraofensiva", y El edificio de los chilenos (Macarena Aguiló, 2010), respecto de los hijos de militantes del MIR cuando volvieron a Chile en la "Operación retorno" a fines de los años setenta.
[ca] La mort perinatal es troba emmarcada dins d'un context social on no és reconeguda explícitament com "la mort d'un nadó". La pèrdua perinatal és una realitat molt freqüent i d'alt impacte per a la família. No obstant això, és un dol que es viu en molta solitud. La teoria ecosistèmica amb la seva perspectiva ecològica entén que el desenvolupament humà està influenciat per les relacions amb el seu entorn. La psicologia perinatal, vista des d'un enfocament ecosistèmic, permet una mirada àmplia i flexible. En aquest sentit, hi ha una falta d'empatia sobre el dolor que travessa l'home-pare sobre la mort del seu fill/a, fet que pot conduir-lo a una impotència i una sensació de marginació davant la seva vivència. Dins la cultura patriarcal, el concepte de paternitat està associat a la capacitat de l'home per a embarassar i a la seva capacitat de ser proveïdor econòmic. La identitat dels homes encara està vinculada a la construcció de la masculinitat que està en contraposició a la reproducció. Enfront la pèrdua, l'home interpreta el rol de fer costat a la dona, generant limitacions a poder expressar el seu propi malestar. Aquests aprenen a identificar-se amb la raó i fan un tall abrupte de l'experiència corporal i emocional. Aquesta manera de viure el dol, no els permet transitar la pèrdua, evitant connectar amb la seva pròpia sensibilitat, la qual cosa retroalimenta el paradigma.

[es] La muerte perinatal se encuentra enmarcada dentro de un contexto social donde no es reconocida explícitamente como "la muerte de un bebé". La pérdida perinatal es una realidad muy frecuente y de alto impacto para la familia. Sin embargo, es un duelo que se vive en mucha soledad. La teoría ecosistémica con su perspectiva ecológica entiende que el desarrollo humano está influenciado por las relaciones con su entorno. La psicología perinatal, vista desde un enfoque ecosistémico, permite una mirada amplia y flexible. En este sentido, hay una falta de empatía sobre el dolor que atraviesa el varón-padre sobre la muerte de su hijo/a que puede conducirlos a una impotencia y una sensación de marginación ante su vivencia. Dentro de la cultura patriarcal, el concepto de paternidad está asociado por la capacidad del varón para embarazar y en su capacidad de ser proveedor económico. La identidad de los varones aún está vinculada en la construcción de la masculinidad que está en contraposición a la reproducción. Frente a la pérdida, el varón interpreta el rol de apoyar a la mujer, generando limitaciones en poder expresar su propio malestar. Estos aprenden a identificarse con la razón y hacen un corte abrupto de la experiencia corporal y emocional. Esta forma de vivir el duelo, no les permite transitar la pérdida, evitando conectar con su propia sensibilidad, lo que retroalimenta el paradigma.
[ca] Aquest treball se centra en l'estudi de les formes participials en la traducció de les Heroides d'Ovidi realitzada per l'scriptorium d'Alfons X el Savi (s. XIII) i en el volgarizzamento del notari florentí Filippo Ceffi (s. XIV) en una perspectiva comparativa llatí-romanç, amb l'objectiu d'analitzar de quina manera aquests mecanismes d'elaboració s'imbriquen en el discurs dels autors que escriuen en llengua romanç a partir de l'activitat de traducció que assumeixen. S'estudia en quina mesura la sintaxi participial es basa en la sintaxi del text font i si existeixen diferències notables entre la traducció castellana i la italiana pel que respecta a l'ús de formes (més) vernacles o (més) llatinitzant en cadascuna d'elles, observant els moviments de convergència i divergència que poden discriminar-se en la comparació entre text font i text meta i plantejant hipòtesis que expliquin les diferents solucions de traducció en els dos casos, en virtut de l'època, la intenció de l'autor i la permeabilitat de la llengua cap a una certa mena de calcs llatinitzants.

[es] Este trabajo se centra en el estudio de las formas participiales en la traducción de las Heroidas de Ovidio realizada por el scriptorium de Alfonso X el Sabio (s. XIII) y en el volgarizzamento del notario florentino Filippo Ceffi (s. XIV) en una perspectiva comparativa latín-romance, con el objetivo de analizar de qué manera estos mecanismos de elaboración se imbrican en el discurso de los autores romances a partir de la actividad traductiva que asumen. Se estudia en qué medida la sintaxis participial se basa en la sintaxis del texto fuente y si existen diferencias notables entre la traducción castellana e italiana por lo que respecta al uso de formas (más) vernáculas o (más) latinizantes en cada una de ellas, observando para ello los movimientos de convergencia y divergencia que pueden discriminarse en la comparación entre texto fuente y texto meta y planteando hipótesis que expliquen las diferentes soluciones de traducción en los dos casos, en virtud de la época, la intención del autor y la permeabilidad de la lengua hacia cierto tipo de calcos latinizantes.
[ca] Pierre Mendès France, escollit primer ministre de França al juny de 1954, va haver de dur a terme una tasca ingrata, pel que suposava de gir important en la política europea del país, però a la qual es va lliurar amb convicció: reconduir la integració d'Europa iniciada amb la Declaració Schuman de 1950 allunyant-la de l'objectiu teòric de construir una federació europea, a la qual el projecte de la Comunitat Europea de Defensa semblava conduir sense remissió, i establint que els estats continuaven sent la peça clau de l'ordre europeu que la integració havia d'enfortir però en cap cas afeblir.

[es] Pierre Mendès France, elegido primer ministro de Francia en junio de 1954, tuvo que llevar a cabo una tarea ingrata, por lo que suponía de giro importante en la política europea del país, pero a la que se entregó con convicción: reconducir la integración de Europa iniciada con la Declaración Schuman de 1950 alejándola del objetivo teórico de construir una federación europea, al que el proyecto de la Comunidad Europea de Defensa parecía conducir sin remisión, y estableciendo que los estados continuaban siendo la pieza clave del orden europeo a los que la integración debía fortalecer pero en ningún caso debilitar.
[ca] El llenguatge administratiu i jurídic que fan servir les administracions públiques té una importància determinant a l'hora de configurar-ne la imatge. En la mesura que la societat evoluciona, les institucions públiques s'hi han d'adequar, també des de la perspectiva del llenguatge que empren. A hores d'ara la comunicació institucional ja no és una matèria desatesa pels lingüistes, els quals, sense negligir les reflexions més teòriques, han comprès la necessitat de dedicar també l'atenció a les aportacions que poden fer per millorar l'eficàcia i la qualitat de la comunicació en àmbits professionals.

[es] El lenguaje administrativo y jurídico que utilizan las administraciones públicas tiene una importancia determinante a la hora de configurar su imagen. A medida que la sociedad evoluciona, las instituciones públicas se tienen que adecuar, también desde la perspectiva del lenguaje que utilizan. A estas alturas, la comunicación institucional ya no es una materia desatendida por los lingüistas, quienes, sin descuidar las reflexiones más teóricas, han comprendido la necesidad de dedicar también la atención a las aportaciones que pueden hacer para mejorar la eficacia y la calidad de la comunicación en ámbitos profesionales.