[ca] La principal causa de deterioració d'estructures de formigó armat és la corrosió de l'acer. Un model basat en el diagrama moment curvatura ha estat utilitzat per a analitzar la influència de la corrosió en la flexió i ductilitat. Indiferent del tipus de corrosió la resistència a flexió decreix amb l'augment de la corrosió. A més, la corrosió per clorurs resulta ser més perjudicial perquè els graus de corrosió tolerables sempre van ser menors que en considerar corrosió per carbonatació. En aquesta línia s'ha analitzat 3 tipus de bigues en funció de la quantia d'acer: molt subreforzada, subreforzada i sobre reforçada, dels quals és important notar, que, en el camp de la resistència a flexió, les bigues molt subreforzadas van permetre anàlisis fins a nivells de corrosió baixos (15%) mentre que la secció sobrereforzada va permetre arribar a anàlisi fins al 50% de corrosió. Aquest nivell de corrosió tolerable està directament lligat a la quantia de reforç i la ductilitat de la biga de formigó armat. Per a la ductilitat s'ha estudiat la influència de la separació d'estreps i es va trobar, compatible amb l'indicat en la literatura, que ha major separació d'estreps la ductilitat és major per a un mateix grau de corrosió. Això doncs a major separació d'estreps el despreniment del recobriment no es traslapa i no pot desencadenar un despreniment total. Quant a la influència de la corrosió en la resistència a tallant es va utilitzar un model basat en el CCCM afectat per la corrosió que disminueixen la resistència a tallant. S'ha trobat una marcada influència de l'àrea romanent d'estreps, diàmetre d'estrep i separació d'aquests en la resistència resultant. S'ha estudiat la manera de falla de bigues de formigó amb el que es conclou que la corrosió per a seccions molt subreforzadas resulta potencialment perjudicial perquè possibilita el canvi de falla dúctil a fràgil.

[es] La principal causa de deterioro de estructuras de hormigón armado es la corrosión del acero. Un modelo basado en el diagrama momento curvatura ha sido utilizado para analizar la influencia de la corrosión en la flexión y ductilidad. Indiferente del tipo de corrosión la resistencia a flexión decrece con el aumento de la corrosión. Además, la corrosión por cloruros resulta ser más perjudicial pues los grados de corrosión tolerables siempre fueron menores que al considerar corrosión por carbonatación. En esta línea se ha analizado 3 tipos de vigas en función de la cuantía de acero: muy subreforzada, subreforzada y sobre reforzada, de los cuales es importante notar, que, en el campo de la resistencia a flexión, las vigas muy subreforzadas permitieron análisis hasta niveles de corrosión bajos (15%) mientras que la sección sobrereforzada permitió llegar a análisis hasta el 50% de corrosión. Este nivel de corrosión tolerable está directamente ligado a la cuantía de refuerzo y la ductilidad de la viga de hormigón armado. Para la ductilidad se ha estudiado la influencia de la separación de estribos y se encontró, compatible con lo indicado en la literatura, que ha mayor separación de estribos la ductilidad es mayor para un mismo grado de corrosión. Esto pues a mayor separación de estribos el desprendimiento del recubrimiento no se traslapa y no puede desencadenar un desprendimiento total. En cuanto a la influencia de la corrosión en la resistencia a cortante se utilizó un modelo basado en el CCCM afectado por la corrosión que disminuyen la resistencia a cortante. Se ha encontrado una marcada influencia del área remanente de estribos, diámetro de estribo y separación de estos en la resistencia resultante. Se ha estudiado el modo de falla de vigas de hormigón con lo que se concluye que la corrosión para secciones muy subreforzadas resulta potencialmente perjudicial pues posibilita el cambio de falla dúctil a frágil.