[ca] Actualment, el consum d'aigua destinat a l'ús industrial és molt elevat. Tenint en compte l'escassetat de l'aigua i la seva contaminació, augmenta cada cop més l'interès en desenvolupar nous mètodes destinats al tractament d'efluents industrials que permetin la seva reutilització. La present Tesi Doctoral està basada en l'obtenció d'un nou sistema de tractament d'efluents tèxtils que permet decolorar i degradar els colorants reactius hidrolitzats, a més d'aconseguir un efluent tractat capaç de ser reutilitzat en un nou procés de tintura. S'han estudiat un total de 10 colorants reactius amb diferent constitució, tant respecte als grups cromòfors (azo i ftalocianina), com al tipus de grup reactiu (clorotriazina i vinilsulfona) o al nombre de grups reactius (mono, bi i trifuncionals). S'ha avaluat el comportament, en front la decoloració i la degradació, d'aquest tipus de colorants amb varies combinacions d'electroquímica (EC) i radiació ultraviolada (UV): tractament EC únicament, tractament EC simultani al UV (UVEC), i finalment tractament EC amb posterior radiació UV (EC+UV). L'aplicació dels tractaments electroquímic i fotoelectroquímic ha demostrat ser eficient en tots els casos, obtenint decoloracions superiors al 90%. Tots els colorants es comporten de manera similar, excepte els que contenen el grup cromòfor ftalocianina que mostra cinètiques de decoloració inferiors a les del grup cromòfor azo. Dels diferents tractaments assajats, el mètode òptim és el que s'inicia amb el tractament EC fins assolir un 80% de decoloració i a partir d'aquest punt, s'aplica la radiació UV per tal d'eliminar els compostos organohalogenats generats durant el tractament electroquímic en concentracions inferiors a 1ppm. També s'ha estudiat la influencia de la intensitat de treball (2A, 5A i 10A). La intensitat de 10A esdevé la més eficient, ja que genera més compostos oxidants que afavoreixen la degradació dels colorants. S'ha avaluat l'efecte de diferents combinacions d'àlcali i d'electròlit (NaOH amb Na2SO4, i Na2CO3 amb NaCl). En tots els casos s'han obtingut elevades decoloracions i la reutilització és factible sempre i quan s'elimini tot l'àlcali residual abans de procedir a la nova tintura amb l'efluent tractat. A més, s'han estudiat dos tipus d'ànodes (Ti/Pt i Ti/SnO2-Sb-Pt). En presència de clorurs, els primers són els més eficients en la decoloració dels efluents, donant constants cinètiques de l'ordre de 4.5 vegades superiors. Els segons, encara que pateixen una certa inestabilitat, són els que generen menors quantitats de compostos orgànics volàtils, disminuint la seva concentració entre 2-7 vegades. D'altra banda, s'han emprat diferents dissenys de cel·les electroquímiques ("Simple Batch Cell", "Recirculation Batch Cell" i la cel·la de disseny semi-industrial). Les dos primeres, que es diferencien en el sistema d'agitació, mostren decoloracions similars. A més, amb la cel·la de disseny semi-industrial s'obtenen resultats concordants amb els dissenys de laboratori.

[en] Industrial effluents and their further reuse have shown an increasing interest. The current PhD Thesis is based on obtaining a new system for the treatment of textile effluents. The aim of this study is to remove colour and to degrade the hydrolysed reactive dyes as well as to achieve an effluent able to be reused in a new dyeing process. A total of 10 reactive dyes with different constitution are studied: chromophore group (azo and phtalocyanine), reactive group (chlorotriazine and vinilsulphone) and number of reactive groups (mono, bi and trireactive). Their behaviour respect to the decolouration and degradation is evaluated with several combinations of electrochemistry (EC) and ultraviolet irradiation (UV): EC alone, EC treatment with simultaneous UV (UVEC) and finally EC treatment with further UV (EC+UV). The electrochemical and photoelectrochemical treatment have demonstrated to be an efficient method in all the studied cases, achieving decolourations higher than 90%. All the studied dyes have similar behaviour except for the phtalocyanine which has lower kinetic decolourations rates than the azo group dyes. According to the different treatments studied, the optimised method is the one which starts with the EC treatment until 80% decolouration, followed by the UV irradiation in order to degrade the organohalogenated compounds generated during the electrolysis, which concentration is lower than 1ppm in all cases. In addition, different intensities are also studied (2A, 5A and 10A). The treatment performed at 10A is the most efficient due to the high rate of oxidants generation which enhances the dyes degradation. Different combinations of alkalis and electrolytes (NaOH with Na2SO4, and Na2CO3 with NaCl) are evaluated. In all the studied cases, high decolouration rates are obtained and the reuse is feasible when the residual alkali is removed before starting the new dyeing. Also, two kinds of anodes are studied (Ti/Pt and Ti/SnO2-Sb-Pt). In the presence of chloride, the first ones are the most efficient in effluents decolouration, showing kinetic rates around 4.5 times higher than the obtained with the second ones. However, in despite of a certain instability of Ti/SnO2-Sb-Pt anodes, they generate 2 to 7 times lower amounts of organic volatile compounds than the Ti/Pt anodes. On the other hand, different cell designs are used (¿Simple Batch Cell¿, ¿Recirculation Batch Cell¿ and the semi-industrial design). The two first ones, which only difference is the stirring mode, produce similar effluents decolouration. In addition, the results obtained with the semi-industrial pilot are in accordance with the laboratory designs. As a final part of the Thesis, different industrial baths which contain reactive dyes are treated. By one hand, the exhausted dyeing effluents and by the other hand the first washing effluents which contain surfactants. The main goal is to know the influence of the surfactant in the effluents decolouration.¿¿ The presence of the surfactant does not avoid the dyes degradation, although its decolouration kinetic rates decreased due to the higher degradable character of the surfactant.