[ca] Resum Els aspectes nàutics de l'imperi otomà han estat estudiats diverses vegades. No obstant això, mai no han estat analitzats a la llum de les idees i mètodes procedents de l'epistemologia artesanal contemporània. Seguint aquesta hipòtesi de treball, aquesta tesi analitza la dimensió pràctica del coneixement nàutic i cosmogràfic desenvolupat per l'imperi otomà entre l'anomenada Caiguda de Constantinoble (1453) i el sultanat de Murad III (1574-1595) a finals del segle XVI prenent la Mediterrània com a epicentre de l'activitat cientificotècnica del món turc en aquest àmbit. Dit d'una altra manera, el tema central d'aquesta tesi és les pràctiques artesanals al món marítim mediterrani de l'imperi otomà. L'anàlisi de les pràctiques científiques orientades a la navegació ia la representació cartogràfica de la conca mediterrània, així com a les institucions de ciència aplicada, artefactes i comunitats epistèmiques que ho van fer possible constitueixen un magnífic estudi de cas per a la història de la ciència moderna a general i per als estudis recents sobre epistemologia artesanal en particular. L'estudi del cas turc - d'acord amb el cas portuguès i espanyol i, fins i tot, venecià - revela la presència de noves comunitats de coneixement artesanal - com són els pirates - en la producció de tècniques nàutiques i cartogràfics, en la construcció de cartes i mapes i en la fabricació d'embarcacions promogudes i sufragades pel sultanat. Un dels punts centrals de la investigació és ubicar l'arsenal imperial (Tersâne-i Âmire), situat a l'estratègic Banya d'Or de l'actual Istanbul, al centre d'una complexa maquinària tècnica de producció de coneixement. En aquest sentit, l'aspecte més original d'aquesta investigació és avaluar aquesta maquinària a la llum de la historiografia més recent sobre la ciència moderna. La meva tesi comença abordant categories historiogràfiques relacionades amb l'epistemologia artesanal des del marc otomà. De forma més específica, faig una lectura artesanal del procés d'institucionalització de la cosmografia i la ciència nàutica otomana a partir de Tersâne-i Âmire. Després d'analitzar les principals línies d'acció dels artesans turcs que treballen en aquesta institució, examino una nova comunitat epistèmica que anomenaré "pirates-artesans", així com les principals realitzacions nàutiques i cartogràfics La categoria de pirata, fins i tot de pirata-artesà és una de les nocions més importants d'aquesta tesi, ja que des de l'imperi otomà adquireix una nova dimensió. Aquests pirates seran considerats artesans capaços de dur a terme importants aportacions a l'àmbit del coneixement nàutic i cosmogràfic. Entre ells destacaré els noms de Hayreddin Barbarossa, Piri Reis i Seydi Ali Reis. Des del treball d'aquests individus que ha arribat fins a nosaltres, el meu objectiu és revelar tant la seva contribució a la ciència i tecnologia otomana com introduir una categoria d'homes pràctics en la historiografia de la primerenca ciència moderna.

[en] Abstract The nautical aspects of the Ottoman empire have been studied on several occasions. However, they have never been analysed in the light of the ideas and methods of contemporary craft epistemology. Following this working hypothesis, this thesis analyses the practical dimension of nautical and cosmographical knowledge developed by the Ottoman empire between the Conquest of Constantinople (1453) and the sultanate of Murad III (1574-1595) at the end of the 16th century, taking the Mediterranean as the epicentre of the scientific-technical activity of the Turkish world in this field. Furthermore, the central theme of this thesis is craft practices in the Mediterranean maritime world of the Ottoman empire. The analysis of scientific practices oriented towards navigation and cartographic representation of the Mediterranean basin, as well as the institutions of applied science, artefacts and epistemic communities that made this possible, constitute a superb case study for the history of early modern science in general and for recent studies on artisanal epistemology in particular. The study of the Turkish case- in line with the Portuguese and Spanish and even the Venetian case - reveals the presence of new communities of craft knowledge - such as pirates - in the production of nautical and cartographic techniques, in the construction of charts and maps and in the manufacture of vessels promoted and paid for by the sultanate. One of the central points of the research lies in placing the imperial arsenal (Tersâne-i Âmire), located in the strategic Golden Horn of present-day Istanbul, at the centre of a complex technical machinery of knowledge production. In this sense, the most original aspect of this research lies in evaluating this machinery in the light of the most recent historiography on modern science. My thesis begins by addressing historiographical categories related to artisanal epistemology from the Ottoman framework. More specifically, I make a craft reading of the process of institutionalisation of Ottoman cosmography and nautical science starting from Tersâne-i Âmire. After analysing the main lines of action of Turkish artisans working in this institution, I examine a new epistemic community that I will call "pirate-artisan", as well as their main nautical and cartographic achievements. The category of pirate, or even pirate-artisan, is one of the most important notions in this thesis, since it takes on a new dimension since the Ottoman empire. These pirates will be considered artisans capable of making important contributions to the field of nautical and cosmographic knowledge. Among them I will highlight the names of Hayreddin Barbarossa, Piri Reis, and Seydi Ali Reis, among others. From the work of these individuals that has come down to us, my aim is both to reveal their contribution to Ottoman science and technology and to introduce a category of practical men into the historiography of early modern science.