[ca] La present recerca se centra a investigar l'accés de les persones sense llar al sistema sanitari català. Espanya segueix el model de benestar i participa com a estat membre de les Nacions Unides, per tant promou el desenvolupament sostenible de la població, fomenta la qualitat de vida i el gaudiment del nivell més alt possible de salut. Però el model té mancances per alguns col·lectius, les persones sense llar no disposen dels requisits per beneficiar-se de la universalitat de l'atenció sanitària, tant en àmbit nacional com autonòmic. L'exclusió que pateixen aquestes persones, pot ser produïda per la rigidesa estructural del sistema i perquè no permet el reconeixement de determinats elements identitaris del col·lectiu. Els objectius de la recerca són estudiar l'accés de les persones sense llar al sistema sanitari català, comparar la situació actual d'universalitat del sistema amb la resolució de les Nacions Unides sobre la cobertura universal sanitària i indagar sobre el paper del Treball Social Sanitari en l'atenció del col·lectiu. La tècnica que s'ha utilitzat per a l'obtenció d'informació ha estat l'entrevista estructurada. Finalment, les conclusions que se n'han extret són que l'accés universal al sistema sanitari català no té en compte particularitats del col·lectiu de sense llar i que la discriminació que pateixen, s'ha de tractar des de la interseccionalitat no només de gènere. I que el sistema no compleix els objectius de desenvolupament sostenible de la població. Finalment, la intervenció amb el col·lectiu ha de basar-se en un treball en xarxa amb Treball Social Sanitari, l'atenció primària social i altres entitats del tercer sector.

[es] La presente investigación se centra en investigar el acceso de las personas sin hogar en el sistema sanitario catalán. España sigue el modelo de bienestar y participa como estado miembro de las Naciones Unidas, por lo tanto promueve el desarrollo sostenible de la población, fomenta la calidad de vida y el disfrute del más alto nivel posible de salud. Pero el modelo tiene carencias por algunos colectivos, las personas sin hogar no disponen de los requisitos para beneficiarse de la universalidad de la atención sanitaria, tanto en ámbito nacional como autonómico. La exclusión que sufren estas personas, puede ser producida por la rigidez estructural del sistema y que no permite el reconocimiento de determinados elementos identitarios del colectivo. Los objetivos de la investigación son estudiar el acceso de las personas sin hogar en el sistema sanitario catalán, comparar la situación actual de universalidad del sistema con la resolución de las Naciones Unidas sobre la cobertura universal sanitaria e indagar sobre el papel del Trabajo Social Sanitario en la atención del colectivo. La técnica que se ha utilizado para la obtención de información ha sido la entrevista estructurada. Finalmente, las conclusiones que se han extraído son que el acceso universal al sistema sanitario catalán no tiene en cuenta particularidades del colectivo de sin hogar y que la discriminación que sufren, se debe tratar desde la interseccionalidad no sólo de género. Y que el sistema no cumple los objetivos de desarrollo sostenible de la población. Finalmente, la intervención con el colectivo ha de basarse en un trabajo en red con Trabajo Social Sanitario, la atención primaria social y otras entidades del tercer sector.