[ca] Des de les primeres exploracions europees a les costes de Patagònia i Terra del Foc es va advertir l'existència de poblacions indígenes que feien servir canoes per desplaçar-se. Les comunitats canoeres van ser àmpliament descrites a la crònica i creixentment investigades per l'antropologia i l'arqueologia des de la segona meitat del segle XX. Tot i això, la nàutica indígena a Patagònia ha estat escassament tractada, possiblement per l'absència d'evidències directes en el registre arqueològic. A partir de la revisió els albiraments registrats en fonts històriques entre 1520 i 1960 a Foc-Patagonia, aquesta investigació apunta a identificar les pràctiques nàutiques observades entre les comunitats canoeres, la seva variabilitat espaciotemporal, les seves característiques tecnològiques i els patrons relatius a l'ús del espai. Fem servir una aproximació des del mètode històric analitzant 1299 relats de viatge, bitàcoles, camins i altres fonts escrites a l'àrea compresa entre els paral·lels 41è al 56è Sud. La informació sistematitzada va conduir a la generació d'una base de dades digital (HGis) la que va permetre analitzar variables relacionades com els tipus d'embarcacions i campaments descrits, la distribució espai-temporal i l'estacionalitat. Igualment s'han analitzat factors de navegabilitat, gestió de primeres matèries, i aspectes socials relacionats a les pràctiques nàutiques, que inclouen atributs relacionats a l'organització social i relacions interculturals. Finalment, la informació sistematitzada de les fonts va ser contrastada amb els llocs arqueològics coneguts per a l'àrea d'estudi amb la finalitat d'avaluar la continuïtat o el canvi en els patrons de l'ús de l'espai, les variacions en la gestió de recursos i la intensitat de les modificacions observades a les pràctiques nàutiques indígenes observades durant el període comprès entre 1520 i 1960. Tot i que l'anàlisi va implicar una lectura antropològica de les fonts, la perspectiva nova rau en l'aproximació a la dada històrica i arqueològica des d'un enfocament relacional. Aquesta aproximació proposa un enfocament metodològic per a l'anàlisi de fonts escrites com a instrument per a la formulació de problemes i d'hipòtesis en arqueologia. Dins dels resultats més significatius, identifiquem possibles evidències de fluxos migratoris procedents des de Patagònia septentrional que arriben a l'estret de Magallanes a partir de la segona meitat del segle XVIII, processos d'incorporació tecnològica per influència per efecte del contacte cultural entre poblacions culturalment diferenciades, àrees de confluència interètnica, transferències de coneixements referits a l'etnoenginyeria de materials, arquitectura naval i arts nàutiques. Constatem dinàmiques de mobilitat més àmplies de les que tradicionalment han estat descrites i observem patrons que suggereixen un ús extensiu de l'espai i de les interconnexions amb el paisatge, que van posar en contacte les tripulacions canoeres amb altres grups indígenes terrestres i marins, aspecte que discuteix la imatge desconstruïda sobre aquestes poblacions.

[en] Since the first European explorations along the coasts of Patagonia and Tierra del Fuego, the existence of indigenous populations that used canoes to move around was observed. The canoe communities were widely described in the chronicle and increasingly investigated by anthropology and archaeology since the second half of the 20th century. However, indigenous nautical practices in Patagonia have been scarcely treated, possibly because of the absence of direct evidence in the archaeological record. Based on a review of the sightings recorded in historical sources between 1520 and 1960 in Fuego-Patagonia, this research aims to identify the nautical practices observed among canoe communities, their spatio-temporal variability, their technological characteristics and the patterns related to the use of space. We used a historical approach by analysing 1299 voyage accounts, logbooks, routes and other written sources in the area between parallels 41° to 56° South. The systematized information led to the generation of a digital database (HGis) which allowed us to analyse related variables such as the types of vessels and camps described, their spatio-temporal distribution and seasonality. We also analysed navigability factors, raw material management, and social aspects related to nautical practices, including attributes related to social organization and intercultural relations. Finally, the systematized information from the sources was contrasted with the archaeological sites known for the study area in order to evaluate the continuity or change in space use patterns, variations in resource management, and the intensity of the modifications observed in indigenous nautical practices observed during the period between 1520 and 1960. Although the analysis involved an anthropological reading of the sources, the new perspective lies in the approach to historical and archaeological data from a relational approach. This approach proposes a methodological approach for the analysis of written sources as an instrument for the formulation of problems and hypotheses in archaeology. As part of the most significant results, we identified possible evidence of migratory flows from northern Patagonia arriving in the Strait of Magellan from the second half of the eighteenth century, processes of technological incorporation through the influence of cultural contact between culturally differentiated populations, areas of inter-ethnic confluence, transfers of knowledge related to ethno-engineering of materials, naval architecture and nautical arts. We observe wider mobility dynamics than traditionally described and observe patterns that suggest an extensive use of space and interconnections with the landscape, which put canoe crews in contact with other indigenous land and marine groups, an aspect that disputes deconstructed image of these populations.