[ca] Els ratpenats europeus han experimentat importants davallades poblacionals durant els últims 50 anys. Gairebé una quarta part d'aquestes espècies estan classificades com En Perill (EN) o Vulnerables (VU) per la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura (UICN). La urgència per protegir aquestes espècies ha comportat un augment d'estudis enfocats a comprendre els desencadenants de les seves davallades poblacionals. Conseqüentment, milions de ratpenats europeus han estat marcats individualment amb anelles d'avantbraç. Encara que aquests estudis de captura-marcatge-recaptura han contribuït significativament al nostre coneixement sobre biologia i ecologia de ratpenats, l'ús d'anelles s'ha associat de manera repetida amb efectes negatius sobre la seva salut i fins i tot amb alguns esdeveniments de mortalitat massiva. A més, aquests estudis rarament incorporen aspectes sobre salut poblacional, àrea de coneixement que actualment es troba pràcticament inexplorada i que requeriria molta més atenció. Per exemple, l'anàlisi del microbioma fecal està considerat un mètode valuós des de fa anys per a avaluar la salut humana i animal, però en els ratpenats només s'ha començat a explorar recentment. Hipotetitzem que la salut de les poblacions de ratpenats podria veure's deteriorada per diverses activitats antropogèniques, com ara el marcatge individual i la intrusió de l'ésser humà en els seus hàbitats. A l'Estudi 1, vam avaluar l'impacte de les dues tècniques de marcatge més utilitzades en ratpenats, l'anella d'avantbraç i el microxip subcutani, recopilant la informació disponible de les principals institucions de recerca de ratpenats de Catalunya i avaluant totes dues tècniques en captivitat. El 55.1% (435/790) dels ratpenats salvatges recapturats amb anelles van presentar lesions associades amb aquesta tècnica. Cap ratpenat microxipat va mostrar lesions (n=446). Els 22 exemplars de Carollia perspicillata anellats en captivitat van mostrar lesions i comportaments de malestar degut a aquest mètode de marcatge, mentre que cap dels ratpenats microxipats (n=21) va mostrar tals problemes. Aquests resultats advoquen per l'establiment d'un comitè d'ètica referent al marcatge individual de ratpenats. Especialment, la innocuïtat de les anelles s'hauria d'avaluar per a cada espècie de ratpenat i en condicions de captivitat, on una taxa de recaptura completa és possible. Als Estudis 2 i 3, vam avaluar l'impacte de diverses activitats antropogèniques sobre l'estructura i composició del microbioma bacterià fecal, i sobre l'ocurrència i abundància de potencials bacteris patògens (PPB) de cinc espècies de ratpenats europeus (Miniopterus schreibersii, Nyctalus leisleri, Pipistrellus kuhlii, P. pipistrellus i P. pygmaeus). Per aquest motiu, vam realitzar la seqüenciació completa del gen 16S rRNA mitjançant l'ús del seqüenciador MinION™. L'assignació taxonòmica per l'anàlisi del microbioma es va realitzar a nivell de gènere bacterià, mentre que l'avaluació de les PPB es va realitzar a nivell d'espècie bacteriana. Tots dos estudis van mostrar que els ratpenats de paisatges urbans exhibien una menor diversitat alfa en comparació amb els de paisatges ben preservats (àrees naturals o d'agricultura extensiva). Vam identificar 222 PPB, incloent alguns patògens animals i humans reconeguts (Brucella abortus, Francisella tularensis) i altres (Yersinia enterocolitica) prèviament aïllats de mostres patològiques de cadàvers de ratpenats. No es va trobar correlació entre el tipus d'ús del sòl i l'ocurrència i abundància de PPB. Aquests resultats suggereixen que els paisatges ben preservats promouen microbiomes bacterians fecals més resilients en les espècies de ratpenats estudiades. Degut a la seva naturalesa no invasiva i facilitat de mostreig, l'anàlisi del microbioma fecal té el potencial de ser emprat com a indicador de salut per espècies de ratpenats insectívors. Amb l'objectiu de donar suport a les mesures de conservació dels ratpenats, els estudis en aquestes espècies han de mostrar un major compromís amb els codis de conducta ètica i prioritzar l'ús de tècniques de mostreig no invasives.

[es] Los murciélagos europeos han experimentado importantes declives poblacionales durante los últimos 50 años. Casi una cuarta parte de estas especies están clasificadas como En Peligro (EN) o Vulnerables (VU) por la Unión Internacional para la Conservación de la Naturaleza (UICN). La urgencia por proteger estas especies ha comportado un aumento de estudios enfocados a comprender las causas de sus declives poblacionales. Consecuentemente, millones de murciélagos europeos han sido marcados individualmente con anillas de antebrazo. Aunque estos estudios de captura-marcaje-recaptura han contribuido significativamente a nuestro conocimiento sobre biología y ecología de murciélagos, el uso de anillas se ha asociado repetidamente a efectos negativos sobre su salud e incluso a eventos de mortalidad masiva. Además, estos estudios rara vez incorporan aspectos sobre salud, área de conocimiento prácticamente inexplorada en murciélagos y que requeriría mucha más atención. Por ejemplo, el análisis del microbioma fecal se considera un método valioso des de hace años para evaluar la salud humana y animal, pero en los murciélagos sólo se ha comenzado a explorar recientemente. Hipotetizamos que la salud de las poblaciones de murciélagos podría verse deteriorada por diversas actividades antropogénicas, tales como el marcaje individual y la intrusión humana en sus hábitats. En el Estudio 1, evaluamos el impacto de las dos técnicas de marcaje más utilizadas en murciélagos, la anilla de antebrazo y el microchip subcutáneo, recopilando la información disponible de las principales instituciones de investigación de murciélagos de Cataluña y evaluando ambas técnicas en cautividad. El 55.1% (435/790) de los murciélagos silvestres recapturados con anillas presentaron lesiones cutáneas asociadas con esta técnica. Ningún murciélago microchipado mostró lesiones (n=446). Los 22 ejemplares de Carollia perspicillata anillados en cautividad mostraron lesiones y comportamientos de malestar debido a este método de marcaje, mientras que ninguno de los murciélagos microchipados (n=21) mostró tales problemas. Estos resultados abogan por el establecimiento de un comité de ética al respecto del marcaje individual de murciélagos. Especialmente, la inocuidad de las anillas debería explorarse para cada especie de murciélago y en condiciones de cautividad, donde se posibilita una tasa de recaptura completa. En los Estudios 2 y 3, evaluamos el impacto de varias actividades antropogénicas en la estructura y composición del microbioma bacteriano fecal, y en la ocurrencia y abundancia de potenciales bacterias patógenas (PPB) de cinco especies de murciélagos europeos (Miniopterus schreibersii, Nyctalus leisleri, Pipistrellus kuhlii, P. pipistrellus y P. pygmaeus). Para ello, secuenciamos el gen 16S rRNA completo mediante el uso del secuenciador MinION™. La asignación taxonómica para los análisis del microbioma se realizó a nivel de género bacteriano, mientras que la evaluación de las PPB se realizó a nivel de especie bacteriana. Ambos estudios mostraron que las muestras de paisajes urbanos exhibían una menor diversidad alfa en comparación con las de paisajes bien preservados (áreas naturales o de agricultura extensiva). Análisis a nivel de especie bacteriana mostraron 222 PPB, incluidos algunos patógenos animales y humanos reconocidos (Brucella abortus, Francisella tularensis) y otros (Yersinia enterocolitica) previamente aislados de muestras patológicas de cadáveres de murciélagos. No se encontró correlación entre el tipo de uso del suelo y la ocurrencia y abundancia de PPB. Estos resultados sugieren que los paisajes bien preservados promueven microbiomas bacterianos fecales más resilientes en las especies de murciélagos estudiadas. Debido a su naturaleza no invasiva y facilidad de muestreo, el análisis del microbioma fecal tiene el potencial de ser utilizado como indicador de salud para las especies de murciélagos. Con el objetivo de apoyar las medidas de conservación de los murciélagos, los estudios en estas especies deben mostrar un mayor compromiso con los códigos de conducta ética y priorizar el uso de técnicas de muestreo no invasivas.