[ca] El model cognitiu de la psicosi planteja que les persones amb esquizofrènia tendeixen a presentar diferents biaixos cognitius que tenen un paper central en els processos d'avaluació, raonament i metacognició que donen lloc a la formació i manteniment dels deliris. Aquesta tesi té com objectiu caracteritzar la rellevància dels biaixos cognitius en la psicosi. S'avalua la seva presència i intensitat, així com la seva relació amb símptomes psicòtics positius i negatius, símptomes depressius i funcionalitat, en tres mostres de participants: un grup de pacients amb psicosi d'inici recent (N = 43), un grup de pacients crònics amb esquizofrènia (N = 63) i un grup no clínic format per adolescents sans (N=45). Per avaluar els biaixos cognitius es va utilitzar l'escala CBQ (Cognitive Biases Questionnaire) en les tres mostres. En la mostra clínica es va utilitzar l'escala PANSS i l'escala Calgary per mesurar els símptomes psicòtics i depressius respectivament. A la mostra de subjectes sans es va utilitzar l'escala d'experiències psíquiques CAPE-42 per mesurar experiències de tipus psicòtic positives, negatives i símptomes depressius. L'associació entre biaixos cognitius i psicopatologia es va analitzar mitjançant anàlisi de regressió múltiple. Com a conclusió general es va obtenir que els biaixos cognitius contribueixen a l'expressió dels símptomes positius i depressius en persones amb psicosi i subjectes sans. D'altra banda també s'estudia la modificació dels biaixos cognitius mitjançant el programa d'entrenament metacognitiu (EMC) grupal de Moritz en comparació a un grup psicoeducatiu, en un grup de pacients amb psicosi d'inici recent. Així mateix es planteja si l'ordre d'administració dels tractaments influeix en els resultats. La mostra d'estudi va estar formada per 49 pacients estables amb psicosi d'inici recent aleatoritzats en dos seqüències diferents d'intervencions: EMC + psicoeducació vs psicoeducació + EMC. Es van avaluar biaixos cognitius, símptomes psicopatològics, insight cognitiu i funcionament. Respecte als resultats, els biaixos cognitius i els símptomes depressius van millorar amb les dues intervencions grupals, sense efectes diferencials entre les dues seqüències. Es conclou que el EMC i la psicoeducació són útils per millorar els biaixos cognitius i els símptomes depressius en la psicosi d'inici recent.

[es] El modelo cognitivo de la psicosis plantea que las personas con esquizofrenia tienden a presentar diferentes sesgos cognitivos que juegan un papel central en los procesos de evaluación, razonamiento y metacognición que dan lugar a la formación y mantenimiento de los delirios. Esta tesis pretende caracterizar la relevancia de los sesgos cognitivos en la psicosis. Para ello se evalúa su presencia e intensidad, así como su relación con síntomas psicóticos positivos y negativos, síntomas depresivos y funcionalidad, en tres muestras de participantes: un grupo de pacientes con psicosis de inicio reciente (N=43), un grupo de pacientes crónicos con esquizofrenia (N=63) y un grupo no clínico formado por adolescentes sanos (N=45). Para evaluar los sesgos cognitivos se utilizó la escala CBQ (Cognitive Biases Questionnaire) en las tres muestras. En la muestra clínica se utilizó la escala PANSS y la escala Calgary para medir los síntomas psicóticos y depresivos respectivamente. En la muestra de sujetos sanos se utilizó la escala de experiencias psíquicas CAPE-42 para medir experiencias de tipo psicótico positivas, negativas y síntomas depresivos. La asociación entre sesgos cognitivos y psicopatología se analizó mediantes análisis de regresión múltiple. Como conclusión general se obtuvo que los sesgos cognitivos contribuyen a la expresión de los síntomas positivos y depresivos en personas con psicosis y sujetos sanos. Por otro lado también se estudia la modificación de los sesgos cognitivos mediante el programa de entrenamiento metacognitivo (EMC) grupal de Moritz en comparación a un grupo psiceducativo, en un grupo de pacientes con psicosis de inicio reciente. Así mismo se plantea si el orden de administración de los tratamientos es relevante en los resultados. La muestra de estudio estuvo formada por 49 pacientes estables con psicosis de inicio reciente que fueron aleatorizados en dos secuencias diferentes de intervenciones: EMC + psicoeducación vs psicoeducación + EMC. Se evaluaron sesgos cognitivos, síntomas psicopatológicos, insight cognitivo y funcionamiento. Como resultados, los sesgos cognitivos y los síntomas depresivos mejoraron con ambas intervenciones grupales, sin efectos diferenciales entre ambas secuencias. Se concluye que el EMC y la psicoeducación son útiles para mejorar los sesgos cognitivos y los síntomas depresivos en la psicosis de inicio reciente.