[ca] En aquesta tesi doctoral estructurada en dues parts i sis capítols, en primer terme, he rastrejat les contribucions de diferents tradicions feministes a la noció clàssica d'autonomia, en relació amb les dones. Per a això la lent d'augment que he pres al llarg de tota l'anàlisi ha estat l'avortament, per traduir la seva accessibilitat, marques sexegenèriques, classistes, de procedència ètnic-racial entre d'altres. Aquestes contribucions són les eines filosòfic-juridicopolítiques amb què, a la segona part, he analitzat la jurisprudència sobre avortament de tribunals superiors de diferents estats, aturant a analitzar el que han dit en relació amb els drets humans de les dones, la protecció de la vida, la qüestió de la viabilitat, els terminis, els procediments d'accés, la responsabilitat estatal, la violència contra les dones, qüestions totes que travessen l'autonomia sexual en matèria d'avortament. Seguidament he aprofundit en l'anàlisi de casos d'avortaments no punibles / avortaments legals a l'Argentina, fent visibles els límits i controls sobre el dret reconegut a les dones a interrompre embarassos, d'acord a les indicacions de la legislació penal vigent. Els feminismes han denunciat el caràcter patriarcal, i per això la violència institucional, que es reprodueix a través de les barreres d'accés a l'avortament. En aquesta línia he considerat que la sentència FAL (2012), de la Cort Suprema de Justícia de la Nació Argentina, significa un punt d'inflexió precisament per reconèixer construccions feministes i fer-les part del seu pronunciament. Això evidencia ruptures, tensions i reconeixements arrencats a les formes dominants d'entendre el dret, que són per definició, legitimadores dels sistemes de dominació existents, en tant són els seus interessos els que tenen cura i representen. D'altra banda he desenvolupat les que considero els deutes estatals post-FAL, tant en el marc de l'avortament no punible -per equívocs expressos que la sentència va assumir, per omissions i per polítiques públiques regressives, totes elles restrictives de l'abast de la norma, com en relació amb la postergada despenalització i legalització de l'avortament a Argentina, qüestió medul·lar de drets humans de les dones..

[es] En esta tesis doctoral estructurada en dos partes y seis capítulos, en primer término, he rastreado las contribuciones de distintas tradiciones feministas a la noción clásica de autonomía, en relación con las mujeres. Para ello la lente de aumento que he tomado a lo largo de todo el análisis ha sido el aborto, considerando que en la posibilidad de acceso al mismo operan marcas sexo-genéricas, clasistas o de procedencia étnico-racial entre otras. Esas contribuciones son las herramientas filosófico-jurídico-políticas con las que, en la segunda parte, he analizado la jurisprudencia sobre aborto de tribunales superiores de diferentes estados, deteniéndome a analizar lo que han dicho en relación con los derechos humanos de las mujeres, la protección de la vida, la cuestión de la viabilidad, los plazos, los procedimientos de acceso, la responsabilidad estatal, la violencia contra las mujeres, cuestiones todas que atraviesan la autonomía sexual en materia de aborto. Seguidamente he profundizado en el análisis de casos de abortos no punibles/abortos legales en Argentina, haciendo visibles los límites y controles sobre el derecho reconocido a las mujeres a interrumpir embarazos, de acuerdo a las indicaciones de la legislación penal vigente. Los feminismos han denunciado el carácter patriarcal, y por ello la violencia institucional, que se reproduce a través de las barreras de acceso al aborto. En esta línea he considerado que la sentencia FAL (2012), de la Corte Suprema de Justicia de la Nación Argentina, significa un punto de inflexión precisamente por reconocer construcciones feministas y hacerlas parte de su pronunciamiento. Ello da cuenta de rupturas, tensiones y reconocimientos arrancados a las formas dominantes de entender el derecho, que son por definición, legitimadoras de los sistemas de dominación existentes, en tanto son sus intereses los que cuidan y representan. Por otra parte he desarrollado las que considero las deudas estatales post-FAL, tanto en el marco del aborto no punible -por equívocos expresos que la sentencia asumió, por omisiones y por políticas públicas regresivas, todas ellas restrictivas del alcance de la norma, como en relación con la postergada despenalización y legalización del aborto en Argentina, cuestión medular de derechos humanos de las mujeres.