[ca] El sector de la construcció té un gran potencial per reduir les emissions de gasos amb efecte d'hivernacle. Per aconseguir la seva descarbonització necessària es requereixen estudis detallats de les seves característiques i el seu comportament energètic a diferents escales. A Espanya, les estratègies nacionals de renovació energètica utilitzen enfocaments arquetípics per avaluar el consum energètic i prioritzar les intervencions. Models similars es fan servir a nivell de districte, però la seva precisió a aquesta escala és incerta. L'objectiu principal d'aquest projecte és aplicar els mètodes de diagnòstic energètic dissenyats per a una escala nacional, a nivell de districte intermedi i avaluar fins a quin punt s'alineen amb la realitat del parc immobiliari a aquesta escala. Per aconseguir-ho, s'ha desenvolupat una metodologia per comparar els valors U dels arquetips d'edificis residencials, tal com es defineixen als models nacionals, amb els valors U calculats a partir de dades a nivell d'habitatge, segons la base de dades de certificats eficiència energètica (EPC). El cas d'estudi per validar aquesta hipòtesi és la costa occidental del riu Besòs a Barcelona. Es realitza una anàlisi comparativa mitjançant la representació gràfica dels resultats, utilitzant eines tant estadístiques com georeferenciades. Finalment, també es fa una clusterització dels valors U del cas d'estudi per identificar possibles patrons. Els resultats van revelar diferències significatives entre els valors U predits pels models nacionals i els obtinguts dels EPC. Alhora, no es va trobar una relació directa entre els clústers produïts i les variables de segmentació utilitzades en els models nacionals. Els resultats confirmen que els criteris de segmentació proposats no expliquen completament la variabilitat del parc immobiliari a nivell de districte.

[es] El sector de la construcción tiene un gran potencial para reducir las emisiones de gases de efecto invernadero. Para lograr su necesaria descarbonización se requieren estudios detallados de sus características y su comportamiento energético a diferentes escalas. En España, las estrategias nacionales de renovación energética utilizan enfoques arquetípicos para evaluar el consumo energético y priorizar las intervenciones. Modelos similares se emplean a nivel de distrito, pero su precisión a esta escala es incierta. El objetivo principal de este proyecto es aplicar los métodos de diagnóstico energético diseñados para una escala nacional, a nivel de distrito y evaluar en qué medida se alinean con la realidad del parque inmobiliario a esta escala. Para lograrlo, se ha desarrollado una metodología para comparar los valores U de los arquetipos de edificios residenciales, tal como se definen en los modelos nacionales, con los valores U calculados a partir de datos a nivel de vivienda, según la base de datos de certificados de eficiencia energética (EPC). El caso de estudio para validar esta hipótesis es la costa occidental del río Besòs en Barcelona. Se realiza un análisis comparativo mediante la representación gráfica de los resultados, utilizando herramientas tanto estadísticas como georreferenciadas. Finalmente, también se realiza una clusterización de los valores U del caso de estudio, para identificar posibles patrones. Los resultados revelaron diferencias significativas entre los valores U predichos por los modelos nacionales y los obtenidos de los EPC. Al mismo tiempo, no se encontró una relación directa entre los clústeres producidos y las variables de segmentación utilizadas en los modelos nacionales. Los resultados confirman que los criterios de segmentación propuestos no explican completamente la variabilidad del parque inmobiliario a nivel de distrito.