[ca] Les mentides, la manipulació o la informació falsa no són res de nou. Totes han existit durant segles des que el flux i el contingut de la informació ha estat una font de poder. Tot i això, a l'era de les plataformes socials, el mecanisme ha canviat. Si bé encara hi ha emissors d'informació institucionals, competeixen amb altres fonts d'informació que depenen de la viralitat a través de la xarxa per a la difusió d'informació. En aquesta competència, els continguts tradicionals i els creats institucionalment pateixen un desavantatge: no juguen amb les mateixes regles. El contingut que es desvia dels codis deontològics i estilístics dels proveïdors d'informació fiable aprofita diverses heurístiques psicològiques per tornar-se més viral. Per exemple, es basen en l'evocació emocional (llenguatge sentimental i apel·lació als valors morals) i es basen en estils que requereixen menys esforç cognitiu per ser processats (en termes de complexitat gramatical i lèxica). En aquesta tesi doctoral, exploro com les fonts de desinformació aprofiten les heurístiques psicològiques per definir les seves eleccions estratègiques. Més específicament, la tesi es compon de tres estudis: (1) Ús del processament del llenguatge natural per a una exploració quantitativa sobre com les diferents categories d'informació falsa (clickbait, teories de conspiració, fake news, discurs d'odi, pseudociència i rumors) difereixen en termes de sentiment, apel·lació a la moralitat, llegibilitat i diversitat lèxica; (2) Mitjançant anàlisis de xarxes i processament de llenguatge natural, una demostració d'estratègies d'isomorfisme de fonts d'informació falsa cap a fonts confiables amb l'objectiu d'imitar actors d'alt estatus a l'ecosistema d'informació; i (3) una anàlisi dinàmica de notícies falses versus fonts fiables que informen sobre la pandèmia de Covid durant 2020 i 2021. En general, els resultats indiquen que hi ha diferències estructurals significatives entre diferents categories d'informació falsa i entre fonts d'informació fiables (per exemple, les notícies falses són, de mitjana, 18 vegades més negatives, 12 vegades menys diverses lèxicament, un 50% més apel·lants a la moralitat i un 13% més fàcils de processar que les notícies fàctiques). A més, presento evidència sobre com les fake news, el clickbait i els rumors fan servir una estratègia d'imitació cap a fonts fiables amb l'objectiu de ser percebuts com a proveïdors d'informació legítims i d'alt estatus. A més, mostro com es van comportar les fonts de notícies fiables i falses durant la pandèmia de Covid, revelant una reacció inicial convulsa seguida d'una estratègia de desinformació per crear caos i ambigüitat en canviar constantment entre temes. Finalment, discuteixo les implicacions dels resultats de la tesi per a les plataformes de xarxes socials, l'ecosistema mediàtic, les elits polítiques i els usuaris d'Internet.

[es] Las mentiras, la manipulación o la información falsa no son nada nuevo. Todas han existido durante siglos desde que el flujo y el contenido de la información ha sido una fuente de poder. Sin embargo, en la era de las plataformas sociales, el mecanismo ha cambiado. Si bien los emisores de información institucionales aún existen, compiten con otras fuentes de información que dependen de la viralidad a través de la red para la difusión de información. En esta competencia, los contenidos tradicionales y los creados institucionalmente sufren una desventaja: no juegan con las mismas reglas. El contenido que se desvía de los códigos deontológicos y estilísticos de los proveedores de información confiable aprovecha diversas heurísticas psicológicas para volverse más viral. Por ejemplo, se basan en la evocación emocional (lenguaje sentimental y apelación a los valores morales) y se basan en estilos que requieren menos esfuerzo cognitivo para ser procesados (en términos de complejidad gramatical y léxica). En esta tesis doctoral, exploro cómo las fuentes de desinformación aprovechan las heurísticas psicológicas para definir sus elecciones estratégicas. Más específicamente, la tesis se compone de tres estudios: (1) Uso del procesamiento del lenguaje natural para una exploración cuantitativa sobre cómo las diferentes categorías de información falsa (clickbait, teorías de conspiración, fake news, discurso de odio, pseudociencia y rumores) difieren en términos de sentimiento, apelación a la moralidad, legibilidad y diversidad léxica; (2) Por medio de análisis de redes y procesamiento de lenguaje natural, una demostración de estrategias de isomorfismo de fuentes de información falsa hacia fuentes confiables con el objetivo de imitar a actores de alto estatus en el ecosistema de información; y (3) un análisis dinámico de noticias falsas versus fuentes confiables que informan sobre la pandemia de Covid durante 2020 y 2021. En general, mis resultados indican que existen diferencias estructurales significativas entre distintas categorías de información falsa y entre fuentes de información confiables (por ejemplo, las noticias falsas son, en promedio, 18 veces más negativas, 12 veces menos diversas léxicamente, un 50 % más apelantes a la moralidad y un 13 % más fáciles de procesar que las noticias fácticas). Además, presento evidencia sobre cómo las fake news, el clickbait y los rumores emplean una estrategia de imitación hacia fuentes confiables con el objetivo de ser percibidos como proveedores de información legítimos y de alto estatus. Además, muestro cómo se comportaron las fuentes de noticias confiables y falsas durante la pandemia de Covid, revelando una reacción inicial convulsa seguida de una estrategia de desinformación para crear caos y ambigüedad al cambiar constantemente entre temas. Finalmente, discuto las implicaciones de los resultados de la tesis para las plataformas de redes sociales, el ecosistema mediático, las élites políticas y los usuarios de Internet.