[ca] L'interès per la recuperació de l'espai dels refugis antiaeris de Barcelona va experimentar un creixement important durant la dècada dels anys noranta davant la voluntat de protegir aquests vestigis com a testimoni de les formes arquitectòniques de defensa que la ciutat va adoptar dins del context de la guerra civil espanyola. A hores d'ara, hi ha una gran incertesa respecte a què fer amb aquest important conjunt patrimonial. Les estretes dimensions, la profunditat de cota i l'estat en què es troben, dificulten l'assignació d'un programa que els torni la utilitat que els ha estat arrabassada per una obsolescència induïda pel pas del temps. Tot i que, actualment, el context de valoració patrimonial genera una estructura de base a una possible incorporació dels refugis, es detecta una dificultat a l'hora de fer coherent una reconstrucció històrica que posa en valor l'existència de més de 1400 refugis, en comparació de la percepció urbana que en realitat es té respecte al conjunt. La dificultat de reconnexió dels refugis a la ciutat i la gairebé nul·la percepció dels mateixos ha implicat que la memòria d'aquest patrimoni ocult es difongués principalment a través de la producció de literatura i documentació audiovisual. En aquest sentit, les darreres convencions per a la incorporació del contingut arqueològic al medi digital podrien obrir pas cap a la recerca de la recuperació d'aquell paisatge llunyà i difícilment recuperable. La recreació des de l'espai virtual donaria l'oportunitat de dur a terme la difusió de la història d'aquells fets a l'actual context de valoració de la memòria i el patrimoni. Però, què implica que aquest coneixement es doni a través del contingut creat com a alternativa a l'experiència directa de l'espai del refugi? Quins són els mitjans físics i virtuals que ens acosten aquest coneixement?

[es] El interés por la recuperación del espacio de los refugios antiaéreos de Barcelona experimentó un importante crecimiento durante la década de los años noventa ante la voluntad de proteger estos vestigios como testimonio de las formas arquitectónicas de defensa que la ciudad adoptó dentro del contexto de la guerra civil española. A día de hoy, existe una gran incertidumbre respecto a qué hacer con este importante conjunto patrimonial. Las estrechas dimensiones, su profundidad de cota y el estado en que se encuentran, dificultan la asignación de un programa que les devuelva la utilidad que les ha sido arrebatada por una obsolescencia inducida por el paso del tiempo. A pesar de que, en la actualidad, el contexto de valoración patrimonial genera una estructura de base a una posible incorporación de losrefugios, se detecta una dificultad a la hora de hacer coherente una reconstrucción histórica que pone en valor la existencia de más de 1400 refugios, en comparación con la percepción urbana que en realidad se tiene respecto al conjunto. La dificultad de reconexión de los refugios a la ciudad y la casi nula percepción de los mismos ha implicado que la memoria de este patrimonio oculto se difundiera principalmente a través de la producción de literatura y documentación audiovisual. En este sentido, las últimas convenciones para la incorporación del contenido arqueológico al medio digital podrían abrir paso hacia la búsqueda de la recuperación de aquel paisaje lejano y difícilmente recuperable. La recreación desde el espacio virtual daría la oportunidad de llevar a cabo la difusión de la historia de aquellos hechos en el actual contexto de valoración de la memoria y el patrimonio. Pero, ¿Qué implica que este conocimiento se de a través del contenido creado como alternativa a la experiencia directa del espacio del refugio? ¿Cuáles son los medios físicos y virtuales que nos acercan dicho conocimiento?