[ca] En aquest treball de recerca s'ha analitzat l'avaluació i el resultat de diferents tipus de tractament per eliminar la diplopia d'un pacient amb estrabisme adquirit posterior a un aneurisma cerebral. Objectiu: eliminar la visió doble restrictiva que presenta el pacient mitjançant diferents tractaments. Mètode: es van fer un total de 12 visites optomètriques a la Clínica Oftalmològica Santa Creu de Figueres per avaluar l'estrabisme, la desviació i la simptomatologia del pacient per començar a tractar-ho. Primer es va provar una prescripció prismàtica directa per ajudar-lo a fusionar, després es va provar una prescripció prismàtica inversa per allunyar les imatges encara més i així aconseguir que el cervell ignori una de les imatges i per últim es va provar un tractament d'oclusió posant un tapat a l'ull estràbic. Resultats: Es va trobar que el pacient presentava un estrabisme incomitant amb un angle de desviació inestable, tenia una correspondència sensorial anòmala paradògica amb afectació en el III parell cranial (Recte Superior) i adducció en elevació en l'ull dret. Els tractaments amb prescripció prismàtica van ser un fracàs, ja que no es va aconseguir que el pacient fusiones ni que suprimeixi una imatge a causa de la inestabilitat de la desviació. El tractament d'oclusió de l'ull afectat és el que va ajudar al pacient a eliminar la diplopia, gràcies a la neuroplasticitat visual del pacient, perquè com que no va rebre estímuls per part d'aquest ull es va aconseguir estabilitzar i reduir l'angle de la desviació canviant l'equilibri excitador-inhibidor a l'escorça visual. Conclusions: Es va eliminar la diplopia del pacient ocloent temporalment l'ull estràbic, es va aconseguir que tingués visió binocular, que fusiones, i aconseguís una bona estereòpsia.

[es] En este trabajo de investigación se ha analizado la evaluación y el resultado de distintos tipos de tratamiento para eliminar la diplopía de un paciente con estrabismo adquirido posterior a un aneurisma cerebral. Objetivo: eliminar la visión doble restrictiva que presenta el paciente mediante distintos tratamientos. Método: se realizaron un total de 12 visitas optométricas a la Clínica Oftalmológica Santa Cruz de Figueres para evaluar el estrabismo, la desviación y la sintomatología del paciente para empezar a tratarlo. Primero se probó una prescripción prismática directa para ayudarle a fusionar, después se probó una prescripción prismática inversa para alejar las imágenes aún más y así conseguir que el cerebro ignore una de las imágenes y por último se probó un tratamiento de oclusión poniendo un tapado en el ojo estrábico. Resultados: Se halló que el paciente presentaba un estrabismo incomitante con un ángulo de desviación inestable, tenía una correspondencia sensorial anómala paradógica con afectación en el III par craneal (Recto Superior) y aducción en elevación en el ojo derecho. Los tratamientos con prescripción prismática fueron un fracaso, ya que no se logró que el paciente fusionase ni que suprimiese una imagen debido a la inestabilidad de la desviación. El tratamiento de oclusión del ojo afectado es el que ayudó al paciente a eliminar la diplopia, gracias a la neuroplasticidad visual del paciente, porque al no recibir estímulos por parte de este ojo se consiguió estabilizar y reducir el ángulo de la desviación cambiando el equilibrio excitador-inhibidor en la corteza visual. Conclusiones: Se eliminó la diplopía del paciente ocluyendo temporalmente el ojo estrábico, se logró que tuviera visión binocular, que fusiones, y consiguiera una buena estereopsia.