[ca] Aquesta tesi doctoral presenta un estudi que caracteritza a nivell teòric i pràctic la dimensió ètica en la relació socioeducativa. Sorgeix de la necessitat expressada pels discursos acadèmics i professionals de desenvolupar les qüestions ètiques en l'educació social des d'una perspectiva pràctica i relacional. Per a donar resposta a aquest repte, es planteja un projecte de recerca de tipus qualitatiu. Es dissenya a partir del mètode de la teoria fonamentada i l'aplicació metodològica de la teoria dels nivells d'elaboració del coneixement pedagògic. El procés de recerca es divideix en quatre fases. En la primera fase es realitza una revisió documental (anàlisi d'obres originals i anàlisi sistemàtica de la bibliografia relacionada) de diferents autors/es de teories formals que han parlat sobre ètica en l'àmbit social i/o educatiu. Es revisen i analitzen en clau socioeducativa les teories de: Amartya Sen, Martha Nussbaum, Axel Honneth, John Dewey, Carol Gilligan i Judith Butler. La segona fase de l'estudi recull el coneixement teòric i experiencial dels educadors i les educadores socials entorn de l'ètica en la relació socioeducativa. Per a això, es realitzen 14 focus group en els quals participen 54 professionals de l'educació social. La tercera fase de l'estudi accedeix al coneixement generat per l'experiència de la relació. Per a això, s'entrevisten un total d'11 binomis que conformen la relació socioeducativa (educador/a social/persona acompanyada) i es realitzen 8 entrevistes complementàries a educadors/as socials d'àmbits en els quals no és possible accedir a entrevistar la persona acompanyada. L'última fase de l'estudi presenta la formulació final de la teoria substantiva a partir de totes les dades recollides en les fases anteriors. Consisteix a refinar i integrar tota la informació recollida en les fases anteriors i presentar un sistema de dimensions, unitats d'anàlisis i continguts explicatius amb la finalitat de crear un model teoricopràctic que doni orientacions per a la reflexió i l'acció des d'una mirada ètica en la pràctica socioeducativa. El model teoricopràctic s'articula en sis grans dimensions: 1) Axiologia de la intervenció, 2) Formació, desenvolupament i identitat professional, 3) Concepció sobre la persona acompanyada, 4) Escenari socioeducatiu, 5) Acció socioeducativa i 6) Trobada socioeducativa. Les sis dimensions definides i operativitzades estan interrelacionades i es retroalimenten entre elles. Ofereixen una perspectiva holística i complexa a través de la qual analitzar la dimensió ètica en la relació socioeducativa. En elles es recull una sèrie de continguts, principis, estratègies, eines, recursos, accions, conflictes, dilemes, entre altres aportacions, que es converteixen en una estructura de suport per a la reflexió i l'acció ètica des d'una mirada pràctica i relacional. A manera de conclusió, es reflexiona sobre els eixos centrals que sustenten l'ètica proposada en el model teoricopràctic sobre la dimensió ètica en la relació socioeducativa. Es repassen les oportunitats d'aplicació del model proposat i es reflexiona sobre el paper central de l'agència, el poder, la responsabilitat, la cura i la responsabilitat, entre altres qüestions, per a construir una relació socioeducativa ètica.

[en] This doctoral thesis presents a study that characterises at a theoretical-practical level the ethical dimension in the socio-educational relationship. It arises from the need expressed by academic and professional discourses to develop ethical issues in social education from a practical and relational perspective. To address this challenge, a qualitative research project is proposed. It is designed based on the grounded theory method and the methodological application of the theory of the levels of elaboration of pedagogical knowledge. The research process is divided into four phases. In the first phase, a documentary review is carried out (analysis of original works and systematic analysis of the related bibliography) of different authors of formal theories who have talked about ethics in the social and/or educational sphere. The theories of the following authors are reviewed and analysed from a socio-educational perspective: Amartya Sen, Martha Nussbaum, Axel Honneth, John Dewey, Carol Gilligan, and Judith Butler. The second phase of the study gathers the theoretical and experiential knowledge of social educators about ethics in the socio-educational relationship. For this purpose, 14 focus groups were carried out with the participation of 54 social educators. The third phase of the study accesses the knowledge generated by the experience of the relationship. To this end, a total of 11 socio-educational relationships (social educator/accompanied person) are interviewed and 8 complementary interviews are carried out with social educators in areas where it is not possible to interview the accompanied person. The last phase of the study presents the final formulation of the substantive theory, based on the data collected in the previous phases. It consists of refining and integrating all the information gathered in the previous phases and presenting a system of dimensions, units of analysis, and explanatory contents to create a theoretical-practical model that provides guidelines for reflection and action from an ethical perspective in socio-educational practice. The theoretical-practical model is articulated in six major dimensions: 1) Axiology of intervention, 2) Training, development, and professional identity, 3) Conception of the accompanied person, 4) Socio-educational scenario, 5) Socio-educational action and 6) Socio-educational encounter. The six dimensions defined and operationalised are interrelated and feed into each other. They offer a holistic and complex perspective through which to analyse the ethical dimension in the socio-educational relationship. They include a series of contents, principles, strategies, tools, resources, actions, conflicts, and dilemmas, among other contributions, which become a support structure for reflection and ethical action from a practical and relational perspective. To conclude, a reflection of the central axes that support the ethics proposed in the theoretical-practical model on the ethical dimension in the socio-educational relationship is made. Moreover, the opportunities for applying the proposed model are reviewed. Finally, a reflection on the central role of agency, power, responsibility, care, and accountability, among other issues, in building an ethical socio-educational relationship is proposed.