[ca] La construcció d'habitatge massiu (HM) va resoldre les grans demandes d'habitatge a les zones urbanes dels anys seixanta i setanta a tot el món. Després de dècades d'ús continuat i un manteniment inadequat, aquest HM ha estat majoritàriament censurat pels seus diversos impactes negatius socials, econòmics i ambientals. Per exemple, enquestes i estudis recents van revelar que la majoria dels HMs provoquen un alt consum d'energia, emissions de CO2 i costos de manteniment. Així mateix, els HMs presenten condicions interiors que no responen adequadament a les necessitats actuals dels seus ocupants. Aquestes deficiències esmentades dels HMs demanen la rehabilitació interior dels HM. A l'Iran, aquesta rehabilitació es basa actualment principalment en tecnologies i tècniques de construcció tradicionals i convencionals, la majoria de les quals no segueixen els requisits de sostenibilitat ni els estàndards de construcció contemporanis. En aquest sentit, l'avaluació i selecció dels procediments adequats de rehabilitació interior dels HM, des del punt de vista de la sostenibilitat, és un tema crucial que s'enfronta a diversos reptes, ja que es tracta d'un procés multidisciplinari i multicriteri. Per superar aquest repte, diversos estudis i investigacions existents han aplicat diferents mètodes i eines d'avaluació de la sostenibilitat de l'edifici (BSA). La majoria de BSA tenen diversos dèficits, com ara (i) manca d'un enfocament holístic, (ii) descuidar la satisfacció de les parts interessades implicades, (iii) limitar-se a un context regional específic i (iv) emprar alguns indicadors de sostenibilitat predefinits, alguns dels quals no són adequats, rellevants ni aplicables a tots els projectes. Aquestes mancances dels BSA porten a nombrosos investigadors a desenvolupar models individuals basats en mètodes de presa de decisions multicriteri (MCDM) per assolir els objectius dels seus projectes. La present tesi pretén desenvolupar un nou model MCDM basat en els mètodes MIVES i Delphi per a l'avaluació holística de la sostenibilitat de la rehabilitació interior de HM. Aquest model MIVES-Delphi es basa en una revisió exhaustiva de la literatura, seminaris formats per experts, enquestes in situ, BIM, qüestionaris basats en usuaris i experts, reducció de biaixos i anàlisi de sensibilitat. El model es va aplicar per primera vegada al cas d'estudi d'HM d'Ekbatan, que és l'HM més gran de l'Iran. A més a més, l'autor ha aplicat aquest nou model per avaluar la sostenibilitat de quatre escenaris diferents de rehabilitació interior, inclosos tres escenaris de rehabilitació comuns més un innovador. En conseqüència, s'ha validat el nou model i s'ha seleccionat l'escenari de rehabilitació més sostenible. Tot el procediment ha estat dissenyat per garantir la transparència, objectivitat i robustesa dels seus resultats. Aquesta validació demostra que el model desenvolupat pot quantificar objectivament l'avaluació holística de sostenibilitat de la rehabilitació d'interiors en HM a l'Iran, tenint en compte les preferències de les parts interessades implicades. A més a més, aquest model té flexibilitat, adaptabilitat i aplicabilitat per a qualsevol tipus de procediment de rehabilitació d'interiors en HM en diferents contextos geogràfics, així com diferents fases de construcció, incloent el disseny, la construcció i la rehabilitació. Els resultats específics sobre l'avaluació dels escenaris de rehabilitació van revelar que cap dels tres escenaris de rehabilitació convencionals comuns estudiats no podia assolir el valor mínim de l'objectiu de sostenibilitat ni servir com a solucions adequades per a la rehabilitació interior. D'altra banda, el quart escenari, amb un índex de sostenibilitat global de 0,71, podria complir l'objectiu mínim estàndard. Això ofereix la possibilitat que els processos de rehabilitació innovadors tinguin efectes positius en l'augment del rendiment de sostenibilitat als edificis d'HM. Aquesta tesi té com a objectiu contribuir a avançar cap a tècniques de rehabilitació més sostenibles per a la rehabilitació d'interiors en HM, així com avançar cap a una arquitectura i construcció més sostenibles. A més a més, aquesta tesi obre oportunitats per a futures perspectives de recerca que podrien ser (i) l'adaptació i implementació del model desenvolupat a altres HM més enllà de Teheran per tal de consolidar i reforçar el model proposat, i (ii) la combinació del model desenvolupat amb lògica Fuzzy per arribar a una metodologia superior.

[en] The construction of mass housings (MHs) solved high demands for housing in urban areas in the 1960s and 1970s worldwide. After decades of continuous use and inadequate maintenance, these MHs have been censured due to their several social, economic, and environmental negative impacts. The mentioned MH's deficiencies require MH interior rehabilitation. In Iran, this rehabilitation is currently based mainly on traditional and conventional construction technologies and techniques, most of which neither follow sustainability requirements nor contemporary building standards. In this regard, selection of proper MHs' interior rehabilitation procedures, from a sustainability point of view, is a crucial issue that faces several challenges since this is a multidisciplinary and multi-criteria process. To overcome this challenge, several studies applied different building sustainability assessment (BSA) methods and tools. Most BSAs have various shortfalls such as (i) lacking a holistic approach, (ii) neglecting the involved stakeholders' satisfaction, and (iii) employing some predefined sustainability indicators some of which are not relevant or applicable for all projects. These BSA's shortfalls lead numerous researchers to develop individual models based on MCDM methods to fulfill their projects' objectives. The present thesis aims to develop a novel MCDM model based on the MIVES and Delphi methods for holistic sustainability assessment of interior rehabilitation of MHs. This MIVES-Delphi model relies on a comprehensive literature review, seminars composed by experts, on-site surveying, LCA, BIM, user- and expert-based questionnaires, bias reduction, and sensitivity analysis. The model was first applied to the Ekbatan MH case study, which is the largest MH in Iran. Moreover, the author has applied this novel model to assess the sustainability of four different interior rehabilitation scenarios, including three common rehabilitation scenarios plus an innovative one. Consequently, the new model has been validated and the most sustainable rehabilitation scenario has been selected. This validation proves that the developed model can objectively quantify the holistic sustainability assessment of interior rehabilitation in MHs in Iran by considering the involved stakeholders' preferences. Additionally, this model has flexibility, adaptability, and applicability for any type of interior rehabilitation procedure in MHs in different geographical contexts as well as different construction phases including design, construction, and rehabilitation. The specific results regarding the rehabilitation scenarios' evaluation disclosed that none of the studied three common conventional rehabilitation scenarios could either meet the minimum sustainability target value or serve as proper solutions for interior rehabilitation. On the other hand, the fourth scenario, with a global sustainability index of 0.71, could meet the standard minimum target. This proves a possibility for innovative rehabilitation processes to have positive effects on increasing the sustainability performance in MH buildings. This thesis aims to contribute to moving forward to more sustainable rehabilitation techniques for interior rehabilitation in MHs as well as moving towards more sustainable architecture and construction. Moreover, this thesis opens up opportunities for future research perspectives that could be (i) adaptation and implementation of the developed model to other MHs beyond Tehran in order to consolidate and strengthen the proposed model, and (ii) combination of the developed model with Fuzzy logic to reach a superior methodology.