[ca] El període durant el qual el monestir de Sant Miquel dels Reis va ser presó franquista suposa un buit destacat en la història de València. El testimoni escrit i publicat de sis presos i cinquanta-una imatges fotogràfiques són les principals evidències de l'existència d'un penal durant els anys posterior a la guerra, i fins a 1966. La rehabilitació realitzada a la presó-monestir entre 1994 i 2000 va anar acompanyada d'un intens estudi històric-arqueològic que ha permès recuperar els espais monàstics des dels seus inicis al segle XIV fins a la seua transformació en Presidio Nacional l'any 1867. L'obra, duta a terme per acollir a la Biblioteca Valenciana, ha recuperat l'aspecte del monestir al seu moment de màxima esplendor al segle XVI. Malgrat aquests anys d'intervenció, la direcció del projecte ni va contemplar recuperar cap element material del penal ni tan sols documentar sistemàticament la distribució dels espais interiors. D'aquesta forma, cel·les, tallers, dormitoris, banys, oficines de l'administració, cuina, infermeria o escola han desaparegut de la interpretació d'un espai de la repressió durant la dictadura. A més a més, gran part de la documentació escrita generada durant dècades de dictadura ha desaparegut. Muntanyes d'elements de la presó es van vendre com ferralla en el moment de la rehabilitació, també es van esborrar tots els grafitis fets als murs durant dècades i pires de documents escrits i elements en fusta van cremar-se als patis exteriors de l'edifici. Als darrers anys s'ha produït un renovat interès entre els acadèmics i el públic per entendre els mecanismes i les conseqüències de les polítiques franquistes contra els seus oponents. En aquest sentit, han cobrat importància la tipologia d'espais repressius que va emprar l'estat i les seues noves autoritats. Camps de concentració, camps de treballs forçosos, presons, internats, centres de reclusió, sanatoris i orfenats van fer possible un control social i polític com mai s'havia experimentat a la nostra història contemporània. La presó de Sant Miquel dels Reis va suposar un símbol d'aquesta repressió política, allotjant a milers de presos republicans amb condemnes per motius polítics. La recuperació per a la ciutadania d'aquest lloc de memòria passa per una tasca de recerca, amb l'objectiu d'omplir els innumerables buits que ens han arribat fins a l'actualitat. Un procés no exempt d'obstacles que cal superar per tal de resignificar l'espai.

[en] The period in which Sant Miquel dels Reis monastery was a Francoist prison remains a relevant gap in the history of Valencia. The written and published testimony of six prisoners and fifty-one images are the main evidence of the existence of a prison during the years after the war, and until 1966. The restoration works carried out in the prison-monastery between 1994 and 2000 were accompanied by an intense historical-archaeological study that has made it possible to recover the monastic spaces from their beginnings in the 14th century until their transformation into a Presidio Nacional in 1867. The works, carried out to accommodate the Biblioteca Valenciana, have restored the appearance of the monastery to its XVI golden age. Despite these years of architectonic intervention, the direction of the project did not contemplate recovering any material elements of the prison or documenting even the distribution of the interior spaces. Therefore, cells, workshops, bedrooms, bathrooms, administration offices, kitchen, infirmary or school have disappeared from an interpretation repression place during the dictatorship. In addition, most of the written records generated during decades of dictatorship have disappeared. Mountains of the prison's inside elements were sold for scrap during the restoration process, decades of wall graffiti were erased, and piles of written documents and wooden items were burned in the building's outer courtyards. In recent years there has been a renewed interest among academics and the public to understand the mechanisms and consequences of Franco's policies against its opponents. In this sense, the typology of repressive spaces coordinated by the state and its new authorities have become relevant. Concentration camps, forced labor camps, prisons, boarding schools, detention centers, sanatoriums, and orphanages made possible a social and political control never before experienced in our contemporary history. Sant Miquel dels Reis prison was a symbol of this political repression, housing thousands of republican prisoners convicted for political reasons. The recovery for the citizenship of this place of memory involves a research task, with the aim of filling the innumerable gaps that have reached us up to the present. A process not without obstacles that must be overcome in order to resignify the place.