[ca] En el context de l'artificació de la cuina, aquesta investigació se centra en el paper del comensal. Algunes de les innovacions de la Nouvelle Cuisine, intensificades per la cuina tecno-emocional, ajuden a considerar-li com un espectador i donen lloc a una teoria de l'art de menjar. No obstant això, en assumir el seu cos com a suport de la representació, les condicions gustativas difícilment es poden explicar. Els límits de la teoria hilemòrfica, assenyalats per Simondon, eviten la consideració del procés i preveien un subjecte descorporeizat que fa ús del seu cos (Agamben) sense tenir-hi cura. Tant en les pràctiques gustatives (commensitat i convivilitat) com en el pensament filosòfic sobre el gust, es detecta una censura del cos per una paraula compromesa amb aquest subjecte. El gust és l'origen exclòs de l'experiència estètica en la mesura que el seu 'je ne sais quoi' es refereix a la frontera de la definició d'aquest subject, la raó del qual és visual. A partir d'aquí, el cos és el fons animal des del qual convertir-se en figura. Un canvi en el concepte de representació, que defineix la figuració com una exploració amb el nostre cos, pot mostrar otra manera en què les paraules participen en la creació comuna de significat. En l'últim capítol, es presenta un intent de que la paraula gustativa sigui, juntament amb definicions contemporànies del cos, el gust, el subjecte, l'art i el temps, entre altres. L'analogia entre menjar i lectura (Derrida) i la plasticitat del subjecte quan llegeix (Malabou) es considera en el seu estil. Tot el text està acompanyat pel repositori de les més de cent obres d'art que tracen el fil discurs d'aquesta investigació.

[en] In the context of the artification of cooking, this research focuses on the role of the diner. Some of the innovations of Nouvelle Cuisine, intensified by techno-emotional cuisine, help to consider the diner as a spectator and give rise to a theory of the art of eating. However, by assuming the body as the support of representation, the gustatory conditions can hardly be explained. The limits of the hylemorphic theory, as Simondon pointed out, prevent the consideration of the process and foresee a disembodied subject who makes use of his body (Agamben) without attending to it. Both in gustatory practices (commensality and conviviality) and in philosophical thought on taste, one detects a censorship of the body by a word committed to this subject. Taste is the excluded origin of aesthetic experience in so far as its 'je ne sais quoi' refers to the border of the definition of the subject whose reason is visual. From there, the body is the animal background from which to become a figure. A change in the concept of representation, which defines figuration as an exploration with our body, can show a way in which words participate in the common creation of meaning. In the last chapter, an attempt to 'let the gustative word be' is presented, hand in hand with contemporary definitions of body, taste, subject, art and time, among others. The analogy between eating and reading (Derrida) and the plasticity of the subject when reading (Malabou) are considered in its style. The entire text is accompanied by the repository of the more than one hundred works of art that trace the discursive thread of this research.