[ca] En el present article s'exploren les relacions entre el moviment de les aus necròfagues a petita i a gran escala, tenint en compte els components tant biòtics (cicle de vida, ecologia, biologia i hàbitat) com abiòtics (meteorologia) d'aquesta dispersió, per extreure'n patrons en els moviments d'aquests. Sobre aquest tipus de connectivitat, fins ara es desconeixen els processos que afecten a aquesta tendència en els desplaçaments. La localització central del treball és a la vall d'Alinyà (Alt Urgell), única regió d'Europa on es poden veure les quatre espècie d'aus necròfagues estudiades (aufrany, trencalòs, voltor comú i voltor negre). Algunes de les conclusions que deriven d'aquesta recerca són: la consolidació dels canyets com a eina fonamental en la conservació de les espècies més amenaçades i la importància d'aquests en la connectivitat ecològica de diferents poblacions. S'ha disminuït l'aliment que s'aporta als canyets per reduir l'aglomeració del voltor comú a la zona i modificat l'aliment per atendre les necessitats d'altres espècies. Sobre els moviments a gran escala d'aquestes aus, s'ha comprovat que es dirigeixen a hàbitats i altituds similars respecte d'on procedeixen. En relació als moviments que segueixen aquestes aus, les pressions atmosfèriques determinen les pautes d'aquests, afavorint moviments més llargs, majors amplituds de vol i facilitant la dispersió d'aquestes aus en situacions anticiclòniques. En canvi aquest fet no té afectacions a petita escala, on el que és més important és el tipus d'hàbitat. Donades les conclusions extretes, es poden estudiar les localitzacions més adequades meteorològicament per construir nous canyets i desenvolupar aquests espais tenint en compte el moviment i l'ecologia de l'espècie.

[es] En el presente artículo se exploran las relaciones entre el movimiento de las aves necrófagas a pequeña y gran escala, teniendo en cuenta los componentes tanto bióticos (ciclo de vida, ecológica, biología y hábitat) como abióticos (meteorología) de esta dispersión, para extraer patrones en sus movimientos. Sobre este tipo de conectividad, hasta la fecha se desconocen los procesos que afectan a la tendencia de sus desplazamientos. La localización central del trabajo se encuentra en la vall d"Alinyà (Alt Urgell), única región de Europa donde se pueden ver las cuatro especies de aves necrófagas estudiadas (alimoche, quebrantahuesos, buitre leonado y buitre negro). Algunas de las conclusiones son: la consolidación de los muladares como herramienta fundamental en la conservación de las especies más amenazadas y la importancia de estas en la conectividad ecológica de diferentes poblaciones. Se tiene que modificar y disminuir la alimentación que se aporta a los muladares para reducir la aglomeración del buitre aleonado en la zona y las consecuencias devastadoras que puede tener. Sobre los movimientos a gran escala de esta especie, se ha comprobado que se dirigen a hábitats y altitudes similares respecto de las que proceden. En relación a las pautas de estos movimientos, vienen determinados por las presiones atmosféricas. Favoreciendo movimientos más largos, mayor amplitud de vuelo y facilitando la dispersión de estos en situaciones anticiclónicas. En cambio, este hecho no tiene afectación alguna a pequeña escala, donde lo más importante es el tipo de hábitat. Dadas las conclusiones extraídas, se pueden estudiar las localizaciones más adecuadas meteorológicamente para construir nuevos muladares y desarrollar estos espacios teniendo en cuenta el movimiento y la ecología de la especie.