[ca] La Arteritis de Cèl·lules Gegants (ACG) és una vasculitis autoimmune complexa que afecta principalment les artèries grans en la població d'edat avançada i pot donar lloc a complicacions greus. Aquest treball explora i descriu els mecanismes fisiopatològics de l'ACG, estudia els efectes secundaris de la prednisona i el mecanisme d'acció del Tocilizumab utilitzant anàlisi quantitativa i un mètode de biologia de sistemes in silico, i finalment, presenta i avalua MMPred, una eina de Bioinformàtica que incorpora un algorisme de predicció d'epítops de HLA-II i alineació per predir autoantígens que podrien ser responsables de l'autoimmunitat postinfecciosa. Aquest treball ha identificat associacions rellevants entre l'ús de la prednisona i els efectes secundaris coneguts i/o potencials en dades del món real, i ha investigat més a fons aquestes associacions proporcionant evidències in silico de proteïnes que podrien estar implicades en l'aparició d'aquests efectes secundaris. S'ha aplicat mineria de dades a dades d'expressió gènica de PBMCs (Cèl·lules Mononuclears de Sang Perifèrica), revelant un paper clau de STAT3 i MYC com a predictors de la resposta al tractament amb Tocilizumab. Finalment, es descriu, prova i aplica l'eina bioinformàtica MMPred (Predictor de Mimetisme Molecular) a dos casos de prova rellevants en què es coneix una relació entre la infecció viral i l'aparició de malalties autoimmunes. Tot i que l'avaluació estadística de l'eina està limitada per la disponibilitat de dades, l'anàlisi suggereix la capacitat de l'eina per identificar autoantígens biològicament rellevants que podrien desencadenar la resposta autoimmune en el context d'infeccions per SARS-CoV-2 i el Virus de la Varicel·la Zòster (VZV). En el primer cas, s'identifica i descriu una similitud interessant entre la Helicasa humana MOV10 i la proteïna NSP13 del SARS-CoV-2. En el segon cas, la proteïna 66 del VZV mostra un alt grau de similitud amb moltes proteïnes humanes, entre les quals es troben KIT i SYK, que es preveu que tinguin una forta relació funcional amb les etapes inicials de la inflamació i la disfunció dels punts de control immunològics en l'Arteritis de Cèl·lules Gegants, així com les proteïnes MAPK3 i MAPK1, que es coneix que estan relacionades amb el procés d'oclusió vascular en l'Arteritis de Cèl·lules Gegants.

[es] La Arteritis de Células Gigantes (ACG) es una vasculitis autoinmune compleja que afecta principalmente a las arterias grandes en la población anciana y puede dar lugar a complicaciones graves. Este trabajo explora y describe los mecanismos fisiopatológicos de la ACG, estudia los efectos secundarios de la prednisona y el mecanismo de acción del Tocilizumab utilizando análisis cuantitativo y un método de biología de sistemas in silico, y, finalmente, presenta y evalúa MMPred, una herramienta de Bioinformática que incorpora un algoritmo de predicción de epítopos de HLA-II y alineación para predecir autoantígenos que podrían ser responsables de la autoinmunidad post-infecciosa. Este trabajo identificó asociaciones relevantes entre el uso de prednisona y los efectos secundarios conocidos y/o potenciales en datos del mundo real, e investigó más a fondo esas asociaciones proporcionando evidencia in silico de proteínas que podrían estar involucradas en la aparición de estos efectos secundarios. Se aplicó minería de datos a datos de expresión génica de PBMCs (Células Mononucleares de Sangre Periférica), revelando un papel clave de STAT3 y MYC como predictores de la respuesta al tratamiento con Tocilizumab. Por último, se describe, prueba y aplica la herramienta bioinformática MMPred (Predictor de Mimicria Molecular) a dos casos de prueba relevantes en los que se conoce una relación entre la infección viral y la aparición de enfermedades autoinmunes. Aunque la evaluación estadística de la herramienta está limitada por la disponibilidad de datos, el análisis sugiere la capacidad de la herramienta para identificar autoantígenos biológicamente relevantes que podrían desencadenar la respuesta autoinmune en el contexto de infecciones por SARS-CoV-2 y el Virus de la Varicela Zóster (VZV). En el primer caso, se identifica y describe una similitud interesante entre la Helicasa humana MOV10 y la proteína NSP13 del SARS-CoV-2. En el segundo caso, la proteína 66 del VZV muestra un alto grado de similitud con muchas proteínas humanas, entre las cuales se encuentran KIT y SYK, que se predice que tienen una fuerte relación funcional con las etapas iniciales de la inflamación y la disfunción de los puntos de control inmunológicos en la Arteritis de Células Gigantes, así como las proteínas MAPK3 y MAPK1, que se sabe están relacionadas con el proceso de oclusión vascular en la Arteritis de Células Gigantes.