[ca] Aquesta Tesi Doctoral analitza la transició socioecològica dels agroecosistemes de Mallorca, i les forces motores del canvi, a través de la reconstrucció històrica dels balanços energètics i dels usos del sòl. La recerca parteix d'una contextualització en el llarg termini, reinterpretant les ruptures socioecològiques ocorregudes. S'inicia amb la colonització catalana i la instauració d'una estructura de classes basada en el latifundi i el sotmetiment de la pagesia, que va determinar l'entrada al capitalisme agrari de l'edat moderna. Posteriorment, s'estudia el canvi que suposà la fallida de la gran propietat i l'avenç de la petita propietat pagesa entre finals del segle XIX i mitjans del XX. A partir d'aquell tombant, amb l'arribada del turisme de masses es donà a l'illa un procés de marginació del sector agrari que ha conduït al seu desmembrament, però paradoxalment també ha permès conservar una herència biocultural que està facilitant la reconversió cap a l'agricultura ecològica. Un cop establertes les principals etapes de la transició socioecològica de l'agricultura mallorquina, la recerca continua aprofundint en l'anàlisi dels agroecosistemes des de dues òptiques complementàries per a tres talls de temps representatius de tres sistemes agraris diferenciats: el del predomini de la gran propietat a mitjan segle XIX (1850-1860), el de l'agricultura familiar pagesa de mitjan segle XX (1956), i en darrer terme, el de l'agricultura convencional de principis de segle XXI (2012). L'estudi procedeix amb l'aixecament cartogràfic de les cobertes i usos del sòl a tres escales –regional, local i paisatge-, i l'aplicació de mètriques del paisatge, amb l'objectiu d'explorar l'evolució de la seva estructura i funcionalitat ecològica. En aquesta part de la tesi doctoral es demostra la utilitat de transferir el concepte de pertorbació-complexitat intermèdia als paisatges culturals mediterranis, i com l'agricultura tradicional genera un mosaic agroforestal heterogeni de gran interès com a instrument de conservació. La darrera part de la recerca reconstrueix els balanços energètics dels agroecosistemes del municipi de Manacor, un territori que pot considerar-se representatiu de tota l'illa per la seva extensió i diversitat biogeogràfica, a través de la quantificació dels fluxos energètics i indicadors multi-EROI (Energy Return on Investment) des d'una perspectiva biofísica circular. Els resultats confirmen com l'estructura de la propietat ha condicionat la gestió de la terra i demés recursos, i com el trànsit d'una agricultura de base orgànica a una de base fòssil ha fet minvar els retorns energètics de l'agroecosistema posant en risc la reproducció dels seus béns fons. Emperò, i a diferència d'altres territoris, l'adopció parcial de les tècniques de l'agricultura convencional ha provocat la permanència (precària) d'un patrimoni biocultural que pot ser un important recurs per al present i el futur.

[en] This Doctoral Thesis analyses the socio-ecological transition of the agroecosystems of Mallorca, and the driving forces of change, through the historical reconstruction of energy balances and land uses. The research is based on a long-term contextualization, reinterpreting the socio-ecological ruptures that took place. They began with the Catalan colonization and the establishment of an agrarian class structure based on large estates and the subjugation of the peasantry, which determined the entry into agrarian capitalism of the modern times. Later, the change caused by the bankruptcy of large property and the advance of small peasant property between the end of the 19th century and the middle of the 20th is studied. From that peasant turn onwards, with the arrival of mass tourism, a process of marginalization of the agricultural sector took place on the island that has led to its dismemberment, but paradoxically it has also allowed the preservation of a biocultural heritage that is facilitating the conversion towards organic farming. Once the main stages of the socio-ecological transition of Mallorcan agriculture have been established, the research continues to delve into the analysis of agroecosystems from two complementary perspectives for three time cuts representative of three different agricultural systems: the predominance of large property in the middle of the 19th century (1850-1860), the peasant family farming of the mid-20th century (1956), and lastly, the conventional agriculture of the beginning of the 21st century (2012). The study continues with the cartographic survey of the land covers and land uses at three scales -regional, local and landscape-, and the application of landscape metrics, with the aim of exploring the evolution of its structure and ecological functionality. This part of the doctoral thesis demonstrates the usefulness of transferring the concept of intermediate disturbance-complexity to Mediterranean cultural landscapes, and how traditional agriculture generates a heterogeneous agroforestry mosaic of great interest for nature conservation. The last part of the research reconstructs the energy balances of the agroecosystems of the Manacor municipality, a territory that can be considered representative of the entire island due to its extension and biogeographic diversity, through the quantification of energy flows and multi-EROI indicators (Energy Return on Investment) from a circular biophysical perspective. The results confirm how the ownership structures have conditioned the management of land and other resources, and how the transition from an organic-based agriculture to a fossil-based one has reduced the energy returns of the agroecosystem, putting the reproduction of their funds at risk. However, and unlike other territories, the partial adoption of conventional agriculture techniques has led to the (precarious) permanence of a biocultural heritage that can be an important resource for the present and the future.