[ca] Aquesta investigació artística proposa uns assaigs de relectura contemporània i disruptiva dels textos poètics produïts per Pablo Picasso entre 1935 i 1959, en els quals la sonoritat es reconeix com una característica fonamental de les composicions. Aquesta sonoritat es manifesta al llarg del corpus poètic a través de llenguatges verbals, visuals i orals, on els elements influeixen de manera correlativa en qui els llegeix-escolta-escriu-mira-recita. Des d'una perspectiva enactiva, pràctiques, cossos i teories es retroalimenten per desenvolupar una lectura no convencional, fonamentada en els pilars discursius i factuals de l'espai, el temps i el cos. Aquests seran analitzats des de la meva pràctica artística, desenvolupada a través dels llenguatges de la llum, la foscor i el so. Proposo una obertura cap a una -altra- possible finestra de percepció, comunicació i lectura poètica, per nodrir-la des de diverses formes de fer i comunicar, a partir de la performance, el vídeo, la fotografia i la instal·lació artística experimental. Plantejo la foscor com un espai de percepció que fa emergir allò aparentment invisible i afavoreix que el llenguatge del poema es generi simultàniament mitjançant el so, la vibració, el moviment i la gestualitat. Comunicant-se a través d'elements que transcendeixen el verb i que també són fonamentals en la composició. D'aquesta manera, interpel·laré les maneres d'abordar un esdeveniment poètic per proposar alternatives al verbocentrisme, argumentades a partir del cos sensible, l'ecosomàtica, la imaginació material i els gestos disruptius, que conviden a tensar les formes habituals de fer; en aquest cas, l'acte d'abordar una lectura. A partir d'això, es desenvoluparan conceptes com la poesia al·lucinògena i els gestos resplendents i ressonants, com a eines per analitzar poètiques pròpiament disruptives, com les poètiques picassianes.

[en] This artistic research proposes a series of contemporary and disruptive re-readings of the poetic texts produced by Pablo Picasso between 1935 and 1959, in which sonority emerges as a fundamental characteristic of the compositions. This sonority unfolds throughout the poetic corpus across verbal, visual, and oral languages, where the elements interact correlatively with those who read-listen-write-see-recite them. From an enactivist perspective, practices, bodies, and theories interact and mutually enrich one another to develop a non-conventional reading, grounded in the discursive and factual pillars of space, time, and the body. These aspects will be analyzed through my artistic practice, which I develop using the languages of light, darkness, and sound. I propose an opening toward an other possible window of poetic perception, communication, and reading, seeking to nurture it through diverse ways of doing and communicating, such as performance, video, photography, and experimental artistic installations. I position darkness as a space of perception that allows the seemingly invisible to emerge, enabling the language of the poem to simultaneously manifest through sound, vibration, movement, and gesture. This language communicates through elements that transcend the verbal and yet remain fundamental to the composition. In this way, I aim to challenge the traditional ways of approaching a poetic event by proposing alternatives to verbocentrism. These alternatives are grounded in the sensitive body, ecosomatics, material imagination, and disruptive gestures, which encourage us to challenge habitual ways of doing; in this case, how we approach the act of reading. Building upon this, I will develop concepts such as hallucinogenic poetry and resonant and resplendent gestures as tools for analyzing inherently disruptive poetics, like the Picassian poetics.