[ca] El maneig dels gliomes de baix grau es basa en les característiques clíniques i radiològiques, incloent la classificació pronostica de Pignatti, que classifica als pacients com de baix o d'alt risc de recaiguda . Per determinar si les dades moleculars poden definir d' una forma mes sensible el pronòstic dels pacient, hem examinat diverses alteracions moleculars en una cohort de 58 pacients. Hem registrat les dades clíniques i radiològiques que permeten obtenir la classificació pronòstica segons els criteris de Pignatti, i hem dut a terme l'estudi de les mutacions de IDH, les mutacions de TP53, la codeleció 1p / 19q, i la metilació del promotor de MGMT. Hem correlacionat les nostres troballes amb la supervivència lliure de progressió (SLP ) i la supervivència global (SG). L'edat mitjana dels pacients va ser de 45 anys; 69% de pacients es van classificar com de baix risc de recaiguda. Es van detectar mutacions de IDH en el 62% de casos, mutacions de TP53 en el 17%, codeletion 1p / 19q en el 46%, i metilació de MGMT en 40% dels pacients. Les anàlisis de supervivència es van realitzar en els 49 pacients que no presentaven captació de contrast a la resonància magnètica basal. En l'anàlisi univariant, les mutacions de IDH, la codeleció de 1p / 19q, i la combinació de les mutacions IDH amb la codeleció 1p / 19q es van associar amb una millor SLP (P = 0,006, P = 0,037 i P = 0,003, respectivament) i SG (P <0,001, P = 0,02 i P <0,001, respectivament). L'anàlisi multivariant va identificar la absència de mutacions de IDH com factor de risc en relació a la progressió ( [HR] = 3,1; P = 0,007) i a la mort (HR = 6,4; P <0.001). Podem concloure d'acord amb els nostres resultats, que l'estat mutacional de IDH es un marcador pronòstic independent a les variables clíniques, radiològiques i altres moleculars i per tant es planteja com a eina decisiva a l'hora de definir el tractament post-quirúrgic dels pacients amb gliomes de baix grau.

[en] Management of low-grade gliomas (LGG) is based on clinical and radiologic features, including the Pignatti prognostic scoring system, which classifies patients as low- or high-risk. To determine whether molecular data can offer advantages over these features, we have examined the prognostic impact of several molecular alterations in LGG. In a cohort of 58 patients with LGG, we have retrospectively analyzed clinical and molecular characteristics, including the Pignatti criteria, IDH mutations, TP53 mutations, the 1p/19q deletion, and MGMT methylation, and correlated our findings with progression-free survival (PFS) and overall survival (OS). Mean age of patients was 45 years; 69% were classified as low-risk by the Pignatti system. IDH mutations were detected in 62%, p53 mutations in 17%, the 1p/19q codeletion in 46%, and MGMT methylation in 40% of patients. Survival analyses were performed in the 49 patients without contrast enhancement. In the univariate analysis, IDH mutations, the 1p/19q codeletion, and the combination of IDH mutations with the 1p/19q codeletion were associated with both longer PFS (P = 0.006, P = 0.037, and P = 0.003, respectively) and longer OS (P < 0.001, P = 0.02, and P < 0.001, respectively). The multivariate analysis identified absence of IDH mutations as a factor for greater risk of progression (hazard ratio [HR] = 3.1; P = 0.007) and death (HR = 6.4; P < 0.001). We conclude that IDH mutations may be more effective than the Pignatti score in discriminating low- and high-risk patients with LGG.