[ca] El bari de l'Eixample és un dels més representatius de Barcelona. Construït entre 1860 i 1940, està compost per construccions històriques, reconegudes com a Patrimoni Cultural i representa un gran exemple d'urbanisme innovador. L'emblemàtic districte de l'Eixample es caracteritza per les seves diferents illes. Aquestes pomes quadrades estan compostes per edificis rectangulars i pentagonals amb xamfrans de 45 graus. Tots aquests edificis, construïts durant l'expansió de la ciutat, van ser construïts amb obra de fàbrica no reforçada o bé amb una combinació d'obra de fàbrica no reforçada i de formigó / acer. Els edificis d'obra de fàbrica no reforçada estan entre les estructures més vulnerables davant accions sísmiques. Per tant, no s'ha de descuidar el fet que els edificis de districte de Eixample van ser dissenyats considerant només les accions verticals i no les horitzontals. Cal assenyalar que aquestes tipologies estructurals són molt vulnerables a les accions sísmiques, tot i que el perill sísmic en aquesta regió és de nivell baix a moderat. Els edificis de l'Eixample poden classificar-se en dues tipologies: una amb murs d'obra de fàbrica de càrrega en tota l'altura i una altra amb columnes d'acer / formigó a la planta baixa i murs d'obra de fàbrica no reforçats en les superiors. El present estudi se centra en l'anàlisi de la vulnerabilitat sísmica d'un sistema estructural híbrid, que consisteix en part en murs d'obra de fàbrica de càrrega, bigues d'acer i columnes de ferro fos. Aquesta solució constructiva és molt comú perquè permet grans espais oberts i, per tant, permet l'ús de les plantes baixes com instal·lacions comercials o administratives. No obstant això, el sistema estructural híbrid amb presència d'un sol pis tou pot augmentar considerablement la vulnerabilitat d'aquestes tipologies d'edificis.

[en] is one of the most representative districts of Barcelona. The district was built between 1860 and 1940. Its significance stands on the presence of historical constructions, recognised Cultural Heritage sites, all of them embedded in an innovative urban environment. The emblematic Eixample district is characterized by distinct blocks, so called manzanas in Spanish. These squared blocks are composed of rectangular and pentagonal buildings with 45 degrees' chamfers. All these buildings, built during the city´s expansion, were constructed either completely with unreinforced masonry or with a combination of unreinforced masonry and concrete/steel frames. Unreinforced masonry buildings are among the most vulnerable structures to damage from seismic actions. Hence, the fact that the buildings in Eixample were designed considering only vertical and no horizontal actions should not be neglected. It should be noted that these structural typologies are highly vulnerable against seismic actions, even though the seismic hazard in this region is low to moderate. Eixample buildings can be categorised in two typologies: one with load-bearing masonry walls throughout the whole height and a second one with steel/concrete columns on the ground floor and unreinforced masonry walls on the upper ones. The focus of the present study is the seismic vulnerability analysis of a hybrid structural system, consisting partly of load-bearing masonry walls, steel beams and cast-iron columns. This constructive solution is very common because it allows large open spaces, and thus permits the use of the ground floors as commercial or administrative facilities. Nevertheless, the hybrid structural system with presence of one soft floor may significantly increase the vulnerability of these building typologies.