[ca] L'autopista és un dels punts de vista privilegiats del paisatge contemporani. És possible, però, concebre-la també com a creadora de nous paisatges? El paisatge entès no només com a espai geogràfic sinó com una manera particular de mirar. En la primera accepció del terme, és obvi que les autopistes creen paisatge, ja que tenen un impacte directe sobre l'entorn immediat. Aquest treball se centra en la segona definició, en les particularitats de l'experiència paisatgística que ofereix la via. Es pretén així incidir en un disseny de l'autopista propi del segle XXI i superar la visió vergonyant o autònoma de la infraestructura. La visió que ofereix la via és una visió específica, un paisatge propi. Aquesta mirada particular és conseqüència de les condicions perceptives que la conducció de l'autopista imposa en l'observador i, en segon lloc, del disseny dels espais associats a la infraestructura. Donat el confinament, el moviment, la preeminència visual i la linealitat que caracteritza l'autopista, el paisatge és viscut a través d'una successió de seqüències visuals. Aquestes seqüències constitueixen la unitat mínima del trajecte. El terme seqüència remet al món cinematogràfic. El seu ús en el context de l'autopista s'explica per les similituds entre el visionat d'una pel•lícula i la percepció de l'entorn que ofereix aquesta infraestructura. D'una banda, la immobilitat de l'observador, junt amb l'acceleració i la preeminència visual, configuren la percepció del moviment. De l'altra, la continuïtat i linealitat de la via comporta una experiència que té una durada determinada. La imatge resultant té un principi i un final; és una imatge animada. El treball es fonamenta en els escrits dels anys 60 i 70, que aborden el tema de la visió des de l'autopista de forma específica, les publicacions actuals que tracten el tema de forma parcial, i l'existència d'un conjunt nombrós d'obres construïdes que responen a les particularitats de l'experiència de la via. La vinculació de texts i projectes aporta solidesa, facilita l'estudi d'un aspecte clau del treball com és la visió particular que les vies ràpides ofereixen de l'entorn, i permet superar certes mancances bibliogràfiques. El mètode aplicat parteix de la definició de cinc seqüències bàsiques: oberta, tancada, lineal, de fita i estàtica que pertanyen a dos grups diferents: seqüències de camp visual i seqüències de ritme. Una recopilació de 66 projectes que conformen seqüències acotades il•lustra les cinc seqüències bàsiques i així com la incidència d'aquestes en les tres fases o lectures del procés perceptiu (sensació espacial, percepció del moviment i comprensió del significat aparent). La selecció d'aquests projectes es basa en el reconeixement de la dimensió estètica o cultural de l'autopista. Del treball de recerca es desprèn que les cinc seqüències bàsiques no són homogènies, sinó que presenten diferències significatives en relació a les tres fases del procés perceptiu. Atès que les seqüències no s'experimenten individualment sinó de forma simultània i successiva al llarg del trajecte, la visió que ofereix la via es caracteritza per una superposició d'escales i percepcions. D'una banda, les seqüències basades en l'experiència del moviment (lineals, de fita i estàtiques) coincideixen simultàniament amb les seqüències de camp visual (obertes i tancades). Inclús, en determinats trams, es produeix una combinació de seqüències d'un mateix grup. De l'altra, al llarg del trajecte se succeeixen de forma consecutiva seqüències de diferent naturalesa. L'autopista defineix una experiència acumulativa on les seccions precedents incideixen en la percepció de les seqüències posteriors. El ritme resultant combina la percepció continua de les seqüències lineals, la sincopada de les fites, i l'estàtica de les parades, en una successió alternada de seccions obertes i tancades. En cap altre entorn es dóna una combinació tan àmplia de lectures

[en] The motorway is one of the privileged viewpoints of the contemporary landscape. Is it possible, however, to also conceive it as a creator of new landscapes? A landscape not only understood as a geographical space but also as a particular way of viewing.In the first sense of the term, it is obvious that motorways create landscape, since they have a direct impact on the immediate environment. The present work focuses on the second definition ,on the particularities that the roadway offers in order to experience the landscape.lntending to influence, in this manner, on the design of the XXI century motorway and thus, overcoming the shameful or autonomous vision of infrastructure. The outlook that the road provides is a specific vision, its own landscape. This particular point of view is the result of the perceptive conditions that driving on the motorway imposes on the observer and, in second place, the design of spaces associated to infrastructure. Landscape is experienced through a succession of visual sequences given the confinement, movement, visual pre-eminence and linearity that characterizes the motorway. The term sequence refers directly to the cinematographic world. lts use in the context of the motorway is explained by the similarities between watching a film and the perception of the environment that this infrastructure offers. On the one hand, the immobility of the observer, together with the acceleration and the Visual pre-eminence, after the perception of movement.On the other hand, the continuity and linearity of the road entail an experience that has a specific duration. The resulting image has a beginning and an end;it is an animated image. The thesis is based on the writings of the 60s and 70s that address the topic of the view from the motorway a specific manner, the current publications that address the subject in a partial manner and the existence of a large group of constructed projects that respond to the particularities of the road experience. The correlation between texts and projects provides soundness, facilitates the study of a key aspect of the work as is the particular vision of the environment that high speed roads offer and allows surpassing certain bibliographic deficiencies. The studyis based on five basic sequences: open, closed, linear, landmark and static. These belong to two different groups: the sequences of the visual field and those based on experiencing motion. Acompilation of 66 projects, which comprise delimited sequences, illustrates the five basic sequences and the impact of these on the three phases or the interpretation of the perceptive process (spatial sense, movement perception ,apparent meaning). The selection of projects that comprise sequences is based on the recognition of the aesthetic and cultural dimension of the motorway. This research shows that the five basic sequences are not homogeneous, but present significant differences in relation to the three phases of the perceptual process. Since the sequences are not experienced individually but simultaneously and successively a long the route, the vision that the road gives is characterized by a superposition of scales and perceptions. On one hand,the sequences based on the experience of movement (linear, landmark and static) coincide simultaneously with the sequences of the visual fietd (open and closed). Even in certain road sections,a combination of sequences of the same group takes place. On the other hand, along the route, sequences of a different nature occur consecutively. The motorway defines a cumulative experienoe where the preceding sections affect the perception of the subsequent sequences. The resulting rhythm combines the continuous perception of the linear sequences, the syncopated one of the milestones and the static one of the stops in an alternating succession of open and closed sections. In no other environment does such a broad combination of readings take place.