BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Aquest article té com a objectiu conèixer les expectatives i valoracions de futurs mestres respecte a les innovacions que utilitzen els seus docents; objetiu emmarcat dins un projecte d'investigació internacional, finançat per la Secretaria de Ciència i Tècnica i Estudis Regionals de la Universitat Nacional de Jujuy i desenvolupat entre els anys 2012 i 2015. Amb una metodologia qualitativa i longitudinal, les dades es van obtenir d'una mostra d'estudiants del Grau de Mestre a l'inici i en el darrer mes de de la formació universitària. Els principales resultats apunten, encara que amb alguns matissos, que: 1) la manera en què els professors imparteixen la docència condiciona la metodologia dels futurs docents; 2) les innovacions tecnològiques han estat més rellevants que les metodològiques i 3) les característiques que mostra el docent en la creació d'ambients d'aprenentatge es troben entre els aspectes destacats com a necessris per a la millora de les experiències formatives de l'alumnat.

[es] Este artículo tiene como objetivo conocer las expectativas y valoraciones de futuros maestros respecto a las innovaciones que emplean sus docentes; objetivo enmarcado en un proyecto de investigación internacional, financiado por la Secretaría de Ciencia y Técnica y Estudios Regionales de la Universidad Nacional de Jujuy y desarrollado entre los años 2012 y 2015.Con una metodología cualitativa y longitudinal, los datos se obtuvieron de una muestra de estudiantes del Grado de Maestro al inicio y en el último mes de su formación universitaria. Los principales resultados apuntan, aunque con matices, a que: 1) la forma en que los profesores enseñan condiciona la metodología de los futuros docentes; 2) las innovaciones tecnológicas han sido más relevantes que las metodológicas y 3) las características que muestra el docente en la creación de ambientes de aprendizaje se encuentran entre los aspectos destacados como necesarios para mejorar las experiencias formativas del alumnado.
[ca] En aquest assaig analitzo la pel·lícula de ciència ficció Eva (Maíllo, 2011) per mitjà del que anomeno "iberofuturisme": la creació i l'estudi de productes i iniciatives culturals que, relacionant-se amb el passat i el present del panorama dels estudis ibèrics, atenen també a les seves formulacions de futur. Partint dels pressupostos teòrics d'Alison Landsberg i Hannah Arendt per interpretar-ne els significats de l'estètica i la representació dels nous començaments, proposo que Eva presenta un "iberofuturisme ferit", que, com la "cultura ferida" concebuda per Cristina Moreiras (2002), mostra els intersticis de difícil sutura en la relació entre el passat, el present i el futur, fet que pot considerar-se com una al·legoria dels reinicis esdevinguts durant el període de la Transició, època que coincideix amb la part "retro" de l'estètica d'Eva.

[es] En este ensayo analizo la película de ciencia ficción Eva (Maíllo, 2011) a través de lo que denomino "iberofuturismo": la creación y el estudio de productos e iniciativas culturales que, relacionándose con el pasado y el presente del panorama de los estudios ibéricos, atienden también a sus formulaciones de futuro. Usando los presupuestos teóricos de Alison Landsberg y Hannah Arendt para interpretar las significaciones de su estética y su representación de los nuevos comienzos, propongo que Eva presenta un "iberofuturismo herido", que, como la "cultura herida" concebida por Cristina Moreiras (2002), muestra los intersticios de difícil sutura en la relación entre el pasado, presente y futuro, algo que puede considerarse una alegoría de los reinicios ocurridos durante el periodo de la Transición, época que coincide con la parte "retro" de la estética de Eva.
[ca] Les acusacions públiques com a forma d'acció política cap a acusats i/o agents de violències de gènera és causa controvèrsies. Aquesta mena d'accions, que a Xile es coneixen com funa, inciten a debatre sobre els sentits de justícia que hi són associats, el caràcter col·lectiu de la mateixa, las disposicions punitivistes, el caràcter cada vegada més massiu del feminisme i els espais de desacords y conflicte en el seu si. S'hi presenten els resultats d'una recerca qualitativa en què es va entrevistar vint-i-quatre activistes feministes xilenes per conèixer les seves reflexions polítiques al respecte. Els resultats demostren profundes reflexions on es reconeixen tensions entre l'assoliment que representa haver obtingut una major atenció social en la instal·lació pública dels greuges i la possible debilitat del debat en un temps en què el moviment feminista gaudeix d'un caràcter massiu.

[es] Las acusaciones públicas como forma de acción política hacia acusados y/o victimarios de violencias de género genera controversias. Este tipo de acciones, nombradas en Chile como funa. convoca a debatir sobre los sentidos de justicia asociados a ella, el carácter colectivo de la misma, las disposiciones punitivistas, la creciente masividad del feminismo y los espacios de desacuerdos y conflicto en él. Se presentan los resultados de una investigación cualitativa en que se entrevistaron a veinticuatro activistas feministas chilenas para conocer sus reflexiones políticas al respecto. Los resultados demuestran profundas reflexiones reconociéndose tensiones entre el logro de haber obtenido mayor escucha social en la instalación pública de los agravios y la posible debilidad del debate en tiempos de masividad del movimiento feminista.
[ca] Aquest article explora el rol i l'autopercepció dels mitjans de comunicació alternatius a Hong Kong. Estudis anteriors han demostrat que els mitjans alternatius tenen un paper crucial en els moviments socials i com a agents contrapúblics de la societat civil. Malgrat això, és poca l'atenció rebuda per l'autopercepció d'aquests mitjans alternatius a l'Est asiàtic; en particular, la seva identitat, la seva potencial influència en l'agenda dels noticiaris convencionals i els seu paper en la visualització de grups marginats. Els nostres dos estudis de cas, basats en entrevistes en profunditat, s'ocupen de mitjans de comunicació alternatius centrats bàsicament en les lluites de la classe treballadora: WK News i Racical HK. El present estudi contribueix a l'àrea dels estudis dels mitjans i la comunicació política, i té implicacions per a les persones que participen en la societat civil i els mitjans de comunicació.

[es] Este artículo explora el rol y la autopercepción de los medios de los medios de comunicación alternativos en Hong Kong. Estudios anteriores han demostrado que los medios alternativos tienen un papel crucial en los movimientos sociales y como agentes contrapúblicos de la sociedad civil. Aun así, es poca la atención que se ha prestado a la autopercepción de tales medios alternativos en el Este asiático; en particular, a su identidad, a su potencial influencia en la agenda de los noticiarios convencionales y a su papel en la visualización de grupos marginados. Nuestros dos estudios de caso, basados en entrevistas en profundidad, se ocupan de medios de comunicación alternativos centrados fundamentalmente en las luchas de la clase trabajadora: WK News y Radical HK. El presente estudio contribuye al campo de los estudios los medios y la comunicación política, y posee implicaciones para las personas que participan en la sociedad civil y en los medios de comunicación.
[ca] Sábado en Ciudad Gótica és un poema de l'escriptor mexicà Daniel Chávez que pren com a substrat intertextual la figura de Batman. El poema crea significats per mitjà de les citacions a escenes, estats i ambients de Batman. El text poètic té un sentit que s'arrodoneix amb el món simbòlic del personatge. D'aquesta manera, la imatge esdevé un element intertextual del poema. El resultat és un text poètic regulat per un personatge de la cultura popular, la imatge del qual serveix d'ancoratge entre els significats dels dos textos: finalment, les escenes descrites en el poema formen el mite tràgic de Batman.

[es] Sábado en Ciudad Gótica es un poema del escritor mexicano Daniel Chávez que toma como sustrato intertextual la figura de Batman. El poema crea significados por medio de las citas a escenas, estados y atmósferas de Batman. El texto poético tiene un sentido que se completa con el mundo simbólico del personaje. De esta forma, la imagen se convierte en elemento intertextual del poema. El resultado es un texto poético regulado por un personaje de la cultura popular, cuya imagen sirve de anclaje entre los significados de los dos textos: finalmente, las escenas descritas en el poema forman el mito trágico de Batman.
[ca] En aquest article es recullen lleugerament corregides les paraules que l'autor va pronunciar en la taula rodona "Dolores Juliano, memòria i llegat", de l'acte d'homenatge que la Comissió d'Igualtat de les Facultats de Filosofia i Geografia i Història de la Universitat de Barcelona, amb la col·laboració del Departament d'Antropologia Social, van dedicar el 10 de febrer de 2023 a l'antropòloga Dolores Juliano, amb motiu de la celebració del dia Internacional de la Dona i la Nena en la Ciència.

[es] En este artículo se recogen ligeramente corregidas las palabras que el autor pronunció en la mesa redonda "Dolores Juliano, memoria y legado", del acto de homenaje que la Comisión de Igualdad de las Facultades de Filosofía y Geografía e Historia de la Universitat de Barcelona, con la colaboración del Departamento de Antropología Social, dedicaron el 10 de febrero de 2023 a la antropóloga Dolores Juliano, con motivo de la celebración del día Internacional de la Mujer y la Niña en la Ciencia.&nbsp;
[ca] Les activitats esportives constitueixen una de les fonts principals d'educació no formal. El nombre elevat de participants, així com la seva motivació, configuren un context idoni per poder aconseguir una educació integral. Per això cal un plantejament deliberat ja que l'esport no educa en si mateix. A l'escola esportiva La Fábrica de Valores de la Universidad de Castilla - La Mancha, dins del seu programa formatiu d'educació socioemocional, es va desenvolupar una experiència d'aprenentatge servei en què van participar 19 adolescents dels equips cadet masculí i femení. A partir d´una proposta per aconseguir fons per a la Fundació Khanimambo (Praia de Xai-Xai, Moçambic), l´objectiu va ser desenvolupar els valors de solidaritat, empatia, cooperació i responsabilitat mitjançant la metodologia d´aprenentatge servei. Com a resultats d'aquesta experiència es destaquen el sentiment de satisfacció personal que han tingut els participants ajudant els altres i el desenvolupament de l'empatia, la solidaritat i la cooperació. Se suggereix que algunes de les nombroses accions de voluntariat que es fan a les escoles i els clubs esportius es configuren seguint una metodologia d'aprenentatge servei per consolidar els aprenentatges de valors i actituds.

[es] Las actividades deportivas constituyen una de las principales fuentes de educación no formal. El número elevado de participantes, así como la motivación con la que acuden, configuran un contexto idóneo para poder conseguir una educación integral. Para ello es necesario un planteamiento deliberado ya que el deporte no educa en sí mismo. En la escuela deportiva La Fábrica de Valores de la Universidad de Castilla-La Mancha, dentro de su programa formativo de educación socioemocional, se desarrolló una experiencia de aprendizaje-servicio en la que participaron 19 adolescentes de los equipos cadete masculino y femenino. A partir de una propuesta para conseguir fondos para la Fundación Khanimambo (Praia de Xai-Xai, Mozambique), el objetivo fue desarrollar los valores de solidaridad, empatía, cooperación y responsabilidad mediante la metodología de aprendizaje-servicio. Como resultados de esta experiencia se destacan el sentimiento de satisfacción personal que han tenido los participantes ayudando a los demás y el desarrollo de la empatía, solidaridad y cooperación. Se sugiere que algunas de las numerosas acciones de voluntariado que se hacen en las escuelas y clubes deportivos se configuren siguiendo una metodología de aprendizaje-servicio para consolidar los aprendizajes de valores y actitudes.
[ca] L'objectiu que perseguim amb el present article és analitzar críticament els arguments utilitzats en defensa de la regla dels 14 dies, referida aquesta a la recerca i experimentació amb embrions humans. Aquesta regla va ser proposada per primera vegada fa ja més de quaranta anys, sent molts els països que es van acollir a ella incloent-la en les seves respectives legislacions. No obstant això, després de quatre dècades, la ciència exigeix avui un debat internacional en el qual sigui revisat amb urgència el límit que la norma imposa, la qual impossibilita als científics poder investigar amb embrions creats en el laboratori més enllà de la frontera dels 14 dies. Per a això, repararem en dos textos fonamentals en els quals la regla va tenir el seu origen, analitzant des de la bioètica si els arguments continguts en ells són coherents i si poden actualment sostenir-se. A més, atendrem les raons ofertes des de la ciència per a dur a terme la seva ampliació, tenint en compte que qualsevol canvi en la norma haurà de tenir sempre la seva correspondència amb els valors presents en la societat del moment.

[es] El objetivo que perseguimos con el presente artículo es analizar críticamente los argumentos utilizados en defensa de la regla de los 14 días, referida ésta a la investigación y experimentación con embriones humanos. Dicha regla fue propuesta por primera vez hace ya más de cuarenta años, siendo muchos los países que se acogieron a ella incluyéndola en sus respectivas legislaciones. No obstante, después de cuatro décadas, la ciencia exige hoy un debate internacional en el que sea revisado con urgencia el límite que la norma impone, la cual imposibilita a los científicos poder investigar con embriones creados en el laboratorio más allá de la frontera de los 14 días. Para ello, repararemos en dos textos fundamentales en los que la regla tuvo su origen, analizando desde la bioética si los argumentos contenidos en ellos son coherentes y si pueden actualmente sostenerse. Además, atenderemos a las razones ofrecidas desde la ciencia para llevar a cabo su ampliación, teniendo en cuenta que cualquier cambio en la norma deberá tener siempre su correspondencia con los valores presentes en la sociedad del momento.
[ca] Aquest assaig té la pretensió d'ocupar-se del cos com una construcció política, tècnica i imaginària, i per tant de subratllar-ne la seva condició artificial davant del seu sentit fisiològic més comú. Per això es parteix d'un punt de vista psicoanalític que l'analitza no des de la seva afirmació i positivitat sinó des de la seva pèrdua i negativitat. Així es presenta el problema de la pulsió de mort. En aquest context, el cos artístic sorgeix com el significant que constantement revela les tensions i fissures d'un sistema de poder esdevingut camp de representació a través de les seves operacions simbòliques. Des dels anys seixanta i fins l'actualitat, el cos en l'art mostra la seva ferida, la seva fractura i la seva deformació constitutives, i d'aquesta manera es paralitza en una aporia: allò que el destrueix i l'allò altre que el sublima és la mateixa violència.

[es] Este ensayo tiene el objetivo de abordar la problemática del cuerpo como una construcción política, técnica e imaginaria, sustrayéndolo a una concepción natural y subrayando su constitución artificial. Para ello se parte de una proyección psicoananítica que no analiza el cuerpo desde su afirmación y su positividad, sino desde su pérdida y su negación, dando asimismo una relevancia al problema de la pulsión de muerte. Entramado en esta mirada, el cuerpo artístico aparece como el significante que constantemente revela y delata las tensiones y fisuras de un sistema de poder cuyas operaciones simbólicas lo convierten en campo de representación. El cuerpo en el arte desde los años sesenta hasta la actualidad muestra su herida, la fractura y la deformación que lo constituye, paralizado en la aporía de que la violencia que lo destruye es la misma que lo sublima.
[ca] Per mitjà de l'anàlisi de pintures, escultures i estampes amb el relat hagiogràfic i l'èxtasi d'Ignasi de Loiola conservades en centres religiosos i acadèmics de Catalunya, l'autora constata les dificultats que comporta l'estudi d'aquestes obres deslocalitzades a conseqüència de les múltiples convulsions polítiques i socials esdevingudes al territori (específiques o no de la Companyia de Jesús); alhora, proposa, per a la seva valoració patrimonial, un estudi contextual internacional mitjançant la consulta de fonts documentals, literàries i visuals que evidencien l'existència d'unes estratègies comunes en l'ús del llenguatge visual per aquesta congregació clerical amb independència de la qualitat artística dels artefactes. Així, paral·lelament a les imatges narratives, amb una finalitat instructiva i memorística, en aquest article es reconstrueixen per primer cop cadenes d'imatges amb iconografies locals relatives a les estades d'Ignasi a Montserrat, Manresa o Barcelona, que responien a la voluntat tant de fomentar la devoció entre els naturals com a la d'inscriure un sant fundador i contrareformista en les històries particulars.

[es] Una hagiografía pintada de Ignacio de Loyola y otras imágenes del fundador en Cataluña. Ejemplos de casos pendientes de estudio Mediante el análisis de pinturas, esculturas y estampas con el relato hagiográfico y el éxtasis de Ignacio de Loyola conservadas en centros religiosos y académicos de Cataluña, la autora demuestra las dificultades que conlleva el estudio de estas obras deslocalizadas a consecuencia de las múltiples convulsiones políticas y sociales acontecidas en el territorio (específicas o no de la Compañía de Jesús); y a la vez propone, para su valoración patrimonial, un estudio contextual internacional, por medio de la consulta de fuentes documentales, literarias y visuales, que pone de manifiesto la existencia de unas estrategias comunes en el uso del lenguaje visual por parte de dicha congregación clerical con independencia de la calidad artística de los artefactos. Así, junto con imágenes narrativas, con una finalidad instructiva y memorística, en este artículo se reconstruyen, por primera vez, cadenas de imágenes con iconografías locales, relativas a las estancias en Montserrat, Manresa o Barcelona, que responden a la voluntad tanto de fomentar la devoción entre los naturales como de inscribir un santo fundador y contrarreformista en las historias particulares.
[ca] Es presenta un projecte d'innovació educativa realitzat en els cursos 20-21 i 21-22 de primer i segon del Títol Propi de Lideratge de la Universidad de San Pablo CEU de Madrid. Durant aquest curs acadèmic s'ha engegat en ambdós cursos un nou projecte educatiu basat en la docència virtual mixta (híbrida), on les masterclass o sessions més teòriques s'han complementat amb un Challenge Based Learning o Aprenentatge Basat en Reptes (ABR) vinculat a les matèries d'ambdós cursos, aplicant la metodologia Design Sprint, per a la realització de la qual s'ha emprat la plataforma Teams. L'objectiu era fer participar l'alumne del seu propi procés formatiu, en pretendre un aprenentatge experimental de les soft skills, pròpies de qualsevol curs de lideratge, aplicant mètodes àgils de treball, que són cada vegada més utilitzats a les empreses. En aquest sentit, l'aprenentatge basat en desafiaments ha suposat una experiència on els participants han desenvolupat solucions que requereixen un enfocament interdisciplinari i creatiu per al desenvolupament d'aquestes habilitats toves.

[es] Se presenta un proyecto de innovación educativa realizado en los cursos 20-21 y 21-22 de primero y segundo del Título Propio de Liderazgo de la Universidad San Pablo CEU de Madrid. Durante este curso académico se ha puesto en marcha en ambos cursos un nuevo proyecto educativo basado en la docencia virtual mixta (híbrida), donde las masterclass o sesiones más teóricas se han complementado con un Challenge Based Learning o Aprendizaje Basado en Retos (ABR) vinculado a las materias de ambos cursos, aplicando la metodología Design Sprint, para cuya realización se ha empleado la plataforma Teams. El objetivo era hacer partícipe al alumno de su proceso formativo, al pretender un aprendizaje experiencial de las soft skills, propias de cualquier curso de liderazgo, aplicando métodos agiles de trabajo, que son cada vez más utilizados en las empresas. En este sentido, el aprendizaje basado en desafíos ha supuesto una experiencia donde los participantes han desarrollado soluciones que requieren un enfoque interdisciplinario y creativo para el desarrollo de estas habilidades blandas.
[ca] Què és el que ens fa diferents d'altres animals? Els antropòlegs porten molt temps tractant de saber que va ser el que ens va fer humans i com es va diferenciar el nostre llinatge de la resta de primats. Diferents recerques apunten que els canvis produïts en l'alimentació dels nostres avantpassats van ser una important força selectiva en l'evolució i en particular l'evolució del nostre cervell. No hi ha dubte que "som el que mengem" però que també som el que vam menjar fa milions d'anys. Us convido a endinsar-vos a l'increïble món de l'evolució humana per analitzar d' on venim i que vam fer en el passat per poder entendre millor el present.

[es] ¿Qué es lo que nos hace diferentes de otros animales? Los antropólogos llevan mucho tiempo tratando de saber que fue lo que nos hizo humanos y cómo se diferenció nuestro linaje del resto de primates. Diferentes investigaciones apuntan que los cambios producidos en la alimentación de nuestros antepasados fueron una importante fuerza selectiva en la evolución y en particular la evolución de nuestro cerebro. No cabe duda que "somos lo que comemos" pero que también somos lo que comimos hace millones de años. Os invito a adentraros en el increíble mundo de la evolución humana para analizar de dónde venimos y que hicimos en el pasado para poder entender mejor el presente.
[ca] El consentiment informat (CI) sol entendre's com una declaració, comunament escrita, amb la qual una persona accepta, de manera lliure i informada, sotmetre's a un cert procediment mèdic. Recentment, Tunzi et al. (2021) han proposat un nou model de CI per a l'atenció mèdica primària, al qual anomenen "el consentiment continu" (CC), el qual ofereix una alternativa a l'estat actual de la manera en què s'obté el CI. Ells sostenen que el seu model "honra l'autonomia del pacient, satisfà les obligacions legals [del personal mèdic] i millora la cura del pacient d'una manera que és tant transparent com pragmàtica" (Tunzi et al. 2021:35). Em proposo fer una revisió crítica de la seva proposta i argumentar que aquest model continu pot reforçar-se emmarcant-lo dins d'un enfocament narratiu i concebent a la relació metge pacient (RMP) baix dit enfocament.

[es] El consentimiento informado (CI) suele entenderse como una declaración, comúnmente escrita, con la que una persona acepta, de manera libre e informada, someterse a un cierto procedimiento médico. Recientemente, Tunzi et al. (2021) han propuesto un nuevo modelo de CI para la atención médica primaria, al que llaman "el consentimiento continuo" (CC), el cual ofrece una alternativa al estado actual del modo en que se obtiene el CI. Ellos sostienen que su modelo "honra la autonomía del paciente, satisface las obligaciones legales [del personal médico] y mejora el cuidado del paciente de una manera que es tanto transparente como pragmática" (Tunzi et al. 2021:35). Me propongo hacer una revisión crítica de su propuesta y argumentar que este modelo continuo puede reforzarse enmarcándolo dentro de un enfoque narrativo y concibiendo a la relación médico paciente (RMP) bajo dicho enfoque.