[ca] En aquesta tesi s'aprofundeix en l'estudi de la millora de la protecció UV que exerceixen els tèxtils de polièster mitjançant la introducció de nano o micro-partícules de TiO2 en el polièster durant l'extrusió del fil. Inicialment s'estudia la influència de diferents agents dispersants en la bona dispersió i mescla del TiO2 amb el PET. Els agents dispersants estudiats són una cera de èster parcialment saponificat d'àcids montànics (PSEMA), un èster d'àcids montànics amb alcohols multifuncionals (MAWMA), una cera de amida a base de N, N¿-bisstearoil etilendiamina (AW) i un dispersant IQAP. Mitjançant la cristal·lització no isotèrmica i la microscopia de birefringència s'observa la bona capacitat de dispersió de MAWMA, per la qual cosa aquest dispersant s'escull per a l'estudi posterior. Seguidament, s'estudia la importància de la forma cristal·lina (rútil i anatasa), de la mida de partícula (micro i nanométric) i de la concentració (1, 2 i 3%) del diòxid de titani en mescles amb polièster en presència de l'agent dispersant escollit en la primera part. S'estudia el seu comportament en la cristal·lització no isotèrmica mitjançant DSC i enfront de la radiació ultraviolada (UPF, factor de protecció UV). La finalitat és conèixer la concentració de partícules de TiO2 i de dispersant òptimes per a l'obtenció posterior de fils de multifilament amb aquestes partícules. Es conclou que amb un 2% de partícules, aquestes estan ben dispersades. A continuació, s'obtenen els fils PET amb partícula de TiO2 en les condicions seleccionades anteriorment, es realitza un estiratge post-filatura per proporcionar al fil propietats tèxtils òptimes, s'obtenen teixits de punt a partir d'aquests fils, i finalment es termofixen els teixits. S'estudia la variació de les propietats dels fils després de cadascuna de les etapes tèxtils aplicades per conèixer la influència no només del processament sinó també de l'aportació a aquesta variació per la presència de partícules de TiO2. S'estudia la influència de la inclusió de la partícula en el fil segons la mida de la partícula (nano o micrométric) i la forma cristal·lina (rútil o anatasa) en les propietats mecàniques, cristalinitat (DSC) i protecció Ultraviolada (UPF). Finalment, es caracteritza la microestructura dels teixits obtinguts mitjançant la Calorimetria Diferencial d'Escombratge (DSC), i el factor de Protecció Ultraviolada (UPF). S'observa una millora important del valor d'UPF dels teixits amb partícules respecte al valor de l'UPF del teixit original. La relació observada, en ordre de major a menor protecció, és la següent: Rútil Micro > Rútil Nano ¿ Anatasa Micro > Anatasa Nano S'observa que els substrats amb partícules rútil posseeixen major protecció ultraviolada que les partícules anatasa. Quant a la mida de partícula, s'observa que les partícules micro protegeixen més que les nanométriques.

[en] In this thesis, we study the improvement of the UV protection of polyester textiles by introducing nano or microparticles of TiO2 in the polyester during the extrusion of the yarn. Initially, the influence of different dispersing agents on the good dispersion and mixing of TiO2 with PET is studied. The dispersing agents studied are a partially saponified ester wax of mountain acids (PSEMA), an ester of montanic acids with multifunctional alcohols (MAWMA), an amide wax based on N, N'-bisstearoyl ethylenediamine (AW) and an IQAP dispersant. By non-isothermal crystallization and birefringence microscopy, the good dispersion capacity of MAWMA is observed, so this dispersant is chosen for later study. Next, the importance of the crystalline form (rutile and anatase), particle size (micro and nanometric) and the concentration (1, 2 and 3%) of titanium dioxide in mixtures with polyester in the presence of the dispersing agent chosen in the first part. Its behavior in nonisothermal crystallization by DSC and ultraviolet radiation (UPF, UV protection factor) is studied. The purpose is to know the concentration of optimum TiO2 particles and dispersant for subsequent generation of multifilament yarns with said particles. It is concluded that with 2% of particles, they are well dispersed. The PET wires are then obtained with TiO2 particle under the conditions selected above, a post-spin drawing is performed to provide the yarn with optimum textile properties, knitted fabrics are obtained from said yarns, and finally the fabrics are thermoset. It is studied the variation of the properties of the threads after each of the textile stages applied to know the influence not only of the processed but also of the contribution to this variation by the presence of TiO2 particles. The influence of particle inclusion on the yarn according to particle size (nano or micrometric) and crystalline form (rutile or anatase) on mechanical properties, crystallinity (DSC) and ultraviolet protection (UPF) is studied. Finally, the microstructure of the tissues obtained by Differential Scanning Calorimetry (DSC) and the Ultraviolet Protection Factor (UPF) is characterized. A significant improvement of the UPF value of the particle tissues with respect to the UPF value of the original tissue is observed. The observed relationship, in order from highest to lowest protection, is the following: Rutile Micro> Rutile Nano ≈ Anatasa Micro> Anatasa Nano It is observed that substrates with rutile particles have higher ultraviolet protection than anatase particles. As for the particle size, it is observed that the micro particles protect more than the nanometric ones.