[ca] El trasplantament pulmonar (TP) representa la última opció terapèutica per aquells pacients que pateixen alguna malaltia respiratòria en fase terminal. Tot i que els últims anys s'han fet molts avenços, l'esperança de vida pel TP és la més baixa entre tots els trasplantaments d'òrgan sòlid. Això és degut a la incidència d'infeccions, que representen el 37% de les morts durant el primer any després del TP, i la disfunció crònica de l'empelt (DCE), que és la principal limitació per la supervivència a llarg termini, amb una mortalitat d'entre el 25-30% entre 3-5 anys després del TP. A més, ambdues complicacions estan relacionades, ja que les infeccions als receptors de TP són un factor de risc ben conegut pel desenvolupament de DCE. En els darrers anys, els mètodes metagenòmics han permès caracteritzar el microbioma bacterià dels receptors de TP, tot i que el seu paper en la patogènesi de la DCE no està clar. En el cas del component víric, la informació és encara menor, ja que no s'ha estudiat en profunditat tot el viroma, inclosos els virus d'ADN i ARN y, a més, no s'ha avaluat clarament ni la dinàmica a llarg termini del viroma després del TP ni la seva relació amb el pronòstic dels trasplantats. Per tant, l'objectiu principal de la present tesi va ser caracteritzar en detall el microbioma bacterià (part 1) i la composició completa del viroma (part 2) en receptors de TP utilitzant enfocs metagenòmics per avaluar la dinàmica temporal, la seva eventual restauració i l'impacte potencial en el pronòstic a llarg termini i el desenvolupament de DCE. Al primer estudi (part 1) es sosté que la diversitat alfa del microbioma nasofaringi va disminuir a les primeres fases post-TP i que, un any després, els receptors sense DCE presentaven una composició bacteriana més semblant a la dels pacients sans, una troballa que podria estar relacionada amb el millor pronòstic observat en aquest grup. A més es suggereix que el mostreig del tracte respiratori superior podria ser una alternativa eficaç i menys invasiva per estudiar el microbioma bacterià respiratori. Al segon estudi (part 2) s'afirma que la diversitat alfa es normalitza dos anys després del TP i que la composició del viroma difereix entre els receptors de TP i els pacients sans. No obstant, no es van observar diferències en la composició global del viroma entre els trasplantats amb i sense DCE. A més, es suggereix que la immunosupressió pot alterar la composició del viroma. En general, els estudis inclosos en aquesta tesi contribueixen a una millor comprensió de la dinàmica del microbioma bacterià respiratori i el viroma plasmàtic després del TP i la seva implicació en els resultats a llarg termini, i obren noves perspectives per futures investigacions.

[es] El trasplante de pulmón (TP) representa la última opción terapéutica para aquellos pacientes que padecen de alguna enfermedad respiratoria en fase terminal. Aunque en los últimos años se han hecho muchos avances, la esperanza de vida en el TP es la más baja de entre todos los trasplantes de órgano sólido. Esto es debido a la incidencia de infecciones, que representan el 37% de las muertes en el primer año tras el TP, y la disfunción crónica del injerto pulmonar (DCI), que es la principal limitación para la supervivencia a largo plazo, con una mortalidad del 25-30% entre 3-5 años tras el TP. Además, ambas complicaciones están relacionadas, ya que las infecciones en los receptores de TP son un factor de riesgo bien conocido para el desarrollo de DCI. En los últimos años, los métodos metagenómicos han permitido caracterizar el microbioma bacteriano de los receptores de TP, aunque su papel en la patogénesis de la DCI no está claro. En el caso del componente vírico, la información es aún menor, ya que no se ha estudiado en profundidad todo el viroma, incluidos los virus de ADN y ARN y, además, no se ha evaluado claramente ni la dinámica a largo plazo del viroma tras el TP ni su relación con el pronóstico de los trasplantados. Por lo tanto, el objetivo principal de la presente tesis fue caracterizar en detalle el microbioma bacteriano (parte 1) y la composición completa del viroma (parte 2) en receptores de TP utilizando enfoques metagenómicos para evaluar la dinámica temporal, su eventual restauración y el impacto potencial en el pronóstico a largo plazo y el desarrollo de DCI. En el primer estudio (parte 1) se sostiene que la diversidad alfa del microbioma nasofaríngeo disminuyó en las primeras fases post-TP y que, un año después, los receptores sin DCI presentaban una composición bacteriana más parecida a la de los pacientes sanos, un hallazgo que podría estar relacionado con el mejor pronóstico observado en este grupo. Además, se sugiere que el muestreo del tracto respiratorio superior podría ser una alternativa eficaz y menos invasiva para estudiar el microbioma bacteriano respiratorio. En el segundo estudio (parte 2) se afirma que la diversidad alfa se normaliza dos años después de la LT y que la composición del viroma difiere entre los receptores de TP y los pacientes sanos. Sin embargo, no se observaron diferencias en la composición global del viroma entre los trasplantados con y sin DCI. Además, se sugiere que la inmunosupresión puede alterar la composición del viroma. En general, los estudios incluidos en esta tesis contribuyen a una mejor comprensión de la dinámica del microbioma bacteriano respiratorio y el viroma plasmático tras el TP y su implicación en los resultados a largo plazo, y abren nuevas perspectivas para futuras investigaciones.