[ca] El desenvolupament de la indústria vinícola que s'ha produït tant a Catalunya com a la resta d'Espanya, durant les últimes dècades, ha provocat problemes mediambientals en aquelles zones properes a aquest tipus d'instal·lacions, ja que s'ha vist incrementada la producció d'aigües residuals o altres tipus de residus, ja siguin sòlids o líquids, com les vinasses. La problemàtica sorgeix amb la presència de certs compostos que contenen aquest tipus de residus, com són els polifenols, ja que són substàncies produïdes per el raïm com a mitjà de protecció contra infeccions bacteriològiques, causa del seu poder bactericida i per tant són difícilment biodegradables. Aquest fet provoca que el tractament biològic d'aquest tipus de residus sigui un procés complex i, de vegades, difícil de dur a terme. La digestió anaeròbia és un procés biològic àmpliament utilitzat per al tractament de diversos residus, entre ells les vinasses. No obstant això, si es veu alterada, no hi haurà reducció de càrrega orgànica, ni producció de biogàs i per tant el tractament no serà òptim. L'objectiu d'aquest treball és elucidar si els polifenols continguts en les aigües residuals de la indústria vinícola són biodegradables per via anaeròbia, així com determinar la seva constant d'inhibició. Per complir amb els objectius s'han realitzat assajos de biodegradabilitat anaeròbia, on s'ha emprat diferents volums inicials de vinazas com com a substrat i, per tant, diferents concentracions inicials de polifenols. De el seguiment de la seva evolució es determinarà si poden ser degradats anaeròbicament, i de la comparació de les activitats biològiques inicials s'ha d'estimar la seva constant d'inhibició. Els resultats obtinguts mostren com a mesura que la concentració de polifenols decreix des dels 300 mg / L a 86 mg / L, l'activitat bacteriana de producció de metà augmenta des de valors de 0,014 ml CH4 / g DQO * dia fins als 3,612 ml CH4 / g DQO * dia. O bé, valors de 0,036 ml CH4 / g SSV * dia i 5,891 ml CH4 / g SSV * dia, respectivament per a concentracions decreixents de polifenols. Aquest fet també s'ha observat en el rendiment de la producció de metà per DQO consumida, ja que es passa de valors de 0,029 ml CH4 / g DQO consumit fins a 138 ml CH4 / g DQO consumit, en el tractament amb menor concentració de polifenols ( TPP).A partir dels valors previs s'ha obtingut un rang de valors per a la constant d'inhibició, els valors mínim i màxim ha estat de 110,45 mg TPP / L i de 130,8 mg / L, respectivament, segons el mètode de càlcul utilitzat. Pel que fa a la reducció de la DQO, a mesura que es reduïa la concentració de polifenols, major ha estat la reducció de DQO. Des d'un 1,5% per als assajos amb major concentració de TPP, fins arribar a un 86% en els de menor concentració, respecte a la DQO soluble, i per a la DQO total, des d'un 6,6% fins al 54%, respectivament . Respecte a la dinàmica d'eliminació de polifenols, aquesta ha estat força semblant a la de la DQO, a menor concentració inicial d'aquestes substàncies, major ha estat la seva eliminació, des de valors gairebé nuls per als assajos de major concentració de TPP fins al 82, 5% per als de concentració més baixa.

[es] El desarrollo de la industria vinícola que se ha producido tanto en Cataluña como en el resto de España, durante las últimas décadas, ha provocado problemas medioambientales en aquellas zonas cercanas a este tipo de instalaciones, ya que se ha visto incrementada la producción de aguas residuales u otros tipos de residuos, ya sean sólidos o líquidos, como las vinazas. La problemática surge con la presencia de ciertos compuestos que contienen este tipo de residuos, como son los polifenoles, ya que son sustancias producidas por las uvas como medio de protección contra infecciones bacteriológicas, debido a su poder bactericida y por lo tanto son difícilmente biodegradables. Este hecho provoca que el tratamiento biológico de este tipo de residuos sea un proceso complejo y, en ocasiones, difícil de llevar a cabo. La digestión anaerobia es un proceso biológico ampliamente utilizado para el tratamiento de diversos residuos, entre ellos las vinazas. Sin embargo, si se ve alterada, no habrá reducción de carga orgánica, ni producción de biogás y por tanto el tratamiento no será óptimo. El objetivo del presente trabajo es elucidar si los polifenoles contenidos en las aguas residuales de la industria vinícola son biodegradables por vía anaerobia, así como determinar su constante de inhibición. Para cumplir con los objetivos se han realizado ensayos de biodegradabilidad anaerobia, donde se ha empleado diferentes volúmenes iniciales de vinazas como como sustrato y, por tanto, diferentes concentraciones iniciales de polifenoles. Del seguimiento de su evolución se determinará si pueden ser degradados anaeróbicamente, y de la comparación de las actividades biológicas iniciales se estimará su constante de inhibición. Los resultados obtenidos muestran como a medida que la concentración de polifenoles decrece desde los 300 mg/L a 86 mg/L, la actividad bacteriana de producción de metano aumenta desde valores de 0,014 ml CH4/g DQO*día hasta los 3,612 ml CH4/g DQO*día. O bien, valores de 0,036 ml CH4/g SSV*día y 5,891 ml CH4/g SSV*día, respectivamente para concentraciones decrecientes de polifenoles. Este hecho también se ha observado en el rendimiento de la producción de metano por DQO consumida, ya que se pasa de valores de 0,029 ml CH4/g DQO consumido hasta 138 ml CH4/g DQO consumido, en el tratamiento con menor concentración de polifenoles (TPP). A partir de los valores previos se ha obtenido un rango de valores para la constante de inhibición, cuyos valores mínimo y máximo ha sido de 110,45 mg TPP/L y de 130,8 mg/L, respectivamente, según el método de cálculo utilizado. En cuanto a la reducción de la DQO, a medida que se reducía la concentración de polifenoles, mayor ha sido la reducción de DQO. Desde un 1,5% para los ensayos con mayor concentración de TPP, hasta alcanzar un 86% en los de menor concentración, respecto a la DQO soluble, y para la DQO total, desde un 6,6% hasta el 54%, respectivamente. Respecto a la dinámica de eliminación de polifenoles, esta ha sido bastante parecida a la de la DQO, a menor concentración inicial de estas sustancias, mayor ha sido su eliminación, desde valores casi nulos para los ensayos de mayor concentración de TPP hasta el 82,5% para los de concentración más baja.