[ca] Introducció: Donada la gravetat de l'impacte dels Trastorns de la Conducta Alimentària, la dificultat per a tractar-los, i el creixent nombre de persones que els pateixen, s'ha tornat cada vegada més important el comprendre la naturalesa d'aquests trastorns i els factors que intervenen en el seu desenvolupament i manteniment. El principal objectiu d'aquest treball és explorar la disregulació emocional en una mostra de pacients amb un Trastorn de la Conducta Alimentària de manera transversal i longitudinal, i analitzar la relació amb variables clíniques, psicopatològiques i de la personalitat. Mètode: La mostra estava formada per 116 pacients (grup clínic) i 87 subjectes controls sans (grup control). A la vegada, hem dividit el grup clínic en dos subgrups basat més en criteris fenomenològics en lloc de diferenciar entre les categories diagnòstiques de Trastorn de la Conducta alimentària que estableix el DSM-5. D'una banda, pacients amb predomini de restricció alimentària sense episodis bulímic-purgatius, subgrup restrictiu, i per l'altre, pacients amb predomini de conductes bulímic-purgatives, subgrup purgatiu. El grup clínic ha estat avaluat en dos moments diferents amb un interval de temps d'un any entre la primera i la segona avaluació. L'Escala de dificultats en la regulació emocional (DERS) s'ha utilitzat per a avaluar la disregulació emocional. Resultats: Els resultats van confirmar unes dificultats en la disregulació emocional en el subgrup purgatiu respecte al grup control en la puntuació total de la DERS i les seves subescales. En comparar el subgrup restrictiu i el grup control s'evidencien diferències entre les subescales però no en la puntuació total de la DERS. Entre el subgrup restrictiu i purgatiu també es van reportar unes diferències estadísticament significatives presentant majors dificultats el subgrup purgatiu. També s'evidencia com a diferents variables clíniques i dimensions de la personalitat juguen un paper important en aquest funcionament emocional. Al cap d'un any de la primera avaluació, les pacients amb TCA mostren diferències estadísticament significatives en relació a la primera avaluació. Els canvis en la disregulació emocional semblen estar relacionats de manera rellevant amb canvis en la simptomatologia pròpia del TCA. Conclusions: El nostre estudi suggereix la importància de contemplar la disregualció emocional com un factor a incloure en les intervencions per a millorar l'eficàcia dels tractaments. Distingir el perfil de les persones amb TCA segons el funcionament emocional permetria desenvolupar un tractament dirigit a dificultats específiques.

[en] Introduction: Given the severity of the Eating Disorders impact, the difficulty in treating them, and the increasing number of people who suffer from them, it has become increasingly important to understand the nature of these disorders and its development and maintenance factors. The main purpose of this research is to explore emotional dysregulation in a sample of Eating Disorder patients in a transversal and longitudinal way, and analyze its relation with clinical, psychopathological and personality variables. Method: The sample consisted of 116 patients (clinical group) and 87 healthy control subjects (control group). We divided the clinical group into two subgroups based on more phenomenological criteria instead of differentiating between the diagnostic categories of Eating Disorder established by the DSM-5. On the one hand, patients with a predominance of food restriction without bulimic-purgative episodes, restrictive subgroup; and on the other, patients with a predominance of bulimic-purgative behaviors, purgative subgroup. The clinical group has been evaluated on two different moments with an interval of one year between the first and the second assessment. The Difficulties in Emotional Regulation Scale (DERS) has been used to asses emotional dysregulation. Results: Results confirmed difficulties in emotional dysregulation in purgative subgroup respect the control group in DERS total score and its subscales. When comparing restrictive subgroup and control group, there are differences between the subscales but not in DERS total score. Statistically significant differences were also reported between the restrictive and purgative subgroup, with the purgative subgroup presenting greater difficulties. It is also evident how different clinical variables and personality dimensions play an important role in this emotional functioning. After one year of the first assessment, ED patients show statistically significant differences in relation to the first assessment. Changes in emotional dysregulation seem to be related in a relevant way with changes in the symptoms of ED. Conclusions: Our study suggests the importance of considering emotional dysregulation as a factor to include in interventions to improve the efficacy of treatments. Distinguishing the profile of people with ED according to emotional functioning would allow development a treatment adressed to specific difficulties.