[ca] Al desembre del 2019 van aparèixer a China els primers pacients infectats per un nou coronavirus anomenat SARS-CoV-2 (Severe Acute Respiratory Syndrome Coronavirus 2), per la seva similitud amb el SARS-CoV previ. Aquesta malaltia s'anomenà COVID-19, constituint la primera pandèmia del segle XXI amb més de 6 milions de morts. La COVID-19 pot cursar amb símptomes lleus/asimptomàtica, fins a causar pneumònia i distrés respiratori agut que requereixi l'ingrés del pacient en una Unitat de Cures Intensives (UCI). Els primers estudis reportaven una afectació multisistèmica similar a la dels altres coronavirus, implicant el sistema respiratori, el ronyó, el fetge i el sistema cardiovascular. A l'inici del nostre primer treball, les dades sobre la prevalença de l'afectació cardíaca i la seva implicació pronòstica en la COVID-19 eren escasses i es basaven en estudis xinesos de petit tamany mostral. Shi et al. i Huang et al. van observar una prevalença de dany cardíac, entès com elevació en sang de troponines ultrasensibles (Tn-us) per sobre del percentil 99, del 20% i 12% respectivament. També suggerien una associació del dany miocàrdic amb major gravetat de la malaltia. Per analitzar el paper del dany miocàrdic en la fase aguda de la COVID-19, vam dissenyar un estudi observacional, prospectiu i unicèntric incloent consecutivament als pacients que ingressaven amb COVID-19 a l'Hospital del Mar i en els que es va determinar durant les primeres 48h, les TnT-us i la fracció aminoterminal del propèptid natriurètic cerebral tipus B (NT-proBNP). El nostre treball era una de les majors cohorts que analitzava la prevalença de dany miocàrdic i vam observar una prevalença del 35%, major que la de Shi et al. (20%). Estudis posteriors han confirmat prevalences similars a les nostres i actualment, s'assumeix que un 20-30% dels pacients hospitalitzats per COVID-19 presenten dany cardíac associat. A 30 dies de seguiment, els pacients amb dany miocàrdic van presentar major mortalitat intrahospitalària (29,3% vs 3,29%, p<0,001), major necessitat de ventilació mecànica invasiva (12,4% vs 3,29%, p=0,003) i d'ingrés a UCI (12% vs 6,86%, p=0,07). Finalment, vam apreciar una bona correlació entre nivells de NT-proBNP i TnT-us, i com la determinació del NT-proBNP millorava la precisió pronòstica de les TnT-us. Seguidament, vam avaluar la repercussió a mig termini del dany miocàrdic inicial mitjançant un estudi amb 172 supervivents a l'ingrés per COVID-19, incloent pacients de l'Hospital Joan XXIII de Tarragona amb similars característiques basals. Vam aparellar les cohorts per edat i sexe 1:1, i vam comparar la mortalitat o el reingrés hospitalari a l'any, dels pacients amb i sense dany miocàrdic inicial. També vam analitzar l'evolució clínica, analítica i ecocardiogràfica als 6 mesos d'un subgrup de 86 pacients segons l'elevació o no de TnT-us a l'ingrés per COVID-19. Vam observar que els pacients amb dany miocàrdic presentaven major prevalença d'hipertensió arterial (73,3% vs 50,0%, p=0,003), antecedents de insuficiència cardíaca (9,3% vs 1,16%, p=0,034) i malaltia renal crònica (10,5% vs 2,35%, p=0,064). També, una major mortalitat o reingrés hospitalari a l'any de seguiment (11 esdeveniments vs 1 respectivament, p=0,01). Finalment, els resultats ecocardiogràfics a 6 mesos van mostrar un major gruix de les parets miocàrdiques (10mm vs 8mm respectivament, p= 0,002) en els pacients amb dany cardíac, sense diferències en la funció ventricular entre ambdós grups. Aquestes troballes suggereixen que l'elevació de marcadors de dany miocàrdic durant la COVID-19 identifica un grup de pacients de major risc durant la infecció i amb més complicacions durant el primer any. Per això, la determinació precoç d'aquests marcadors constituiria una recomanació útil i de baix cost per a guiar el tractament d'aquests pacients durant l'ingrés i les mesures de prevenció en el primer any de seguiment.

[en] In December 2019, first cases of pneumonia caused by a new virus called Severe Acute Respiratory Syndrome 2 (SARS-CoV-2), because of its similarities to SARS-CoV, were noted in China. This new infection was named Coronavirus disease 2019 (COVID-19) and it disseminated all over the world, being declared as the first pandemic of the 21st century, causing more than 6 million deaths. Symptoms can range from none/mild to a pneumonia and severe respiratory failure requiring admission to an Intensive Care Unit (ICU). Preliminary studies reported that COVID-19 was a multisystemic disease similar to other coronaviruses infections, involving the respiratory system, kidneys, liver and the cardiovascular system. When we started our research there were few studies published in China about the prevalence of myocardial injury during the COVID-19 and its prognostic implications. Shi et al. and Huang et al. reported a prevalence of myocardial injury of 20% and 12%, respectively. Myocardial injury was defined by serum hs-Tn levels above the 99th percentile of upper reference limit. They also suggest that myocardial injury was associated with more severe disease. To analyze the role of myocardial injury during the COVID-19, we designed an observational and prospective study of consecutive COVID-19 patients admitted in Hospital del Mar. We measured hs-Tn and NT-proBNP levels within the first 48 hours. Results suggest that the proportion of patients with cardiac injury was higher (35%) than those observed by Shi et al. (20%). At that time, our study was one of the largest cohorts studying the prevalence of myocardial injury, but posterior studies will be consistent with our data and, to date, it is assumed that myocardial injury is present in 20-30% of hospitalized COVID-19 patients. At 30-day follow-up, mortality rates (29,3% vs. 3,29%, p<0,001), need for mechanical ventilation (12,4% vs 3,29%, p=0,003) and ICU admission (12% vs 6,86%, p=0,07) were higher between patients with vs. without cardiac injury. In addition, NT-proBNP showed a good correlation with hs-Tn levels and NT-proBNP significantly improved the prognostic accuracy of hs-Tn. To analyze the mid-term consequences of this initial cardiac injury, we designed a two-center cohort study with 172 survivors of COVID-19 after hospitalization, including patients from the Hospital del Mar and Hospital Joan XXIII with similar baseline characteristics. All 172 patients were classified in two groups according to the presence or absence of myocardial injury during the COVID-19 and matched for age and sex. We analyzed mortality and the need for hospital readmission during the first year of follow-up. A subgroup of 86 patients, also matched for age and sex, were re-examined through interviews, echocardiograms and laboratory tests six months after initial admission. Patients with myocardial injury had a higher prevalence of hypertension (73,3% vs 50,0%, p=0,003), chronic heart failure (9,3% vs 1,16%, p=0,034) and chronic kidney disease (10,5% vs 2,35%, p=0,064) than those without myocardial injury. In our cohort, patients with myocardial injury had a significantly higher incidence of 1-year mortality or hospital readmission than those without myocardial injury (11 events vs. 1 event, p = 0.01). Finally, myocardial injury was associated with thicker myocardial walls (10mm vs. 8mm, p= 0,002) but not to significant echocardiographic functional abnormalities on echocardiograms performed six months after initial admission. Our results suggest that an early hs-Tn and NT-proBNP measurement may help to identify patients with a high risk of complications, not only during the acute phase of the COVID-19, but also during the first year after discharge. Thus, the measurement of these cardiac injury markers could be a useful and not expensive tool to guide patient management during the hospitalization and during the first year of follow-up.