[ca] En les properes dècades el canvi climàtic afectarà globalment a l'evolució dels cicles biogeoquímics en general, i al cicle del carboni en particular. En aquest context, és necessari adquirir coneixement sobre els mecanismes naturals dels quals disposa el planeta per eliminar de l'atmosfera l'excés de gasos d'efecte hivernacle. La 'bomba biològica' és un dels principals mecanismes que presenten els oceans per "segrestar" el CO2 acumulat en l'atmosfera. D'aquesta manera, el carboni orgànic produït per l'acció biològica és transferit des de la superfície a les capes profundes de l'oceà fins al seu parcial emmagatzematge en els fons marins. Recentment s'ha descrit un altre mecanisme que facilita l'acumulació de carboni, la "bomba microbiana de carboni" (MCP). Està composta per un conjunt de complexos mecanismes microbians que possibiliten la formació de material dissolt altament recalcitrant i, per tant, comporten a l'acumulació de carboni en les aigües profundes. Els oceans alberguen al voltant de 660 Pg C en forma de matèria orgànica dissolta (DOM), quantitat equiparable al CO2 atmosfèric. Entendre els processos que controlen la dinàmica, el reciclat i l'exportació de la DOM és crucial per avaluar la capacitat dels oceans a acumular l'excés de carboni atmosfèric. Al seu pas a través de la columna d'aigua, la DOM generada en superfície és degradada pels microorganismes. La seva concentració disminueix des de ~90 μmol C L-1 en les aigües superficials fins a 40-50 μmol C L-1, rang uniforme de valors presents en les aigües profundes dels oceans de tot el planeta. A partir de 1000 m de profunditat, la DOM es descompon a una taxa molt més lenta i aparentment imperceptible. Les causes d'aquesta dilació en la descomposició a dia d'avui són encara incertes i han estat objecte d'estudi en aquesta tesi. En aquest sentit, es van realitzar experiments amb comunitats microbianes de l'Oceà Atlàntic profund, les quals van ser sotmeses a diversos tractaments d'enriquiment amb compostos orgànics. Els resultats van revelar que la presència de precursors húmics al·lòctons afavoria la generació de nous compostos húmics dins del sistema. Conseqüentment, la composició de la DOM que arriba a l'oceà profund condiciona la seva facilitat per ser degradada. D'altra banda, en aquesta tesi també s'ha examinat experimentalment l'efecte del canvi global (acidificació i eutrofització) sobre la qualitat de la DOM. En aquest cas els experiments es van realitzar amb comunitats planctòniques costaneres del Mediterrani nord-occidental incubades en mesocosmos de 200 litres. Les comunitats es van sotmetre a diferents condicions de pH i eutrofització. El seguiment de la resposta dels microorganismes i la dinàmica de la DOM van demostrar d'una banda que les taxes de reproducció dels organismes planctònics es van accelerar amb la disminució dels nivells de pH, i d'altra banda, que l'augment de nutrients inorgànics va afavorir la generació de compostos orgànics d'estructura complexa. Finalment, es va realitzar un seguiment mensual de mesurament de diferents variables biogeoquímiques en el punt de mostreig de l'Estartit (EOS) amb l'objectiu d'identificar la variabilitat interanual de la DOM així com identificar la procedència de les aportacions. Els resultats obtinguts mostren la importància de factors ambientals com el vent que, en aquest cas, accentua la presència d'aportacions d'origen oceànic, contrastant amb el descrit prèviament en altres punts de mostreig propers (Badia de Blanes Badia de Banyuls-sud-mer), on el principal origen de les aportacions orgàniques va ser atribuït a una influència terrestre.

[gl] Nas próximas décadas o cambio climático afectará globalmente á evolución dos ciclos bioxeoquímicos en xeral, e ó ciclo do cabono en particular. Neste contexto, é necesario adquirir coñecemento sobre os mecanismos naturais dos que dispón o planeta para eliminar da atmósfera o exceso de gases de efecto invernadeiro. A "bomba biolóxica" é un dos principais mecanismos que presentan os océanos para "secuestrar" o CO2 acumulado na atmósfera. Desta forma, o carbono orgánico producido pola acción biolóxica é transferido dende a superficie das capas profundas do océano hasta o seu parcial almacenamento nos fondos mariños. Recentemente describiuse outro mecanismo que facilita a acumulación de carbono, a "bomba microbiana de carbono" (MCP). Está composta por un conxunto de complexos mecanismos microbianos que posibilitan a formación de material disolto altamente recalcitrante e por tanto levan á acumulación de carbono nas augas profundas. Os océanos albergan ó redor de 660 Pg C na forma de materia orgánica disolta (DOM), cantidade equiparable ó CO2 atmosférico. Entender os procesos que controlan a dinámica, o reciclado e a exportación da DOM é crucial para evaluar a capacidade dos océanos en acumular o exceso de carbono atmosférico. Ó seu paso a través da columna de auga, a DOM producida na superficie é degradada polos microorganismos. A súa concentración disminúe dende ~90 μmol C L-1 nas augas superficiais ate 40-50 μmol C L-1, rango uniforme de valores presentes nas augas profundas dos océanos de todo o planeta. A partir dos 1000 m de profundidade, a DOM descomponse a unha tasa moito máis lenta e aparentemente imperceptible. As causas desta dilación na descomposición son todavía incertas na actualidade e foron obxeto de estudio nesta tesis. Neste sentido realizáronse experimentos con comunidades microbianas do Océano Atlántico profundo, as cales foron sometidas a varios tratamentos de enriquecemento con compostos orgánicos. Os resultados revelaron ca presencia de precursores húmicos alóctonos favorecía a produción de novos compostos húmicos dentro do sistema. Consecuentemente, a composión da DOM que chega ó océano profundo condiciona a súa facilidade de ser degradada. Por outro lado, nesta tesis tamén se examinou experimentalmente o efecto do cambio global (acidificación e eutrofización) sobre a calidade da DOM. Neste caso os experimentos realizaronse con comunidades planctónicas costeiras do Mediterráneo noroccidental, incubadas en mesocosmos de 200 litros. As comunidades someteronse a distintas condicións de pH e eutrofización. O seguemento da resposta dos microorganimos e a dinámica da DOM demostraron que as tasas de reproducción dos organismos planctónicos aceleráronse coa disminución dos niveis de pH, e tamén que o aumento de nutrintes inorgánicos favoreceu a produción de compostos orgánicos de estrutura complexa. Ademáis realizouse un seguemento mensual de varias variables bioxeoquímicas no punto na estación oceanográfica de l'Estartit (EOS) co obxetivo de identificar a variabilidade interanual da DOM, ademáis de identificar a procedencia dos aportes. Os resultados obtidos mostran a importancia de factores ambientais como o vento, que neste caso acentúa a presencia de inputs de orixe oceánica, contrastando co descrito previamente noutras estacións oceanográficas cercanas (Bahía de Blanes, Bahía de Banyuls-sur-mer), onde a principal orixe dos aportes orgánicos foi atribuido a unha influencia terrestre.