[ca] Aquesta tesi doctoral sobre la necròpolis medieval de Sant Joan de Caselles (parròquia de Canillo, Andorra) té per objectius determinar la possible procedència dels individus que hi ha van ser inhumats, comprendre l'evolució del cementiri durant el període en que va estar en ús, caracteritzar-ne la població i establir quines van ser les dinàmiques d'enterrament. A partir de les característiques del cementiri, s'han avaluat els següents punts: l'organització, la tipologia, la circulació, la distribució espacial de les restes i l'anàlisi antropològica de 26.797 ossos. L'examen de les restes descontextualitzades i dels individus localitzats a camp i laboratori han permès obtenir el nombre mínim d'individus (NMI), amb determinació de sexe, edat i alçada, així com un estudi antropomètric, paleopatològic i tafonòmic. La necròpolis data del segle XI al XIV i, tot i ocupar un espai reduït de 80m2, presenta una gran potència d'estructures i un nombre mínim de 240 individus. Les tombes orientades d'oest a est i de diferents tipologies –des d'excavades a la roca, de caixa de pedra fins a la fossa simple– , segueixen els cànons del món cristià, i contenen individus en posició primària i secundària. Els inhumats es troben en decúbit supí amb variació en la posició dels braços. La distribució d'aquests en filades fa suposar l'existència de senyals per identificar-los, i per tant, de possibles vies per on circular. La localització de restes descontextualitzades ens ha permès veure acumulacions d'ossos situades a la zona sud est de la necròpolis, paral·lela a l'església. Respecte a l'emplaçament dels individus, no s'evidencien diferències entre sexe i edat, exceptuant als subadults, que estan més pròxims a l'edifici. L'absència de perinatals i nounats, ens podria indicar l'existència d'una altra ubicació per aquest grup, una zona d'albats encara no trobada. Per comprendre del tot l'espai cementirial, caldria com a mínim excavar sota l'església i el porxo oest. En relació a aquesta necròpolis podem destacar que hi ha més presència de dones que d'homes, a diferència d'altres cementiris d'Andorra i una subrepresentació de restes no adultes. L'estudi bioantropològic ens ha permès determinar les característiques morfològiques cranials i postcranials dels individus de Sant Joan de Caselles, observant similituds amb les poblacions cristianes medievals andorranes, catalanes i castellanes, i diferenciant-se de les medievals del nord de la península, les jueves i les musulmanes. En referència a l'alçada, els individus de Sant Joan de Caselles tenen una mitjana superior a la calculada en altres jaciments. Les patologies amb el percentatge més alt de representativitat són les alteracions degeneratives i les orals, seguides de les metabolico- carencials, traumàtiques, tumorals, infeccioses i congènites. No s'han identificat diferències sexuals en relació a la dieta, que es caracteritza per la ingesta de proteïnes i d'hidrats de carboni. Pel que fa als agents i efectes tafonòmics, els més reiteratius són la meteorització i les empremtes d'arrels. La tesi permet endinsar-nos en el coneixement d'una part de la població andorrana d'època medieval desconeguda fins al moment. Sant Joan de Caselles es converteix així, en la necròpolis estudiada més nombrosa de tot el territori andorrà.

[en] This doctoral thesis on the medieval necropolis of Sant Joan de Caselles (parish of Canillo, Andorra) aims to determine the possible origin of the individuals who were buried there, to understand the evolution of the cemetery during the period when it was in use, to characterize its population and to establish its dynamics of burial. Based on the characteristics of the cemetery, the following points have been evaluated: the organization, the typology, the circulation, the spatial distribution of the remains and the anthropological analysis of 26.797 bones. Examination of the decontextualized remains and of the individuals located in the field and laboratory has made it possible to obtain the minimum number of individuals (NMI), with a determination of sex, age and height, as well as an anthropometric, paleopathological and taphonomic study. The necropolis dates from the 11th to the 14th century and, despite occupying a small space of 80m2, presents a number of tombs, many of them overlapping, and a minimum number of 240 individuals. The tombs oriented from west to east and of different types -excavations in the rock, stone boxes and simple pit- follow the canons of the Christian world and contain individuals in the primary and secondary position. The buried subjects are in a supine position with variations in the position of the arms. The distribution of these in rows implies the existence of signals to identify the subjects and therefore of possible routes to circulate. The location of decontextualized remains has allowed us to see accumulations of bones located in the south-eastern part of the necropolis, parallel to the church. Regarding the location of the individuals, there are no differences between sex and age, except for the subadults, who are closer to the building. The absence of perinatal and new-borns could indicate the existence of another location for this group, an area not yet found. To fully understand the cemetery space, an excavation should be made under the church and the west porch. What stands out of this cemetery is that there is more presence of women than men, unlike other cemeteries in Andorra, and there is also an underrepresentation of non- adult remains. The bioanthropological study has allowed us to determine the cranial and postcranial morphological characteristics of the individuals of Sant Joan de Caselles, observing similarities with the medieval Christian populations of Andorran, Catalan and Castilian, and differing from the medieval northern peninsula, the Jewish, and the Muslims. In terms of height, the individuals of Sant Joan de Caselles were on average taller when compared to what has been calculated on other sites. The pathologies with the highest percentage of representativeness are degenerative and oral alterations, followed by metabolic-deficiency, traumatic, tumour, infectious and congenital. No sexual differences have been identified in relation to diet, which is characterized by protein and carbohydrate intake. In terms of taphonomic agents and effects, the most repetitive are weathering and plant root footprints. The thesis allows us to delve into the knowledge of a part of the Andorran population from the medieval period formerly unknown. Sant Joan de Caselles thus becomes the studied necropolis with the biggest number of individuals of the Andorran territory.