[ca] La β-amiloidosis cerebral es caracteritza per l'acumulació anòmala del pèptid beta amiloide (Aß) en el parènquima i en la paret dels vasos cerebrals, constituint una de les principals característiques neuropatològiques de la Malaltia d'Alzheimer (MA) i de l'angiopatia amiloide cerebral (AAC). Tot i que en les dues patologies s'observen dipòsits de Aß, la localització d'aquestes difereix entre elles, implicant diferents presentacions clíniques. Fins ara, no existeixen marcadors biològics que identifiquin pacients amb AAC o prediguin la seva evolució en la pràctica clínica. Per això, l'objectiu principal d'aquesta tesi es centra en la recerca de nous biomarcadors involucrats en el procés d'acumulació vascular de Aß que ens ajudin a millorar el diagnòstic i pronòstic de l'AAC, i comprendre millor la fisiopatologia que engloba la β-amiloidosis cerebral. La primera part de la tesi es centra en la caracterització de dos models de ratolins transgènics de β-amiloïdosi cerebral, el APP23 i el 5xFAD, en termes neuropatològics de l'AAC. En aquest context, confirmem que la patologia de l'AAC era més abundant en el model APP23, observant una major progressió de vasos Aß positius amb l'edat i detectant microhemorràgies cerebrals per ressonància magnètica, motiu pel qual va ser el model utilitzat per abordar el següent objectiu. A continuació, vam utilitzar un enfocament de microdisecció làser combinat amb espectrometria de masses per a la identificació de proteïnes vasculars associades a Aß en cervells de ratolins APP23. Ens centrem en l'estudi d'una de les principals proteïnes detectades, MFG-E8 (de l'anglès, Milk Fat Globule-EGF factor-8), i validem la seva localització en cervells de ratolins APP23 i en teixit cerebral post mortem de pacients amb AAC, on confirmem que MFG-E8 estava absent en plaques neurítiques i la seva presència era elevada en vasos cerebrals positius per Aß. A més, analitzem els nivells circulants d'aquesta proteïna en el sèrum i en el líquid cefaloraquidi (LCR) d'una cohort de pacients amb AAC, MA i controls. No vam trobar diferències en els nivells sèrics de MFG-E8 entre els grups. No obstant, els nivells de MFG-E8 en el LCR de pacients amb AAC van ser significativament més baixos que a la resta de grups, i els nivells de Aß en LCR es correlacionen positivament amb els nivells de MFG-E8 en tota la cohort. A l'avaluació de la implicació de la modulació de MFG-E8 en cèl·lules vasculars humanes de múscul llis in vitro, trobem que nivells elevats de MFG-E8 eren protectors enfront de la toxicitat induïda pel pèptid Aβ40 contenint la mutació familiar E693Q (Aβ40-Dutch), demostrant l'associació de MFG-E8 amb la patologia AAC. Finalment, en un tercer estudi, avaluem els nivells circulants de AQP4 (aquoporina-4) en el sèrum d'una cohort de pacients que havia patit una hemorràgia intracerebral (HIC) amb un diagnòstic clínic de l'AAC i analitzem la seva possible associació amb les principals característiques radiològiques de l'AAC. La AQP4 estava associat a la MA i a l'AAC per ser una de les principals proteïnes involucrades en l'eliminació de soluts intersticials de el cervell a través del sistema glinfàtic, però no s'havia estudiat en el sèrum d'aquests pacients. Tot i que no trobem diferències en els nivells circulants de AQP4 entre els pacients amb AAC-HIC i els controls, observem una associació negativa entre la concentració de AQP4 i la càrrega hemorràgica en la cohort de AAC-HIC. Els nostres resultats van suggerir també que la determinació de AQP4 sèrica podria predir el resultat funcional a llarg termini en pacients amb AAC després d'una HIC lobar. En resum, considerem que aquesta tesi doctoral ha permès caracteritzar un model experimental vàlid de l'AAC i proposar nous marcadors que podrien ajudar a millorar el diagnòstic de l'AAC.

[es] La β-amiloidosis cerebral se caracteriza por la acumulación anómala del péptido beta amiloide (Aβ) en el parénquima y en la pared de los vasos cerebrales, constituyendo una de las principales características neuropatológicas de la Enfermedad de Alzheimer (EA) y de la Angiopatía Amiloide Cerebral (AAC), respectivamente. Aunque en ambas patologías se observan depósitos de Aβ, la localización de los mismos difiere entre ellas, implicando también diferentes presentaciones clínicas. No existen hasta la fecha marcadores biológicos que nos permitan identificar pacientes con AAC o predecir su evolución en la práctica clínica. Por ello, el objetivo principal de esta tesis se centra en la búsqueda de nuevos biomarcadores involucrados en el proceso de acumulación vascular de Aβ que nos puedan ayudar a mejorar el diagnóstico y pronóstico de la AAC, así como a comprender mejor la fisiopatología que engloba la β-amiloidosis cerebral. La primera parte de la tesis se centró en la caracterización de dos modelos de ratones transgénicos de β-amiloidosis cerebral, el APP23 y el 5xFAD, en términos neuropatológicos de AAC. En este contexto, confirmamos que la patología de AAC era más abundante en el modelo APP23, observando una mayor progresión de vasos Aβ positivos con la edad y detectando microhemorragias cerebrales por resonancia magnética, por lo que fue el modelo utilizado para abordar el siguiente objetivo. A continuación, utilizamos un enfoque de microdisección laser combinado con espectrometría de masas para la identificación de proteínas vasculares asociadas a Aβ. Nos centramos en el estudio de una de las principales proteínas detectadas, MFG-E8 (Lactadherin), y validamos su presencia en cerebros de ratones APP23 y en tejido cerebral post mortem de pacientes con AAC, donde confirmamos que MFG-E8 estaba ausente en depósitos parenquimatosos de Aβ y su presencia era elevada en vasos cerebrales positivos para Aβ. Además analizamos los niveles circulantes de esta proteína en el suero y en el líquido cefalorraquídeo (LCR) de una cohorte de pacientes con AAC, EA y en controles. No encontramos diferencias en los niveles séricos de MFG-E8 entre los grupos. Sin embargo, los niveles de MFG-E8 en el LCR de pacientes con AAC fueron significativamente más bajos que en controles y en los pacientes con EA, y los niveles de Aβ en LCR se correlacionaron positivamente con los niveles de MFG-E8 en toda la cohorte. Además, evaluamos la implicación de la modulación de MFG-E8 en células vasculares del músculo liso humanas y encontramos que niveles aumentados de MFG-E8 era protectores frente al tratamiento con la forma tóxica del péptido Aβ40-Dutch, demostrando así que MFG-E8 estaba altamente asociada con la patología de AAC. Por último, en un tercer estudio, evaluamos los niveles circulantes de aquoporina-4 (AQP4) en el suero de una cohorte de pacientes que había sufrido una hemorragia intracerebral (HIC) con un diagnóstico clínico de AAC y analizamos su posible asociación con las principales características radiológicas de la AAC. La AQP4 se había asociado anteriormente a la EA y a la AAC por ser una de las principales proteínas involucradas en la eliminación de solutos intersticiales del cerebro a través del sistema glinfático, pero nunca antes se había estudiado en el suero de estos pacientes. Aunque no encontramos diferencias entre AAC-HIC y controles, observamos una asociación entre los niveles circulantes de AQP4 y la carga hemorrágica en la cohorte de AAC-HIC. Además nuestros resultados sugirieron que AQP4 podría predecir el resultado funcional a largo plazo en pacientes con AAC tras una HIC lobar. En resumen, consideramos que esta tesis doctoral ha permitido caracterizar un modelo experimental válido de AAC y proponer nuevos marcadores que podrían ayudar a mejorar el diagnóstico de la AAC.