[ca] Aquesta tesi doctoral en estudis urbans se centra en la socialització urbana de les joventuts populars pertanyents als centres historics de París i Barcelona. Es basa en una enquesta etnogràfica realitzada entre febrer de 2018 i gener de 2020 als barris de La Chapelle (París) i el Raval (Barcelona). En qüestionar la socialització dels grups juvenils populars, generalment pressupostada com una socialització únicament entre iguals i barrial, la tesi investiga la recepció de la gentrificació i la barreja social per part de les classes populars als centres històrics. S'alinea amb els treballs que aborden la gentrificació com un procés complex, lluny de ser unívoc i lineal de desplaçament-substitució, i examina les estratègies desenvolupades pels individus per fer-hi front. L'anàlisi de les trajectòries urbanes i residencials individuals dels joves de classe populars posa de manifest, en primer lloc, unes pràctiques urbanes basades en les relacions locals i l'arrelament al barri. Aquestes pràctiques poden ser imposades, però també són el resultat d'estratègies individuals i familiars per mantenir una presència a la ciutat, influïdes per les polítiques urbanes locals. A continuació, l'anàlisi de les relacions amb el barri, basat en quatre tipus ideals, permet comprendre els diferents papers que exerceix el centre urbà per als que estan "instal·lats", els que han "arribat", els que han "estan de pas" i els que "tornen". Finalment, les situacions de cohabitació als cascos antics donen lloc a negociacions entre diferents grups socials. Analitzant aquestes negociacions en un espai públic a París, podem examinar les formes en què es gestiona la cohabitació, vinculant les polítiques institucionals amb les pràctiques infrapolítiques desenvolupades pels joves. En definitiva, aquesta tesi dóna llum sobre una urbanitat popular juvenil en constant negociació, que es transforma alhora que ho fa la ciutat.

[en] This dissertation in Urban Studies is concerned with working-class young people living in two central neighborhoods of Paris (France) and Barcelona (Spain), focusing on the way they socialize. Relying on ethnographic fieldwork undertaken between 2018 and 2020, this study gathers a large range of tools and data. Interrogating prejudices on youth socialization, usually understood as peer-(group) sociability embedded in the neighborhood, this study sheds light on the way in which Inner Cities working-class respond to gentrification and social mix. Focusing on young people's strategies developed to answer gentrification, this research is in line with existing literature defining gentrification as a complex dynamic, rather than linear, one-way processes of displacement and substitution. The analysis of individual urban trajectories, and residential trajectories within the workingclass youth population, reveals a multi-sited urban belongings, that rely on local relationships and take root in the neighborhoods. While they may be imposed, these relations also arise from individual and family strategies to ensure a continuing presence in the city, influenced by local urban policies. This analysis of relationships to the neighborhood, based on four typical patterns, allows to understand how urban centrality plays a differentiated role for those who are "settled in", "arriving", "passing through" and "returning". Finally, situations of cohabitation in old city centers involve negotiations between different social groups. Examining these negotiations in Parisian urban public space allows us to question ways of managing cohabitation by articulating institutional policies and the infrapolitical practices developed by working-class youth. In sum, this study highlights how young working-class city-dwellers are constantly negotiating and transforming the city, while at the same time the city itself is being transformed.