[ca] Aquesta tesi neix del interès per analitzar la relació que s'estableix entre tres àmbits de coneixement aparentment dispars: la memòria oral autobiogràfica, el patrimoni immaterial i la seva presència i dinàmica a Internet. El primer àmbit de coneixement, la memòria oral autobiogràfica o narració en primera persona de records personals, presenta una dimensió col·lectiva evident no solament per la forma en què es construeix sinó perquè afecta el comportament i la forma de veure el món de comunitats senceres i es converteix en un senyal d'identitat molt potent per als grups socials. Els records comuns d'un grup social són la base en la qual es fonamenta la seva identitat compartida i es constitueixen com element legitimador o diferenciador respecte de les altres persones que no pertanyen al mateix. El segon àmbit de coneixement, el patrimoni immaterial, es defineix a partir del reconeixement del concepte de Patrimoni cultural immaterial per la UNESCO l'any 2003. Aquest fet, juntament amb les transformacions sofertes en el món del Patrimoni cultural i dels museus des de la dècada dels 70 del segle XX, ha provocat grans canvis i en diferents nivells en la manera de gestionar el Patrimoni, canvis que abasten des de la transformació dels models institucionals i l'aparició de noves tipologies de centres fins la nova definició dels rols socials de les institucions patrimonials contemporànies. I el tercer i darrer àmbit de coneixement està relacionat amb l'estudi i anàlisi de la consolidació d'Internet en el món del Patrimoni cultural i com aquest fet ha transformat el funcionament dels museus en línia i ha obert noves perspectives museològiques i museogràfiques.

[es] Esta tesis nace del interés por analizar la relación que se establece entre tres ámbitos de conocimiento aparentemente dispares: la memoria oral autobiográfica, el patrimonio inmaterial y su presencia y dinámica en Internet. El primer ámbito de conocimiento, la memoria oral autobiográfica o narración en primera persona de recuerdos personales, presenta una dimensión colectiva evidente no solamente por la forma en que se construye sino porque afecta el comportamiento y la forma de ver el mundo de comunidades enteras y se convierte en una señal de identidad muy potente para los grupos sociales. Los recuerdos comunes de un grupo social son la base en la cual se fundamenta su identidad compartida y se constituyen como elemento legitimador o diferenciador respecto de las otras personas que no pertenecen al mismo. El segundo ámbito de conocimiento, el patrimonio inmaterial, se define a partir del reconocimiento del concepto de Patrimonio cultural inmaterial por la UNESCO el año 2003. Este hecho, junto con las transformaciones sufridas en el mundo del Patrimonio cultural y de los museos desde la década de los 70 del siglo XX, ha provocado grandes cambios y en diferentes niveles en la manera de gestionar el Patrimonio, cambios que alcanzan desde la transformación de los modelos institucionales y la aparición de nuevas tipologías de centros hasta la nueva definición de los roles sociales de las instituciones patrimoniales contemporáneas. Y el tercero y último ámbito de conocimiento está relacionado con el estudio y análisis de la consolidación de Internet en el mundo del Patrimonio cultural y como este hecho ha transformado el funcionamiento de los museos en línea y ha abierto nuevas perspectivas museológicas y museográficas.