BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] En el decurs de les últimes dècades el creixement de les àrees metropolitanes dels països que primer es van industrialitzar ha estat dominat per la descentralització tant de la població com de l'ocupació. Aquests processos de descentralització s'han verificat fonamentalment sota un model de creixement per dispersió i, en menor mesura, per policentrisme. En aquest article s'intenta comprovar si aquest patró és igualment vàlid per a les set principals metròpolis espanyoles, que tot i tenir mides i estructures molt diferents, han experimentat recentment creixements significatius. A tals efectes s'analitzen els canvis en la distribució espacial de la població i es comprova, mitjançant models economètrics, la capacitat dels subcentres d'ocupació per a organitzar en el seu entorn la densitat demogràfica. Les anàlisis han revelat dos paradigmes divergents d'àrees metropolitanes. El primer, que caracteritza les àrees fonamentalment monocèntriques, evoluciona mitjançant una expansió del centre metropolità (tot i que el seu nucli més central es fon) i una explosió fragmentada i desestructurada en la ultra perifèria metropolitana. El segon, que caracteritza les àrees amb un major nivell de policentrisme, evoluciona mitjançant una expansió més tímida del centre metropolità i més vigorosa dels subcentres i les seves perifèries més immediates. Es pot dir, per tant, que existeix una divergència en els models d'urbanització de les principals metròpolis espanyoles.

[es] En el decurso de las últimas décadas el crecimiento de las áreas metropolitanas de los países que primero se industrializaron ha estado dominado por la descentralización tanto de la población como del empleo. Dichos procesos de descentralización se han verificado fundamentalmente bajo un modelo de crecimiento por dispersión y, en menor medida, por policentrismo. En este artículo se intenta comprobar si ese patrón es igualmente válido para las siete principales metrópolis españolas, que a pesar de tener tamaños y estructuras muy disímiles, han experimentado recientemente crecimientos significativos. A tales efectos se analizan los cambios en la distribución espacial de la población y se comprueba, mediante modelos econométricos, la capacidad de los subcentros de empleo para organizar en su entorno la densidad demográfica. Los análisis han revelado dos paradigmas divergentes de áreas metropolitanas. El primero, que caracteriza a las áreas fundamentalmente monocéntricas, evoluciona mediante una expansión del centro metropolitano (a pesar de que su núcleo más central se funde) y una explosión fragmentada y desestructurada en la ultraperiferia metropolitana. El segundo, que caracteriza a las áreas con un mayor nivel de policentrismo, evoluciona mediante una expansión más tímida del centro metropolitano y más vigorosa de los subcentros y sus periferias más inmediatas. Puede decirse, por tanto, que existe una divergencia en los modelos de urbanización de las principales metrópolis españolas.
[ca] L'arquitectura moderna, amb les seves innegables aventatges i amb la seva deficiència, s'ha extès i desenvolupat per tot el món, generant respostes constructives idèntiques en països distants culturalment i amenaçant amb la pèrdua dels trets culturals específics de moltes regions. En els últims anys, apareixen arquitectes que presenten propostes que pretenen donar solució a aquesta pèrdua d'identitat cultural. Kengo Kuma n'és un d'ells. Ell torna als conceptes claus de l'arquitectura tradicional dotant-los de realitat física mitjançant la utilització de la manera tradicional i de la tecnologia moderna. Els seus projectes són aventurers i innovadors. Aquest article afegeix set maneres útils per incorporar la preexistència arquitectònica, intentant inspirar i oferir idees pels projectes contemporanis.

[es] La arquitectura moderna, con sus innegables ventajas y con su eficiencia, se ha extendido y desarrollado por todo el mundo, generando respuestas constructivas idénticas en países distantes culturalmente y amenazando con la pérdida de los rasgos culturales específicos de muchas regiones. En los últimos años, aparecen arquitectos cuyas propuestas pretenden dar solución a esta pérdida de identidad cultural. Kengo Kuma es uno de ellos. Él retoma los conceptos clave da la arquitectura tradicional dotándolos de realidad física mediante el empleo de la manera tradicional y de la tecnología moderna. Sus proyectos son aventureros e innovadores. Este artículo suma siete maneras útiles para incorporar la preexistencia arquitectónica, intentando inspirar y ofrecer ideas para los proyectos contemporáneos.
[ca] El reconeixement de locutors és una tecnologia molt útil i potent que té moltes aplicacions interessants de seguretat, la qual cosa el converteix en un camp d'investigació on aportar-hi molts esforços. Reconèixer si una persona és qui diu o no és una capacitat natural dels humans, però no som perfectes, i el Deep Learning ha portat la possibilitat d'optimitzar aquesta capacitat gairebé fins la perfecció, i tenint en compte el fet que cadascú té una veu única, aquesta tecnologia es torna una opció molt important a tenir en compte quan es dissenya un sistema de seguretat per a bancs o mòbils, per exemple. En aquest projecte provo alguns mètodes d'avaluació per a sistemes de reconeixement de locutors i també implemento diverses optimitzacions per a xarxes neurals siameses. He aconseguit optimitzar la xarxa de referència de EER = 31,51% a EER = 13,73% i aplicat PLDA als vectors de sortida de la capa "bottleneck" de la xarxa neuronal siamesa i de la xarxa pre-entrenada, i després he repetit tots els experiments en un model siamès de dimensió reduïda. Aquest projecte s'ha desenvolupat utilitzant python (keras, tensorflow), matlab i ALIZÈ, un kit d'eines per al reconeixement de locutors.

[es] El reconocimiento de locutores es una tecnología muy útil y potente que tiene muchas aplicaciones interesantes de seguridad, lo que lo convierte en un campo de investigación donde aportar muchos esfuerzos. Reconocer si una persona es quien dice o no es una capacidad natural de los humanos, pero no somos perfectos, y el Deep Learning ha traído la posibilidad de optimizar esta capacidad casi hasta la perfección, y teniendo en cuenta el hecho de que cada uno tiene una voz única, esta tecnología se vuelve una opción muy importante a tener en cuenta cuando se diseña un sistema de seguridad para bancos o móviles, por ejemplo. En este proyecto implemento algunos métodos de evaluación para sistemas de reconocimiento de locutores y también varias optimizaciones para redes neurales siameses. He conseguido optimizar la red de referencia de EER = 31,51% a EER = 13,73% y aplicado PLDA a los vectores de salida de la capa "bottleneck" de la red neuronal siamesa y de la red pre-entrenada, y luego he repetido todos los experimentos en un modelo siamés de dimensión reducida. Este proyecto se ha desarrollado utilizando python (keras, tensorflow), Matlab y ALIZÈ, un kit de herramientas para el reconocimiento de locutores.
[ca] El nou Museu arqueològic i Centre de conservació està ubicat al nord del municipi de Tarragona. Aquest projecte pretén dotar la ciutat d'un nou centre amb les instal·lacions necessàries per desenvolupar les tasques de restauració d'art i la seva posterior exposició. L'edifici es planteja com a final d'un nou eix cívic que connectarà el nou nucli d'atracció cultural, format pel museu i l'equipament cultural ubicat al costat d'aquest, amb la Plaça Imperial Tarraco. La forma arquitectònica ve determinada per la necessitat de l'encaix de l'edifici a la topografia i la intenció de connectar, a través d'aquest, l'espai públic i el parc fluvial de el Riu Francolí. La façana portant de formigó armat proporciona a l'edifici una imatge homogènia en el seu conjunt.

[es] El nuevo Museo arqueológico y Centro de conservación está ubicado al norte del municipio de Tarragona. Este proyecto pretende dotar a la ciudad de un nuevo centro con las instalaciones necesarias para desarrollar las tareas de restauración de arte y su posterior exposición. El edificio se plantea como final de un nuevo eje cívico que conectará el nuevo núcleo de atracción cultural, formado por el museo y el equipamiento cultural ubicado junto a él, con la Plaza Imperial Tarraco. La forma arquitectónica viene determinada por la necesidad del encaje del edificio en la topografía y la intención de conectar, a través de este, el espacio público y el parque fluvial del Río Francolí. La fachada portante de hormigón armado proporciona al edificio una imagen homogénea en su conjunto.
[ca] L'objecte d'aquesta contribució és realitzar algunes reflexions sobre el procés d'sprawl a Espanya i a Mèxic. El desenvolupament de les tecnologies vinculades a la imatge satel·lital (remote sensing) permeten la caracterització del fenomen de consum, patològic o no, de sòl. Y d'aquests anàlisis sorgeixen hipòtesis sobre la pluralitat dels processos d'urbanització contemporanis. A grans trets existeixen dos grans models: per una part els desenvolupaments urbans heretats històricament y caracteritzats, generalment, per processos d'ocupació de l'espai basats en altes densitats; per altra part hi ha els desenvolupaments amb baixes densitats, on el consum insostenible de sòl es presenta com el paradigma del desenvolupament econòmic contemporani. El treball que es presenta suggereix que en les últimes dècades sembla divisar-se una convergència entre ambdós models. Convergència en la que el consum creixent d'aquest recurs escàs que és el sòl es converteix en fenomen dominant, i en el que l'sprawl, abans confinat a uns pocs països desenvolupats, s'expandeix (com a forma tendencialment universal del desenvolupament urbà?) a territoris menys desenvolupats. A Espanya i a Mèxic com a representants d'aquestes perifèries, que són l'Arc Mediterrani Europeu respecte Europa i Amèrica Llatina respecte els Estats Units d'Amèrica.

[es] El objeto de nuestra contribución es realizar algunas reflexiones acerca del proceso de sprawl en España2 y México3. El desarrollo de las tecnologías vinculadas a la imagen satelital (remote sensing) permiten la caracterización del fenómeno de consumo, patológico o no, de suelo. Y de este análisis surgen hipótesis acerca de la pluralidad de los procesos de urbanización contemporáneos. A grandes rasgos sobresalen dos grandes modelos: por una parte los desarrollos urbanos heredados históricamente, y caracterizados por lo general por procesos de ocupación del espacio basados en altas densidades y, por otra, los desarrollos en bajas densidades en el que el consumo insostenible de suelo se presenta como paradigma del desarrollo económico contemporáneo. El trabajo que aquí se presenta sugiere que en las últimas décadas parece apuntarse una convergencia entre ambos modelos. Convergencia en la que el consumo creciente de ese recurso escaso que es el suelo se convierte en fenómeno dominante. Y en el que el sprawl, antes confinado a unos pocos países desarrollados, se expande (¿como forma tendencialmente universal de desarrollo urbano?) a territorios menos desarrollados. A España y México en cuanto representantes de esas periferias como son el Arco Mediterráneo Europeo respecto a la Europa y América Latina respecto a los Estados Unidos de América.
[ca] L'interès pels paisatges culturals des d'àmbits acadèmics i administratius s'ha incrementat en els últims decennis a causa de la globalització, amb la conseqüent pèrdua del caràcter distintiu dels territoris, i a l'acceleració dels processos de transformació del mitjà. Aquesta situació ha propiciat, com va ocórrer en el passat amb el patrimoni moble i immoble, l'elaboració d'inventaris de paisatges culturals com a primer pas perquè en prengueu coneixement, reconeixement i preservació davant els potencials impactes que posen en risc els seus valors culturals i naturals. Les diferents teories, mètodes i tècniques sobre les quals es construeixen aquests inventaris poden identificar-se a través de les respostes als següents interrogants Què s'inventariarà?, Per a què i per a qui es realitzarà l'inventari?, Qui liderarà la seva elaboració? Quin serà el procés de treball? Quina informació és necessària? Com es produirà i gestionar aquesta informació? A partir d'una anàlisi bibliogràfica es compararan els principals criteris, mètodes i tècniques aplicats en l'elaboració d'un conjunt d'inventaris de paisatges culturals d'Europa i Amèrica del Nord, i altres d'abast mundial, per a concloure que, encara que el paisatge cultural constitueix una categoria patrimonial cada vegada més assentada en la teoria i en la pràctica de la recerca i gestió del patrimoni cultural, encara necessita de la definició de criteris comunament acceptats per al seu registre i documentació.

[es] El interés por los paisajes culturales desde ámbitos académicos y administrativos se ha incrementado en los últimos decenios debido a la globalización, con la consecuente pérdida del carácter distintivo de los territorios, y la aceleración de los procesos de transformación del medio. Esta situación ha propiciado, como ocurrió en el pasado con el patrimonio mueble e inmueble, la elaboración de inventarios de paisajes culturales como primer paso para su conocimiento, reconocimiento y preservación ante los potenciales impactos que ponen en riesgo sus valores culturales y naturales. Las diferentes teorías, métodos y técnicas sobre las que se construyen estos inventarios pueden identificarse a través de las respuestas a los siguientes interrogantes ¿Qué se va a inventariar?, ¿Para qué y para quién se va a realizar el inventario?, ¿Quién va a liderar su elaboración? ¿Cuál va a ser el proceso de trabajo? ¿Qué información es necesaria? ¿Cómo se va a producir y gestionar esta información? A partir de un análisis bibliográfico se compararán los principales criterios, métodos y técnicas aplicados en la elaboración de un conjunto de inventarios de paisajes culturales de Europa y Norteamérica, y otros de alcance mundial, para concluir que, aunque el paisaje cultural constituye una categoría patrimonial cada vez más asentada en la teoría y en la práctica de la investigación y gestión del patrimonio cultural, aún necesita de la definición de criterios comúnmente aceptados para su registro y documentación.
[ca] Català: Al llarg d'aquesta investigació s'ha intentat estudiar el grau en què el tema de gènere està incorporat dins de les polítiques agràries de Cap Verd, així com l'impacte que aquestes generen sobre la modificació dels patrons socials convencionals. Per a això, s'ha realitzat una anàlisi socioeconòmic de gènere en dues comunitats de l'interior de l'illa de Santiago, que són beneficiades per la i mplementació del que fins avui és considerat com el projecte hídric amb fins agrícoles més important del país: la presa de Poilão. L'estudi antropològic portat a terme en aquestes comunitats ha ajudat a comprendre la realitat quotidiana de la població rura l capverdiana, especialment pel que fa a les relacions de poder i a les relacions de gènere existents en l'actualitat.

[es] Castellano: A lo largo de esta investigación se ha intentado estudiar el grado en el que el tema de género está incorporado dentro de las políticas agrarias de Cabo Verde, así como el impacto que estas generan sobre la modificación de los patrones sociales convencionales. Para ello, se ha realizado un análisis socioeconómico de género en dos comunidades del interior de la isla de Santiago, que son beneficiadas por la implementación de lo que hasta hoy es considerado como el proyecto hídrico con fines agrícolas más importante del país: la presa de Poilão. El estudio antropológico llevado a cabo en estas comunidades ha ayudado a comprender la realidad cotidiana de la población rural caboverdiana, especialmente en todo lo referente a las relaciones de poder y a las relaciones de género existentes en la actualidad.
[ca] Les xarxes d'oscil·ladors no lineals acoblats poden exhibir una àmplia gamma de comportaments emergents segons la matriu de connectivitat. En aquest projecte, investiguem la dinàmica de xarxes dirigides modulars i homogènies d'oscil·ladors descrites per les equacions fase-amplitud. Emprem una tècnica de reducció de dimensions recentment desenvolupada (Vegué et al., 2023) per analitzar diversos règims de sincronització, com la sincronització completa, la sincronització per clusters i la desincronització. El nostre objectiu és adaptar aquesta tècnica a una xarxa d'oscil·ladors governada per les equacions fase-amplitud i avaluar la precisió del model reduït mitjançant simulacions numèriques.

[es] Las redes de osciladores no lineales acoplados pueden exhibir una amplia gama de comportamientos emergentes dependiendo de la matriz de conectividad. En este proyecto, investigamos la dinámica de redes dirigidas modulares y homogéneas de osciladores descritas por las ecuaciones fase-amplitud. Empleamos una técnica de reducción de dimensiones recientemente desarrollada (Vegué et al., 2023) para analizar varios regímenes de sincronización, como la sincronización completa, la sincronización en clústeres y la desincronización. Nuestro objetivo es adaptar esta técnica a una red de osciladores gobernada por las ecuaciones fase-amplitud y evaluar la precisión del modelo reducido mediante simulaciones numéricas.
[ca] El següent projecte té com a fi la simulació, el control i la supervisió d'una estació de mesura de qualitat d'aigua, on no només es pretén treballar l'entorn de programació lògica RSLogix 5000 sinó que també es té el propòsit de realitzar aquestes accions per mitjà d'un SCADA dissenyat amb el programa InTouch. S'inicia amb una introducció esmentant els diversos objectius plantejats per donar pas a una breu explicació del perquè d'aquest treball. Subsegüentment, es formula l'automatisme a portar a terme, on es detalla les especificacions tant físiques com químiques que delimiten el procés per tal de conèixer tots els factors que hi intervenen. Tot seguit, es desenvolupa la solució posada en pràctica pel que fa a les comunicacions portades a cap, les programacions lògiques tant de control com de simulació implementades així com l'estructura del sistema SCADA dissenyat. Es conclou aquest treball referenciant les diverses normatives utilitzades al llarg del projecte per finalitzar amb una valoració final dels resultats aconseguits.

[es] El siguiente proyecto tiene como fin la simulación, el control y la supervisión de una estación de medida de calidad de agua, donde no solo se pretende trabajar el entorno de programación lógica RSLogix 5000, sino que también se tiene el propósito de realizar estas acciones por medio de un SCADA diseñado con el programa InTouch. Se inicia con una introducción mencionando los diversos objetivos planteados para dar paso a una breve explicación del porqué de este trabajo. Subsiguientemente, se formula el automatismo a llevar a cabo, donde se detalla las especificaciones tanto físicas como químicas que delimitan el proceso con tal de conocer todos los factores que intervienen. Seguidamente, se desarrolla la solución llevada a práctica en cuanto a las comunicaciones llevadas a cabo, las programaciones lógicas tanto de control como de simulación implementada, así como la estructura del sistema SCADA diseñada. Se concluye este trabajo referenciando las diversas normativas utilizadas a lo largo del proyecto para finalizar con una valoración final de los resultados conseguidos.
[ca] En aquest treball s'han realitzat quatre modelització hidrodinàmiques tridimensionals, separades en dos blocs, segons si el cabal d'entrada i sortida era constant o provenia d'un hidrograma variable, fets amb el software Delft3D. La zona tractada és l'embassament de Susqueda, que està situat a la conca del Ter al NE de Catalunya. L' objectiu d'aquest treball és posar a punt un model hidrodinàmic tridimensional de l'embassament de Susqueda, utilitzant el software Delft3D, ja que amb aquest es poden dur a terme simulacions en flux permanent no uniforme, com uniforme i permanent en tres dimensions. La zona d'estudi triada, ens permet observar els models tridimensionals, perquè a prop de la presa de Susqueda construïda 1968, es troben situades unes torres de captació d'aigua a una profunditat determinada. Per realitzar els models hidrodinàmics tridimensionals, es necessari tenir uns arxius com son l'extensió *.xyz (que dona la batimetria), el fitxer *.bdn (limitació de la zona d'estudi) i també es important crear una malla estructurada en condicions i aplicar-li l'arxiu *.xyz per convertir-lo en extensió *.dep, perquè a la hora de fer la simulació aquesta no doni errors. Amb els resultats obtinguts observem com els quatre models tot i tenir diferencies (com les capes de profunditat que ens permet la modelització 3D) pel que fa al nivell de l'aigua, s'estabilitzen al acabar la simulació a una certa cota. Pel que fa a les velocitats, s'observa com a la torre de captació d'aigua hi ha les majors velocitats, tot i que aquestes tenen un ordre de magnitud menor a 1mm/s.

[es] En este trabajo, se realizaron cuatro modelos hidrodinámicos tridimensionales, separados en dos bloques, dependiendo de si el flujo de entrada y salida era constante o provenía de un hidrograma variable, hecho con el software Delft3D. La zona tratada es el embalse de Susqueda, que se encuentra en la cuenca Ter en el NE de Cataluña. El objetivo de este trabajo es poner a la prueba un modelo hidrodinámico tridimensional del depósito de Susqueda, utilizando el software Delft3D, ya que con ello se pueden realizar simulaciones en flujo permanente no uniforme, como uniforme y permanente en tres dimensiones. El área de estudio elegida nos permite observar los modelos tridimensionales, ya que cerca de la presa de Susqueda construida en 1968, las torres de captación de agua se encuentran a cierta profundidad. Para hacer los modelos hidrodinámicos tridimensionales, es necesario tener algunos archivos como la extensión *.xyz (que da la batimetría), el archivo *.bdn (limitación del área de estudio) y también es importante crear una malla estructurada en condiciones y aplicar el archivo *.xyz para convertirlo en extensión *.dep, para que al realizar la simulación no dé errores. Con los resultados obtenidos observamos cómo los cuatro modelos a pesar de tener diferencias (como las capas de profundidad que nos permiten el modelado 3D) en términos de nivel de agua, se estabilizan al final de la simulación a un cierto nivel. En cuanto a las velocidades, se observa que la torre de captación de agua tiene las velocidades más altas, aunque estas tienen un orden de magnitud inferior a 1 mm/s.