[ca] L'agricultura moderna ha estat buscant contínuament mètodes efectius per satisfer la demanda d'aliments que augmenta exponencialment a nivell mundial. L'aplicació de residus orgànics com a fertilitzants o esmenes de sòl és una mesura molt utilitzada, ja que subministra nutrients de manera eficient i ràpida als cultius. De fet, des de 2015, la Comissió Europea ha proposat un pla d'economia circular que fomenta la utilització de biosòlids. No obstant això, la presència d'una àmplia gamma de contaminants com elements traça (ET), contaminants orgànics i contaminants emergents com antibiòtics (AB) i gens de resistència a antibiòtics (ARG), ha estat descrita en alguns fertilitzants orgànics. Les verdures poden incorporar els contaminants procedents de sòls fertilitzats amb residus orgànics, suposant així una amenaça per a la salut humana. Per aquesta raó, és necessària l'avaluació dels riscos que pot provocar la utilització d'aquests residus orgànics. Els fertilitzants orgànics més emprats són les deixalles d'origen animal (fems), el compost (fonts vegetals o deixalles d'aliments) i les deixalles urbanes (llots de depuradora i residus domèstics). Actualment, no existeix cap estudi que avaluï la incorporació dels ET i AB per part de les plantes amb aquests tres tipus de fertilitzants orgànics, ni tampoc l'impacte de l'aplicació repetida de fertilitzants orgànics sobre les mateixes parcel·les. A més, aquesta aplicació repetida de llots de depuradora podria resultar en l'acumulació de Zn i Cu als sòls agrícoles, i la seva presència influiria en la incorporació d'altres contaminants. Així doncs, en aquesta tesi doctoral s'aborden tres aspectes relacionats amb els contaminants en hortalisses en diferents activitats agrícoles: (1) aplicació de diferents dosis de diferents residus orgànics en sòls de cultiu, que té com a objectiu avaluar l'efecte d'aquesta fertilització en la incorporació de ET i AB en l'hortalissa, (2) aplicació reiterada de residus orgànics en sòls de cultiu i seguiment de la concentració de ET en hortalisses durant diferents cicles productius, amb l'objectiu d'avaluar l'impacte de la fertilització orgànica a llarg termini, i (3) aplicació de fangs de depuradora i diferents quantitats de Zn i Cu a sòls, amb l'objectiu d'avaluar l'efecte d'aquests metalls sobre l'acumulació d'altres contaminants com ET, AB i ARG en les hortalisses. A més d'això, en tots els casos s'ha avaluat el risc per a la salut humana associat al consum d'hortalisses. En àrees periurbanes, el sòl agrícola pot rebre la contaminació potencial de contaminants procedents de sòls fertilitzats amb residus orgànics, però també els contaminants potencials derivats de les activitats urbanes. Aquests contaminants poden influir en el creixement i desenvolupament dels vegetals. En aquesta tesi, també s'ha desenvolupat un mètode simple i ràpid per tal d'avaluar la contaminació de sòls. Per a això, es van utilitzar dos índexs de creixement de plantes (taxa de germinació de llavors i allargament d'arrels en l'etapa inicial) en tres llavors de verdures per avaluar la contaminació química dels sòls en agricultura de proximitat.

[es] La agricultura moderna ha estado buscando continuamente métodos efectivos para satisfacer la demanda de alimentos que aumenta exponencialmente a nivel mundial. La aplicación de residuos orgánicos como fertilizante o enmienda de suelo es una medida ampliamente aceptada, ya que suministra nutrientes de manera eficiente y rápida a los cultivos. De hecho, desde 2015, la Comisión Europea ha propuesto un plan de economía circular que fomenta la enmienda del suelo con biosólidos. No obstante, la presencia de una amplia gama de contaminantes como elementos traza (ET), contaminantes orgánicos y contaminantes emergentes como antibióticos (AB) y genes de resistencia a antibióticos (ARG), ha sido reportada en algunos fertilizantes orgánicos. Las verduras pueden incorporar los contaminantes procedentes de suelos fertilizados con residuos orgánicos, amenazando la salud humana. Por esta razón, es necesaria la evaluación de los riesgos que puede provocar la aplicación de estos residuos orgánicos. Los fertilizantes orgánicos más utilizados son los desechos de origen animal (estiércol), el compost (fuentes vegetales o desechos de alimentos) y los desechos urbanos (lodos de depuradora y residuos domésticos). Actualmente, no existe ningún estudio que evalúe la incorporación de ET y AB por parte de las plantas con estos tres tipos de fertilizantes orgánicos, ni tampoco el impacto de la aplicación repetida de fertilizantes orgánicos sobre las mismas parcelas. Además, esta aplicación repetida de lodos de depuradora resultaría en la acumulación de Zn y Cu en el suelo modificado, y su presencia puede influir en la incorporación de otros contaminantes. Por tanto, en esta tesis doctoral se abordan tres aspectos relacionados con los contaminantes en hortalizas en diferentes actividades agrícolas: (1) aplicación de diferentes dosis de distintos residuos orgánicos a suelos de cultivo, que tiene como objetivo evaluar el efecto de esta fertilización en la incorporación de ET y AB en la hortaliza, (2) aplicación reiterada de residuos orgánicos en suelos de cultivo y seguimiento de la concentración de ET en hortalizas durante diferentes ciclos productivos, cuyo objetivo es evaluar el impacto de la fertilización orgánica a largo plazo, y (3) aplicación de lodos de depuradora y diferentes cantidades de Zn y Cu al suelo, con el objetivo de evaluar el efecto de estos metales sobre la acumulación de otros contaminantes como ET, AB y ARG en las hortalizas. Además, en todos los casos se evaluó el riesgo para la salud humana asociado al consumo de hortalizas. En áreas periurbanas, el suelo agrícola puede recibir la contaminación potencial de contaminantes procedentes de suelos fertilizados con residuos orgánicos, pero también los contaminantes potenciales derivados de las actividades urbanas. Estos contaminantes pueden influir en el crecimiento y desarrollo de los vegetales. En esta tesis, también se desarrolló un método simple y rápido para evaluar la contaminación del suelo. Para ello se utilizaron dos índices de crecimiento de plantas (tasa de germinación de semillas y alargamiento de raíces en la etapa inicial) en tres semillas de hortalizas para evaluar la contaminación química del suelo en agricultura de proximidad.