[ca] La variabilitat de l'estequiometria elemental dels organismes a causa de l'ontogènia i dels canvis en les condicions ambientals està relacionada amb la variabilitat metabolòmica. Això és degut a que els elements operen majoritàriament com a parts de compostos moleculars. Així doncs, la hipòtesi realitzada per Rivas-Ubach et al., (2012), la qual postula que els estudis estequiomètrics i metabolòmics d'un conjunt d'espècies vegetals exposades a condicions ambientals diferents han de mostrar la flexibilitat que posseeix un organisme a l'hora de modular la seva estequiometria i el seu metaboloma per tal de mantenir la forma òptima sota condicions variants, esdevé la base que sustenta l'experiment EVENT II. A partir de l'estudi de les relacions estequiomètriques, -principalment C:N:P- i del metabolisme d'Alopecurus pratensis i Holcus lanatus en situacions simulades de sequera, s'han obtingut resultats que evidencien una clara diferenciació a nivell d'espècie, de part de la planta i de tractament. El metabolisme i l'estequiometria diferencial que presenten ambdues gramínies dóna suport a la hipòtesi del nínxol biogeoquímic. A nivell de parts de la planta, s'observa un clar augment de la relació C:nutrients a la part aèria, mentre que a les arrels, aquesta relació disminueix. La part aèria doncs, necessita més C per invertir en funcions estructurals, mentre que l'elevada concentració de nutrients i metabòlits a les arrels donen indicis de la presència de mecanismes osmòtics per a facilitar l'entrada d'aigua, i de creixement, per a la recerca de noves fonts d'aigua, observant-se una disminució de la relació part aèria:arrels. Un altre factor que demostra aquest creixement radicular són les baixes relacions N:P trobades, fet que dóna suport a la hipòtesi de la velocitat de creixement.

[es] La variabilidad de la estequiometria elemental de los organismos debida a la ontogenia y a los cambios en las condiciones ambientales está relacionada con la variabilidad metabolómica. Esto se debe a que los elementos operan mayoritariamente como partes de compuestos moleculares. De esta forma, la hipótesis realizada por Rivas-Ubach et al., (2012), la cual postula que los estudios estequiométricos y metabolómicos de un conjunto de especies vegetales expuestas a condiciones ambientales diferentes han de mostrar la flexibilidad que posee un organismo a la hora de modular su estequiometria i su metaboloma para poder mantener la forma óptima en condiciones variantes, es la base que sustenta el experimento EVENT II. A través del estudio de las relaciones estequiométricas, -principalmente C:N:P- y del metabolismo de Alopecurus pratensis y Holcus lanatus en situaciones simuladas de sequía, se han obtenido resultados que evidencian una clara diferenciación a nivel de especie, de parte de la planta y de tratamiento. El metabolismo y la estequiometria diferencial que presentan ambas gramíneas da suporte a la hipótesis del nicho biogeoquímico. A nivel de partes de la planta, se observa un claro aumento de la relació C:nutrientes a la parte aérea, mientras que en las raíces, esta relación disminuye. La parte aérea, pues, necesita más C para invertir en funciones estructurales, mientras que la elevada concentración de nutrientes i metabólitos en las raíces da indicios de la presencia de mecanismos osmóticos para facilitar la entrada de agua en la planta, y de crecimiento, para la búsqueda de nuevas fuentes de agua, observándose una disminución de la relación parte aérea: raíz. Otro factor que demuestra este crecimiento radicular son las bajas relaciones N:P encontradas, hecho que da suporte a la hipótesis de la velocidad de crecimiento.