[ca] La recerca proposa l'anàlisi de festivals cinematogràfics en modalitat presencial i híbrida, amb la finalitat de conèixer les possibles similituds i avantatges d'aplicació de les tècniques ofertes als stakeholders. Els festivals són esdeveniments social o culturalment complexos que es repeteixen ocasionalment o varien tant com varia la pròpia complexitat de la vida diària (Gerrard, 2000). De la fita marcada per la pandèmia (SARS-CoV-2) i la seva posterior crisi global neix l'interès per investigar en profunditat els diferents estils d'esdeveniments. L'impacte econòmic que ha tingut aquesta situació sense precedents en el sector de l'organització d'esdeveniments ha estat d'una gran magnitud (Estanyol, 2020). Aquest treball s'ha situat dins dels següents àmbits: El desenvolupament, resultats i similituds existents entre tres grans festivals presencials i híbrids en l'entorn cinematogràfic de l'Estat espanyol. La incidència dels processos virtuals en entorns de branding i networking. El primer enfocament analitza tres grans festivals cinematogràfics inclosos en el llistat de certàmens regulats per la International Federation Of Film Producers Associations (FIAPF, per les seves sigles en castellà): Sant Sebastià, Sitges i Bilbao, en la seva edició de 2019 i material hemerogràfic de les edicions híbrides de 2020. El segon enfocament al·ludeix a la importància i canvis registrats en aquesta mena d'esdeveniments com a instrument de transmissió dels valors de marca d'organitzacions participants i patrocinadors, així com l'intercanvi d'informació professional i establiment de connexions entre els assistents. "El nombre de festivals ha crescut de manera espectacular en els últims anys, de manera que gairebé totes les ciutats d'Espanya i de la resta d'Europa tenen un o diversos festivals dedicats a alguna manifestació artística" (Devesa, 2009). La presència de les organitzacions en els festivals de cinema com a figura patrocinadora o organitzadora garanteix l'associació de "la pròpia marca corporativa a un esdeveniment de prestigi nacional i internacional amb una trajectòria d'excel·lència", premissa publicada pel Festival de Sant Sebastià en un comunicat de premsa (2018), aplicable a la resta de certàmens cinematogràfics objectes d'aquest estudi.

[es] La investigación propone el análisis de festivales cinematográficos en modalidad presencial e híbrida, con el fin de conocer las posibles similitudes y ventajas de aplicación de las técnicas ofrecidas a los stakeholders. Los festivales son eventos social o culturalmente complejos que se repiten ocasionalmente o varían tanto como varía la propia complejidad de la vida diaria (Gerrard, 2000). Del hito marcado por la pandemia (SARS-CoV-2) y su posterior crisis global nace el interés por investigar en profundidad los distintos estilos de eventos. El impacto económico que ha tenido esta situación sin precedentes en el sector de la organización de eventos ha sido de una gran magnitud (Estanyol, 2020). Este trabajo se ha situado dentro de los siguientes ámbitos: El desarrollo, resultados y similitudes existentes entre tres grandes festivales presenciales e híbridos en el entorno cinematográfico del Estado español. La incidencia de los procesos virtuales en entornos de branding y networking El primer enfoque analiza tres grandes festivales cinematográficos incluidos en el listado de certámenes regulados por la International Federation Of Film Producers Associations (FIAPF, por sus siglas en castellano): San Sebastián, Sitges y Bilbao, en su edición de 2019 y material hemerográfico de las ediciones híbridas de 2020. El segundo enfoque alude a la importancia y cambios registrados en este tipo de eventos como instrumento de transmisión de los valores de marca de organizaciones participantes y patrocinadores, así como el intercambio de información profesional y establecimiento de conexiones entre los asistentes. "El número de festivales ha crecido de manera espectacular en los últimos años, de manera que casi todas las ciudades de España y del resto de Europa tienen uno o varios festivales dedicados a alguna manifestación artística" (Devesa, 2009). La presencia de las organizaciones en los festivales de cine como figura patrocinadora u organizadora garantiza la asociación de "la propia marca corporativa a un evento de prestigio nacional e internacional con una trayectoria de excelencia", premisa publicada por el Festival de San Sebastián en un comunicado de prensa (2018), aplicable al resto de certámenes cinematográficos objetos de este estudio.