[ca] Dins del marc de l'economia circular, s'està migrant actualment des de sistemes de gestió de residus basats en la disposició sobre sòl cap a aquells que prioritzin el reciclatge i la valorització. Això és el que es coneix com a jerarquia en el maneig de residus i és una pràctica estesa en varis països. Un exemple és el cas de Xile, on la política de residus estableix una meta per l'any 2030 del 30% de valorització basada en aquesta jerarquia. No obstant, aquest és un repte important ja que la xifra actual és menor a l'1%. En aquest context, s'ha estudiat la implementació de diferents sistemes de gestió de residus sòlids municipals (SGRSM) que tendeixen al reciclatge i valorització a la comuna de Concepción (Xile). Per això s'ha fet servir un model de presa de decisions d'avaluació de la sostenibilitat a través de la metodologia MIVES. S'ha establert un arbre de presa de decisions basat en 3 pilars de desenvolupament sostenible: ambiental, social i econòmic, que incorpora els principals aspectes de cada un d'ells a través de 13 indicadors. Amb això s'han avaluat 3 alternatives diferents de sistemes de gestió de residus: (A1) Recollida selectiva + TMB, compostatge i disposició en farciment sanitari de la fracció resta, (A2) Recollida selectiva + TMB, compostatge de MO e incineració de la fracció resta i (A3) recollida no selectiva e incineració indiferenciada de residus. S'han comparat aquestes amb l'escenari actual (EA). S'han establert, a més, 5 escenaris per avaluar la sensibilitat del model davant de canvis en la importància relativa del requeriments i criteris. Els resultats indiquen que la opció més sostenible és A2 amb un índex de 0,697, seguida d'A1 amb 0,675. EA presenta el valor més baix de sostenibilitats amb 0,359. L'anàlisi de sensibilitat indica que, inclús quan l'aspecte econòmic es fa més rellevant, A2 i A1 segueixen tenint un índex millor, confirmant que poder ser utilitzats en l'àrea d'estudi com a sistema de gestió de residus de forma sostenible.

[en] Within the framework of the circular economy, the waste management systems are currently migrating from land disposal to those that prioritize recycling and recovery. This is what is known as the waste management hierarchy and it is a widespread practice in several countries. Such is the case of Chile, whose waste policy goal targets a 30% recovery by 2030 based on this hierarchy. However, this is a significant challenge, as the current rate is less than 1%. In this context, studies have been performed about the implementation of different municipal solid waste management systems aimed at recycling and recovery in Concepción (Chile). To this end, a decision-making model of sustainability assessment has been used utilizing the MIVES methodology. A decision-making tree has been established based on the 3 pillars of sustainable development: environmental, social and economic. This tree incorporates the main aspects of each of these pillars through 13 indicators. Three different alternatives of waste management systems have been evaluated: (A1) Selective collection + MTB, composting and disposal of the remaining fraction in a sanitary landfill, (A2) Selective collection + MTB, composting and incineration of the remaining fraction and (A3) non-selective collection and incineration of waste. These have been compared with the current scenario (EA). Furthermore, five scenarios have been established to evaluate the sensitivity of the model to changes in the relative importance of its requirements and criteria. The results of the model indicate that the most sustainable option is A2 with an index of 0.697, followed by A1 with 0.675. EA presents the lowest sustainability value as 0.359. The sensitivity analysis indicates that, even when the economic aspect becomes more relevant, A2 and A1 continue to have a better index, confirming that they can be used in the study area as sustainable waste management systems.