[ca] Les persones adultes amb discapacitat intel•lectual (DI) presenten baixos nivells de capacitat cardiovascular i força, al mateix temps que realitzen poca activitat física (AF) i freqüentment presenten problemes funcionals i d'equilibri. Un dels propòsits d'aquesta tesi fou investigar la fiabilitat del salt vertical en adults amb DI sobre una plataforma de contacte comparar-lo amb el test de salt de longitud sense impuls, normalment utilitzat en la bateria EUROFIT Special, per a avaluar la potència de les cames. Un altre objectiu fou avaluar els efectes d'un programa d'AF combinat incloent-hi exercicis aeròbics, de força i d'equilibri sobre la condició física la força, l'equilibri i les mesures funcionals en un estudi controlat. També s'han avaluat les característiques i nivells d'AF en el grup d'adults amb DI que va participar a la intervenció (GI) en comparació a un grup control (GC). Els participants, adults amb DI lleugera i moderada, varen ser assignats a un grup d'intervenció (GI; n = 37) i a un altre grup control (GC; n = 29). El GI va entrenar 3 vegades a la setmana, en sessions d'una hora durant 14 setmanes, mentre que el GC no va participar de cap tipus de programa d'AF. La resistència aeròbica, força, equilibri, flexibilitat i habilitats funcionals varen ser avaluades pre y post entrenament en ambdós grups. Com a resultat, el GI va millorar la seva capacitat aeròbica (26.8 vs. 29.3 ml•Kg-1•min-1), la força de prensió manual (19.2 vs. 21.9 kg), la força de cames i l'equilibri després del període d'entrenament (p < .05). El pes corporal (70.1 vs. 68.1 kg) i l'índex de massa corporal /27.4 vs. 26.6 kg•m-2) també varen disminuir (p < .05) en el GI. El GC no va presentar canvis en aquests paràmetres. Així també, els adults amb DI del GC varen realitzar menors quantitats d'AF moderada i vigorosa (AFMV) que el GI. Però és de senyalar que el comportament sedentari en ambdós grups fou elevat (~79% del temps monitoritzat). El 69.40% y el 32.10% dels participants del GI i GC respectivament varen complir amb les recomanacions de fer ≥150 minuts d'AFMV/setmana. Aquests resultats suggereixen que un programa d'AF aeròbic, de força i equilibri és beneficiós per a adults amb DI. Les intervencions per a disminuir el temps utilitzat en activitats sedentàries i augmentar l'AFMV haurien de formar part de l'horari laboral d'aquestes persones.

[es] Las personas adultas con discapacidad intelectual (DI) presentan bajos niveles de capacidad cardiovascular y fuerza, al mismo tiempo que realizan poca actividad física (AF) y frecuentemente presentan problemas funcionales y de equilibrio. Uno de los propósitos de esta tesis fue investigar la fiabilidad del salto vertical en perdonas con DI sobre una plataforma de contacto y compararlo con el test de salto en largo sin impulso, normalmente utilizado en la batería EUROFIT Special, para evaluar la potencia de las piernas. Otro de los objetivos del estudio fue evaluar los efectos de un programa de AF combinado incluyendo ejercicios aeróbicos, de fuerza y de equilibrio sobre la condición física, la fuerza, el equilibrio y medidas funcionales en un estudio controlado. También se evaluaron las características y niveles de AF en el grupo de adultos con DI que participó en la intervención (GI) en comparación con un grupo control (GC). Los participantes, adultos con DI leve a moderada, fueron asignados a un grupo intervención (GI; n = 37) y otro grupo control (GC; n = 29). El GI entrenó 3 veces por semana, 1 hora durante 14 semanas, mientras que el GC no participó en ningún tipo de programa de AF. La resistencia aeróbica, fuerza, equilibrio, flexibilidad y habilidades funcionales fueron evaluadas pre y post entrenamiento en ambos grupos. Como resultado, el GI mejoró su capacidad aeróbica (26.8 vs. 29.3 ml•Kg-1•min-1), la fuerza de prensión manual (19.2 vs. 21.9 kg), la fuerza de piernas y el equilibrio luego del período de entrenamiento (p < .05). El peso corporal (70.1 vs. 68.1 kg) y el índice de masa corporal /27.4 vs. 26.6 kg•m-2) también disminuyeron (p < .05) en el GI. El GC no presentó cambios en estos parámetros. Así también, los adultos con DI del GC realizaron menores cantidades de AF moderada a vigorosa (AFMV) que el GI. Sin embargo, el comportamiento sedentario en ambos grupos fue elevado (~79% del tiempo monitorizado). El 69.40% y el 32.10% de los participantes del GI y GC respectivamente cumplieron con las recomendaciones de realizar ≥150 minutos de AFMV/semana. Estos resultados sugieren que un programa de AF aeróbico, de fuerza y equilibrio es beneficioso para los adultos con DI. Las intervenciones para disminuir el tiempo empleado en actividades sedentarias y aumentar la AFMV deberían formar parte del horario laboral de estas personas.