[ca] Els emergents modes de vida del que és modern, suscitarien discussions en la seva forma d'habitar. Les Ciències Socials, però assenyaladament les disciplines de les Humanitats, asseguraven que tot canvi social inicia en allò domèstic, en el nucli familiar, per la qual cosa es preguntaven quina i com seria allò adequat per viure allò modern: si allò col·lectiu i seriat, o allò individual i aïllat. Així, i patrocinada per la promesa positivista, habitatge i casa sorgeixen, en oposició ideològica, com la resposta a aquest interrogant que s'intensifica després de la Segona Gran Guerra. Sota altres motivacions, aquesta discussió es replicaria a ciutats llatinoamericanes. Específicament Mèxic seria referent d'aquest debat teòric en què la casa resultaria com la manifestació de la seva modernitat degut, a més, al fet que la naixent burgesia revolucionària adoptaria els seus principis. Aquest sentit de classe s'emfatitzaria a ciutats petites on, a diferència de les ciutats hegemòniques, no seria producte d'un posicionament ideològic, sinó del seu afany aspiracional a un món ideal après, principalment, per accedir a les publicacions d'època. En aquest treball, i des d'una postura fenomenològica i un mètode historiogràfic, es reflexiona sobre aquesta discussió i els abasts. Per això, es pren com a objecte Tepic, Nayarit; ciutat virreinal de l'occident mexicà que, igual que les seves semblants provincianes, a més de no tenir estudis respectius, les cases d'aquesta entrant societat postrevolucionària reflectirien la impostura d'un modernisme de revista que anunciava, com a venda per catàleg, dissenys pretesament universals, progressistes i científics.

[es] Los emergentes modos de vida de lo moderno, suscitarían discusiones en su forma de habitar. Las Ciencias Sociales, pero señaladamente las disciplinas de las Humanidades, aseguraban que todo cambio social inicia en lo doméstico, en el núcleo familiar, por lo que se preguntaban cuál y cómo sería lo adecuado para vivir lo moderno: si lo colectivo y seriado, o lo individual y aislado. Así, y patrocinada por la promesa positivista, vivienda y casa surgen, en oposición ideológica, como la respuesta a esa interrogante que se intensifica luego de la Segunda Gran Guerra. Bajo otras motivaciones, esta discusión se replicaría en ciudades latinoamericanas. Específicamente México sería referente de este debate teórico en el que la casa resultaría como la manifestación de su modernidad debido, además, a que la naciente burguesía revolucionaria adoptaría sus principios. Este sentido de clase se enfatizaría en ciudades pequeñas donde, a diferencia de las ciudades hegemónicas, no sería producto de un posicionamiento ideológico, sino de su afán aspiracional a un mundo ideal aprendido, principalmente, por el acceso a las publicaciones de época. En este trabajo, y desde una postura fenomenológica y un método historiográfico, se reflexiona sobre esta discusión y alcances. Para ello, se toma como objeto a Tepic, Nayarit; ciudad virreinal del occidente mexicano que, al igual que sus semejantes provincianas, además de carecer de estudios respectivos, las casas de esta entrante sociedad posrevolucionaria reflejarían la impostura de un modernismo de revista que anunciaba, como venta por catálogo, diseños pretendidamente universales, progresistas y científicos.