[ca] Durant el procés de fabricació additiva (AM), els gradients de temperatura són substancials i transitoris, resultant en tensions residuals irreversibles i deformació plàstica que tenen un efecte negatiu en la resistència, resistència a la fatiga, ductilitat i tolerància geomètrica del material. Aquestes variants potser no compleixen amb els requisits necessaris. Encara que s'han estudiat i aplicat amb èxit diverses estratègies, com variar el temps de residència, alterar el patró d'escaneig i implementar un preescalfament, per reduir les tensions residuals i les distortions en AM, encara es requereix més estudi sobre mètodes que es concentrin en modificar els paràmetres geomètrics de l'estructura abans d'imprimir. L'estat actual de l'art en aquest camp es focalitza principalment en modificar la malla dels arxius STL (StereoLithography) per compensar les variacions geomètriques. No obstant això, el treball actual presenta un algoritme que modifica l'estratègia d'escaneig en el llenguatge de control numèric utilitzat per AM, en aquest cas GCode, permetent al dissenyador modificar l'estratègia d'escaneig sense haver de modificar la malla i després usar un tallador per generar un nou GCode. El camp de desplaçament d'aquesta tesi es deriva d'un model termo-mecànic (TM) de tres dimensions amb un marc visco-plàstic-elasto-plàstic, i els models emprats són components industrials com engranatges, compressors i impulsors. Els resultats d'aquest estudi indiquen que el mètode de modificació dels nodes de malla va produir resultats superiors en comparació amb l'algoritme de compensació de distorsió per a components industrials. En particular, l'algoritme només va poder reduir les distortions per al mateix component en un 30%, mentre que el mètode de modificació de malla va poder reduir les distortions per a un impulsor en un 50%.

[es] Durante el proceso de fabricación aditiva (AM), los gradientes de temperatura son sustanciales y transitorios, lo que resulta en tensiones residuales irreversibles y deformación plástica que tienen un efecto negativo en la resistencia, resistencia a la fatiga, ductilidad y tolerancia geométrica del material. Estas variantes pueden no cumplir con los requisitos necesarios. Aunque se han estudiado y aplicado con éxito diversas estrategias, como variar el tiempo de residencia, alterar el patrón de escaneo e implementar un precalentamiento, para reducir las tensiones residuales y las distorsiones en AM, aún se requiere más estudio sobre métodos que se concentren en modificar los parámetros geométricos de la estructura antes de imprimir. El estado actual del arte en este campo se enfoca principalmente en modificar la malla de los archivos STL (StereoLithography) para compensar las variaciones geométricas. Sin embargo, el trabajo actual presenta un algoritmo que modifica la estrategia de escaneo en el lenguaje de control numérico utilizado para AM, en este caso GCode, lo que permite al diseñador modificar la estrategia de escaneo sin tener que modificar la malla y luego usar un cortador para generar un nuevo GCode. El campo de desplazamiento de esta tesis se deriva de un modelo térmico-mecánico (TM) de tres dimensiones con un marco visco-plástico-elasto-plástico, y los modelos empleados son componentes industriales como engranajes, compresores e impulsores. Los resultados de este estudio indican que el método de modificación de los nodos de malla produjo resultados superiores en comparación con el algoritmo de compensación de distorsión para componentes industriales. En particular, el algoritmo solo pudo reducir las distorsiones para el mismo componente en un 30%, mientras que el método de modificación de malla pudo reducir las distorsiones para un impulsor en un 50%.