[ca] Aquesta investigació analitza què pot significar l'extensió tan reeixida del mindfulness a la societat i com pot estar afectant a la subjectivitat contemporània. Ho fem des de dos formes de pensar la subjectivitat humana, diferents però complementàries. D'una banda, des de la psicologia social històrica de Norbert Elias (en diàleg amb la visió foucaultiana i altres lectures psicosocials). De l'altra, des de la psicologia junguiana-transpersonal i el seu important nexe amb l'ecologia profunda i amb l'eco-psicologia. Des de la primera perspectiva pensem la subjectivitat humana com a creixent autodomini del jo; amb la segona visió la pensem com a creixent expansió de l'jo (descentrament egoic) i la progressiva construcció d'un self ecològic. Des de tots dos llocs, analitzem com la pràctica meditativa modela la subjectivitat contemporània. A partir de l'anàlisi dels ensenyaments orals de l'mestre zen Dokushô i de les vivències recollides mitjançant entrevistes als participants de la primera edició de la formació MBTB (Mindfulness Basat en la Tradició Budista), aquesta investigació mostra que la pràctica meditativa promou al mateix temps una subjectivitat auto-regulada (jo auto-controlat), una subjectivitat transcendent (jo expandit) i una subjectivitat ecosocial (jo ecosocial). Així doncs el model de mindfulness analitzat, que anomenem mindfulness implicat, està constituït per tres codis o llenguatges: codi psicològic, codi transcendent i codi polític. A més, vam mostrar que la lògica de la suficiència atravessa i envolta aquest model, a manera de fonamentació última. Per això, es planteja que el mindfulness implicat pot constituir una via efectiva per a la profunda transformació cultural i la creació ètico-política que la societat contemporània requereix.

[en] This research analyzes what the successful extension of mindfulness in society may mean and how it may affect contemporary subjectivity. The analysis is conducted from two different but complementary perspectives on human subjectivity. The first theoretical angle is from the historical social psychology of Norbert Elias—in dialogue with the Foucauldian vision and other psychosocial approaches. Second, I draw from Jungian-transpersonal psychology and its important linkage with deep ecology and eco-psychology. From the first perspective we can think of human subjectivity as the development of self-constraint and self-regulation; with the latter vision we can consider it as a growing expansion of the self (what is called egoic de-centering) and the progressive construction of an ecological self. I use both perspectives to show how meditative practice shapes contemporary subjectivity. Based on the analysis of the oral teachings of the Zen master Dokushô and the experiences gathered through interviews with the participants of the first edition of the MBTB training (Mindfulness Based on the Buddhist Tradition, 2015), this research shows that meditative practice promotes at the same time a self-regulated subjectivity (i.e., self-controlled individuals), a transcendent subjectivity (i.e., expanded self), and an ecosocial subjectivity (i.e., ecological self). Thus, the analyzed mindfulness model, which we call involved mindfulness, consists of three codes or languages: a psychological code, a transcendent code, and a political code. In addition, the analysis shows that the logic of sufficiency is the ultimate grounding and influence of this model. Therefore, it is proposed that the involved mindfulness model can constitute an effective vehicle for the deep cultural transformation and the ethical-political creation that contemporary societies need.