[ca] La investigació-creació artística és un programa emergent de recerca en l'àmbit acadèmic, d'interès per a la producció de coneixement, la generació de discurs, l'educació i la comunicació, i la disseminació de les pràctiques escèniques contemporànies. En l'àmbit de la dansa, la investigació-creació adquireix una rellevància especial a partir del moment en què la seva pràctica desborda els estrets marcs disciplinars i convencions de l'exhibició escènica per entrar en contacte amb els contextos sociohistòrics i culturals en què es desenvolupa. D'altra banda, la investigació-creació atén els processos i a les interrelacions que es produeixen entre el subjecte i l'objecte de la investigació, involucrant el cos i els sistemes sensorials, socioafectius i intersubjectius dels participants en aquesta. L'atenció als processos davant dels productes de la creació no consisteix només en una opció merament metodològica o estètica, sinó que representa un pensament en acte la performativitat del qual implica qüestions polítiques, ètiques i discursives, relatives a la forma de configurar i definir els objectius i l'interès de la investigació, els valors implicats i el posicionament del subjecte en relació amb les tensions i els conflictes presents en els contextos en què habita, i davant dels quals es compromet i actua. I és precisament aquest posicionament el que fa de la investigació-creació un projecte de coneixement i transformació social, i de coneixement i transformació del propi subjecte de la investigació, en fer sensibles i pensables, a més d'èticament i políticament abordables, qüestions que, per una o altra raó, han quedat relegades i excloses de l'espai social i conseqüentment, de la possibilitat de dissens, debat i deliberació pública.

[es] La investigación-creación artística es un programa emergente de investigación en el ámbito académico, de interés para la producción de conocimiento, la generación de discurso, la educación, y la comunicación y diseminación de las prácticas escénicas contemporáneas. En el ámbito de la danza, la investigación-creación adquiere especial relevancia a partir del momento en que su práctica desborda los estrechos marcos disciplinares y convenciones de la exhibición escénica para entrar en contacto con los contextos socio-históricos y culturales en que se desenvuelve. Por otra parte, la investigación-creación atiende a los procesos y a las interrelaciones que se producen entre el sujeto y el objeto de la investigación, involucrando el cuerpo y los sistemas sensoriales, socio-afectivos e intersubjetivos de los participantes en el mismo. La atención a los procesos frente a los productos de la creación no consiste solamente en una opción meramente metodológica o estética, sino que representa un pensamiento en acto cuya performatividad implica cuestiones políticas, éticas y discursivas, relativas a la forma de configurar y definir los objetivos y el interés de la investigación, los valores implicados y el posicionamiento del sujeto en relación con las tensiones y conflictos presentes en los contextos en que habita, y frente a los cuales se compromete y actúa. Y es precisamente este posicionamiento el que hace de la investigación-creación un proyecto de conocimiento situado y de transformación del propio sujeto de la investigación y del entorno social en el que actúa, al hacer sensibles y pensables, además de ética y políticamente abordables, cuestiones que, por una u otra razón, han quedado relegadas y excluidas del espacio social y consecuentemente, de la posibilidad de disenso, educación y deliberación pública.