[ca] El 17 i 18 d'agost de 2017 un grup de joves habitants de Ripoll, majoritàriament d'origen immigratori, van cometre els atemptats d'índole gihadista a Barcelona i Cambrils. Aquests atemptats van deixar la societat commocionada, amb una sensació d'estranyesa i fracàs insuportables. Acceptant l'obligació que té l'educació social d'interpel·lar-se i interpel·lar l'entorn, el present TFG arrenca amb la pregunta següent: com uns joves 'tan plens de vida' acaben per buidar les seves vides i la d'altres persones? Al llarg del treball es reflexiona sobre l'origen i els efectes d'aquests atemptats, posant el focus en els joves i en els seus possibles malestars socials. Així mateix, s'analitza la promesa gihadista salafista i s'examinen críticament les respostes institucionals i ciutadanes als atemptats en la cerca d'un posicionament ètic. Aquest TFG va més enllà de la descripció d'un perfil criminal encarnat per uns joves radicalitzats, així com l'abordatge policial entorn dels 'factors de risc' i els 'indicadors de radicalització' tal com es recullen en protocols que circulen pel sistema educatiu com el PRODERAI. Per contra, sostenim que la prevenció feta des de paràmetres de propensió alimenten lògiques de control/càstig sobre persones en edat adolescent que són incompatibles amb l'encàrrec educatiu. En aquest treball es descriu el procés de radicalització com un procés de socialització que pressuposa vincles d'amistat i, per tant, va més enllà d'una crisi d'identitat. Per aquest motiu, es proposa una acció socioeducativa capaç de proposar espais de trobada (de co-exposició) des d'on aprendre i crear una experiència comuna.

[en] On 17 and 18 August 2017 a group of young boys from Ripoll, mainly former children from migrant background, committed the jihadist attacks of Barcelona and Cambrils. This event deeply shocked the entire society and resulted in a feeling of consternation and profound collective failure. By accepting the responsibility of Social Education to questioning oneself and the social environment, this essay begins by asking: ¿how these such 'full of life' young boys finally got themselves emptying their lives and those of other people? By focusing on the origin and the consequences of the attacks, the author investigates the young boys and their social discomforts, the jihadist-salafist promise and the institutional and civic responses to the attacks, which are critically analysed in search of an ethical positioning. This essay aims to override both the criminal profile of radicalised youth and the security approach based on 'risk factors' and 'radicalisation signs' as shown in the PRODERAI protocol used in Catalonia's education system. The author states that the idea of prevention relying on propensity score matching encourages control and punishment dynamics on teenage population, a feature that is not compatible with the educative project. On this essay, the process of radicalization is understood as a process of socialisation that requires a bond of friendship and, consequently, is more than just a crisis of identity. Subsequently, a series of social-educative actions capable of building meeting scenarios (co-exposure) are suggested on this essay with the aim to learn and to create a new common experience.