[ca] L'Atac Isquèmic transitori (AIT) és un esdeveniment vascular breu caracteritzat per l'obstrucció o reducció temporal del flux sanguini a una part del cervell, cosa que provoca una disfunció neurològica transitòria sense produir un infart perceptible. Tot i la seva naturalesa efímera, l'AIT planteja un important problema de salut pública a causa de la seva associació amb un risc més gran d'ictus posterior. En aquest context el diagnòstic i el tractament ràpid són crucials, ja que fins al 80% dels ictus que segueixen una AIT es poden prevenir. Diagnosticar amb precisió un AIT planteja dificultats, sobretot degut a l'evolució dels coneixements sobre la seva definició i al solapament amb altres afeccions que imiten els símptomes. En aquest sentit, els biomarcadors sanguinis han sorgit com a eines potencials per millorar el diagnòstic, l'estratificació del risc i la individualització del tractament en pacients AIT. Aquesta tesi doctoral té com a objectiu avaluar possibles biomarcadors que aportin valor al diagnòstic clínic preciós d'AIT, emprant tècniques de laboratori com a immunoassajos (ELISAS) i l'ús de Proves de Laboratori al lloc d'Assistència (POCT sigles en anglès de Point of care test) ). Els objectius específics daquesta tesi van ser: 1) Avaluar un panell de biomarcadors per al diagnòstic precoç de lAIT. 2) Avaluar H-FABP com a marcador per al diagnòstic precís d'AIT davant d'un esdeveniment que simula un ictus. 3) Avaluar H-FABP com a marcador per identificar lesions isquèmiques a la ressonància. Per assolir els objectius anteriorment descrits, aquesta tesi doctoral utilitza mostres de sang de dos cohorts diferents. La primera cohort va provenir de l'estudi multicentre StrokeChip dut a terme l'any 2022, i la segona cohort prové d'una col·lecció de mostres emmagatzemades a la Vall d'Hebron Institut de Recerca (VHIR), que comptaven amb dades d'imatge potenciada en difusió ( DWI per les sigles en anglès - Diffusion weighted image-) en ressonància magnètica (RM). Els resultats del primer estudi van mostrar que Apo-CIII, IL-6 i vWF van ser els més eficaços per discriminar els AIT dels imitadors després de l'ajust per variables clíniques. L'àrea sota la corba ROC (AUC) va ser de 0,73 per a ApoC-III; 0,74 per a IL-6; 0,74 per a vWF; i 0,72 per al model clínic. La prova de raó de versemblança va indicar que aquests biomarcadors tenien millor ajust que el model clínic per si sol: Apo-CIII (p ≤ 0,031), IL-6 (p ≤ 0,030), i vWF (p ≤ 0,040). Els resultats del PanelomiX indiquen els següents punts de cohort per a les variables numèriques del model final Apo-CIII &gt;132,29 ng/mL , IL-6 &gt;5,45 pg/mL , vWF &lt;280,09%, puntuació NIHSS &gt;4 ,5 i edat &gt;41,5 anys amb una sensibilitat del 100% i una especificitat del 28% per distingir els AIT dels mímics, sent un cas positiu quan dos dels criteris es compleix. Els resultats del segon estudi van revelar que els nivells d'H-FABP més elevats estaven en els individus amb AIT en comparació dels mímics [3,10 ng/mL (IQR 2,13-4,78) davant 1,70 ng/ mL (RIC 1,23-2,38)] (p&lt;0,001). El rendiment diagnòstic d'H-FABP, avaluat mitjançant l'AUC, va ser de 0,83 (IC del 95%: 0,76-0,90) per al model final, cosa que indica una bona capacitat discriminativa. El PanelomiX va determinar un punt de tall combinat de &gt;1,85 ng/ml per a H-FABP, edat &gt;42,5 anys i NIHSS basal &gt;3,5 amb una sensibilitat del 100% i una especificitat del 23,30%. Conclusions: Els estudis presentats en aquesta tesi indiquen que els biomarcadors sanguinis, especialment Apo-CIII, IL-6, vWF i H-FABP, poden millorar significativament el diagnòstic precoç i precís de l'AIT, diferenciant-lo d'altres condicions que n'imiten els símptomes. A més, encara que les tècniques de mesurament de biomarcadors continuen plantejant dificultats, les proves al punt d'atenció sanitària

[en] Transient ischemic attack (TIA) is a brief vascular event characterized by temporary obstruction or reduced blood flow to a part of the brain, causing transient neurological dysfunction without producing a perceptible infarct. Despite its ephemeral nature, TIA poses a significant public health problem due to its association with an increased risk of subsequent stroke. In this context, prompt diagnosis and treatment are crucial, as up to 80% of strokes following a TIA can be prevented. Accurately diagnosing a TIA poses difficulties, mainly due to evolving knowledge about its definition and overlap with other conditions that mimic its symptoms. In this regard, blood biomarkers have emerged as potential tools to improve diagnosis, risk stratification, and individualization of treatment in TIA patients. This PhD thesis aims to evaluate potential biomarkers that add value to the early clinical diagnosis of TIA using laboratory techniques such as immunoassays (ELISA) and the use of Point-of-Care Laboratory Tests (POCT). The specific objectives of this thesis were: 1) To evaluate a panel of biomarkers for the early diagnosis of TIA. 2) To evaluate H-FABP as a marker for accurately diagnosing TIA versus a stroke-like event. 3) To evaluate H-FABP as a marker to identify ischemic lesions on MRI. To achieve the objectives described above, this PhD thesis uses blood samples from two different cohorts. The first cohort came from the multicenter StrokeChip study conducted in 2022, and the second cohort comes from a collection of samples stored at the Vall d'Hebron Research Institute (VHIR), which had diffusion-weighted imaging (DWI) data on magnetic resonance imaging (MRI). The first study's results showed that Apo-CIII, IL-6, and vWF were the most effective in discriminating TIAs from mimics after adjustment for clinical variables. The area under the ROC curve (AUC) was 0.73 for ApoC-III, 0.74 for IL-6, 0.74 for vWF, and 0.72 for the clinical model. The likelihood ratio test indicated that these biomarkers had better fit than the clinical model alone: Apo-CIII (p ≤ 0.031), IL-6 (p ≤ 0.030), and vWF (p ≤ 0.040). The PanelomiX results indicate the following cohort points for the final model numerical variables Apo-CIII &gt;132.29 ng/mL, IL-6 &gt;5.45 pg/mL, vWF &lt;280.09%, NIHSS score &gt;4.5, and age &gt;41.5 years with a sensitivity of 100% and a specificity of 28% to distinguish TIAs from mimics, with a positive case being when two of the criteria are met. The results of the second study revealed that H-FABP levels were higher in individuals with TIA compared to mimics [3.10 ng/mL (IQR 2.13-4.78) vs. 1.70 ng/mL (IQR 1.23-2.38)] (p&lt;0.001). The diagnostic performance of H-FABP, assessed by AUC, was 0.83 (95% CI: 0.76-0.90) for the final model, indicating good discriminatory ability. PanelomiX determined a combined cutoff of &gt;1.85 ng/mL for H-FABP, age &gt;42.5 years, and baseline NIHSS &gt;3.5 with a sensitivity of 100% and specificity of 23.30%. Conclusions: The studies presented in this thesis indicate that blood biomarkers, especially Apo-CIII, IL-6, vWF, and H-FABP, can significantly improve TIA's early and accurate diagnosis, differentiating it from other conditions that mimic its symptoms. Furthermore, although biomarker measurement techniques remain challenging, point-of-care testing promises to improve accessibility and efficacy, and the results of the second cohort, therefore, support the potential use of POCT in emergency departments and primary care settings. However, the results of this work are preliminary, and further research with larger samples is required to validate these findings and establish their definitive clinical utility.