[ca] Aquesta dissertació examina el fenomen de la cooperació al desenvolupament turca a l'Àfrica Subsahariana (SSA), un fenomen que ha atret un interès acadèmic creixent en les darreres dues dècades, especialment a causa de l'expansió de les activitats de Turquia en ajuda, educació i comerç. Tradicionalment, la implicació de Turquia a l'SSA s'ha emmarcat dins d'una perspectiva centrada en l'Estat, que emfatitza la política exterior turca com una eina per a la diversificació econòmica i geopolítica. No obstant això, aquest estudi sosté que aquest enfocament passa per alt la influència de la competició entre les elits internes en la presència internacional de Turquia. Específicament, la investigació explora el paper del Moviment Gülen (GM), una important xarxa de la societat civil turca que, de manera independent del govern liderat per Recep Tayyip Erdoğan, va ampliar la seva influència mitjançant la "cooperació al desenvolupament turca" en països de l'SSA. A nivell teòric, utilitzant el marc teòric de la Sociologia del Poder, aquesta dissertació sosté que la cooperació al desenvolupament turca a l'SSA està influenciada per les dinàmiques de poder internes, on recursos com l'ajuda, l'educació i els negocis serveixen com a instruments per a la competició entre elits. Mitjançant un estudi de cas qualitatiu de la implicació de Turquia a Etiòpia, l'estudi revela com el GM i l'AKP van utilitzar l'activitat a l'SSA per ampliar la seva influència com a grups d'actors separats. Les dades s'obtenen de l'anàlisi de fonts primàries i secundàries, juntament amb una anàlisi qualitativa de contingut de 31 entrevistes amb actors clau a Etiòpia. Aquestes ofereixen perspectives sobre el canvi d'influència d'aquests actors entre 2004 i 2021, abastant les fases prèvies i posteriors a l'intent de cop d'Estat del 2016. Aquest treball defensa, per tant, una nova perspectiva en les Relacions Internacionals (RI) que incorpori la política de poder interna en els anàlisis del compromís exterior, afirmant que els actors humans, més que els estats, són centrals en les dinàmiques de les relacions internacionals. Aquesta perspectiva proporciona una comprensió més matisada de la cooperació al desenvolupament i destaca el paper de la competició entre elits en la configuració de les seves activitats.

[en] This dissertation examines the phenomenon of Turkish development cooperation in Sub-Saharan Africa (SSA), a phenomenon that has increasingly attracted academic interest in the past two decades, particularly due to Turkey's expanded activities in aid, education, and trade. Traditionally, Turkey's involvement in SSA has been framed within a state-centric perspective, emphasizing Turkish foreign policy as a tool for economic and geopolitical diversification. However, this study contends that this approach overlooks the influence of domestic elite competition on Turkey's international presence. Specifically, the research explores the role of the Gülen Movement (GM), a significant Turkish civil society network, which separately from the government led by Recep Tayyip Erdoğan, expanded its influence through "Turkish development cooperation" in SSA countries. On a theoretical level, by employing the theoretical framework of Sociology of Power, this dissertation thus posits that Turkish development cooperation in SSA is informed by domestic power dynamics, where resources such as aid, education, and business serve as instruments for elite competition. Through a qualitative case study of Turkey's engagement in Ethiopia, the study reveals how the GM and the AKP each utilized SSA engagement to expand their influence as separate actor groups. Data derived from an analysis of primary and secondary sources, along with a qualitative content analysis of 31 interviews with stakeholders in Ethiopia. They offer insights into the shifting influence of these actors from 2004 to 2021, across the pre- and post-2016 coup attempt phases. This work thus pleads for a new lens in International Relations (IR) that incorporates domestic power politics into analyses of foreign engagement, asserting that human actors, rather than states, are central to the dynamics of international relations. This perspective provides a more nuanced understanding of development cooperation and highlights the role of elite competition in shaping its activities.