[ca] És un fet àmpliament reconegut que un dels principals factors que contribueixen al perfil retòric de la prosa científica és assolir la millor recepció possible del que un escriu dins de la comunitat científica. Els autors no només han de negociar el significat, sinó també persuadir els seus lectors (Allen, Qin i Lancaster, 1994; Atkinson 1996, 1999; Bazerman, 1988; Hyland, 1998, 2000). Això és potser més notable quan la posició dins de la comunitat científica és desfavorable, com és el cas de les dones científiques durant el període anglès modern tardà. (Crespo, 2012; Schiebinger, 1989, 2003). Els condicionals presenten una sèrie de funcions de caràcter interpersonal, i aquests són utilitzats per negociar el significat o per aconseguir una millor resposta del lector. Tant si es fan servir per enunciar supòsits compartits, per reduir l'abast o mitigar la força d'una afirmació, per mostrar humilitat dubtant retòricament de la pròpia formulació o subratllant la pròpia incertesa, o per expressar directament cortesia, els condicionals poden caracteritzar-se com a "recurs[os] retòric[s] per aconseguir l'acceptació de les pròpies afirmacions" (Warchal, 2010, p. 141). L'objectiu d'aquest article és analitzar l'ús dels condicionals com a recursos interpersonals i de negociació a l'obra de les científiques dels segles XVIII i XIX. Per això, es buscaran marcadors condicionals als textos escrits per dones inclosos al Coruña Corpus of English Scientific Writing (Moskowich, 2011), i els resultats s'analitzaran des d'un punt de vista funcional, destacant les formes particulars en què les científiques van utilitzar aquests dispositius a través de les disciplines i aquest període.

[es] Es un hecho ampliamente reconocido que uno de los principales factores que contribuyen al perfil retórico de la prosa científica es lograr la mejor recepción posible de lo que uno escribe dentro de la comunidad científica. Los autores no sólo tienen que negociar el significado, sino también persuadir a sus lectores (Allen, Qin y Lancaster, 1994; Atkinson 1996, 1999; Bazerman, 1988; Hyland, 1998, 2000). Esto es quizás más notable cuando la posición dentro de la comunidad científica es desfavorable, como en el caso de las mujeres científicas durante el período inglés moderno tardío. (Crespo, 2012; Schiebinger, 1989, 2003). Los condicionales presentan una serie de funciones de carácter interpersonal, siendo estos utilizados para negociar el significado o para lograr una mejor respuesta del lector. Tanto si se utilizan para enunciar supuestos compartidos, para reducir el alcance o mitigar la fuerza de una afirmación, para mostrar humildad dudando retóricamente de la propia formulación o subrayando la propia incertidumbre, o para expresar directamente cortesía, los condicionales pueden caracterizarse como "dispositivo[s] retórico[s] para conseguir la aceptación de las propias afirmaciones" (Warchal, 2010, p. 141). El objetivo de este artículo es analizar el uso de los condicionales como recursos interpersonales y de negociación en la obra de las científicas de los siglos XVIII y XIX. Para ello, se buscarán marcadores condicionales en los textos escritos por mujeres incluidos en el Coruña Corpus of English Scientific Writing (Moskowich, 2011), y los resultados se analizarán desde un punto de vista funcional, destacando las formas particulares en que las científicas utilizaron estos dispositivos a través de las disciplinas y a través de este período.