[ca] Resum En resposta a la necessitat urgent de desenvolupament sostenible en la indústria de la construcció, aquesta investigació examina dos mètodes de construcció de formigó prevalents: prefabricat i in situ, centrant-se en la seva aplicació en el estimat projecte de l'Hospital del Mar a Barcelona, Espanya. L'estudi té com a objectiu proporcionar una comparació objectiva i completa, considerant factors econòmics, ambientals i socials per determinar l'enfocament més sostenible. Basant-nos en el Model de Valor Integrat per a l'Avaluació de la Sostenibilitat (MIVES), avaluem la viabilitat econòmica, l'impacte ambiental i les implicacions socials de tots dos mètodes de construcció. A més, explorem la viabilitat d'utilitzar Declaracions Ambientals de Producte (EPDs) com a font fiable per a l'avaluació de l'impacte ambiental. A través d'un anàlisi meticulós utilitzant el mètode d'Avaluació del Cicle de Vida (LCA), aprofundim en les empremtes ambientals de la construcció prefabricada i in situ, considerant factors com el consum d'energia, l'ús de materials i les emissions. Aquest enfocament holístic permet una comprensió matitzada de les implicacions de sostenibilitat associades amb cada mètode. Els nostres resultats revelen disparitats significatives entre la construcció prefabricada i in situ en múltiples dimensions. La construcció prefabricada emergeix com l'opció superior en termes d'eficiència econòmica, sostenibilitat ambiental i beneficis socials. Notablement, el mètode prefabricat mostra costos més baixos, un menor impacte ambiental i una major seguretat durant la fase de construcció. A més, el nostre anàlisi subratlla els avantatges socials de la construcció prefabricada, caracteritzats per minimitzar els perills al lloc i millorar la integració estètica amb l'entorn circumdant. En contraposició, el mètode in situ exhibeix majors riscos i possibles interrupcions durant la construcció, ressaltant els beneficis socials associats amb la construcció prefabricada.

[en] Abstract In response to the urgent need for sustainable development in the construction industry, this research scrutinizes two prevalent concrete construction methods: precast and in-situ, focusing on their application in the esteemed Hospital del Mar project in Barcelona, Spain. The study aims to provide an objective and comprehensive comparison, considering economic, environmental, and social factors to ascertain the most sustainable approach. Drawing upon the Integrated Value Model for Sustainability Assessment (MIVES), we evaluate the economic viability, environmental impact, and social implications of both construction methods. Additionally, we explore the feasibility of utilizing Environmental Product Declarations (EPDs) as a reliable source for environmental impact assessment. Through meticulous analysis using the Life Cycle Assessment (LCA) method, we delve into the environmental footprints of precast and in-situ construction, considering factors such as energy consumption, material usage, and emissions. This holistic approach enables a nuanced understanding of the sustainability implications associated with each method. Our findings reveal significant disparities between precast and in-situ construction across multiple dimensions. Precast construction emerges as the superior choice in terms of economic efficiency, environmental sustainability, and social benefits. Notably, the precast method demonstrates lower costs, reduced environmental impact, and enhanced safety during the construction phase. Moreover, our analysis underscores the social advantages of precast construction, characterized by minimized on-site hazards and improved aesthetic integration with the surrounding environment. In contrast, the in-situ method exhibits higher risks and potential disruptions during construction, highlighting the social benefits associated with precast construction. In conclusion, our study provides compelling evidence supporting the adoption of precast con