[ca] La diàlisi peritoneal ha esdevingut, en els darrers anys, una bona opció com a tractament renal substitutiu per aquells pacients que presenten una malaltia renal crònica avançada. Presenta alguns avantatges respecte a l'hemodiàlisi assistida, la tècnica dialítica més estesa, com són una major autonomia per part del pacient, donat que és una tècnica domiciliària, i una major preservació de la funció renal residual. No obstant això, molts pacients que inicien el tractament amb diàlisi peritoneal, acaben transferits a hemodiàlisi donada la fallida de la tècnica, que ve determinada per diversos factors. Un dels més importants, és el deteriorament de la membrana peritoneal, provocada per l'agressió que aquesta rep per l'ús continuat de solucions de diàlisi riques en glucosa, així com pels episodis de peritonitis i d'hemoperitoneu que, a la llarga, provoquen la fibrosi i neovascularització de la membrana amb la conseqüent pèrdua de capacitat dialítica. El mètode més utilitzat per a monitoritzar i avaluar la membrana peritoneal, el Test d'Equilibri Peritoneal, presenta algunes limitacions donat que dona una informació tardana del deteriorament de la membrana. En aquesta tesi, es demostra per primera vegada la possibilitat d'aïllar vesícules extracel·lulars de l'efluent de diàlisi a través de cromatografia per exclusió de mida, i com el seu proteoma mostra diferències entre els pacients que presenten una membrana peritoneal estable i aquells que no, fins i tot abans que es produeixin canvis en el Test d'Equilibri Peritoneal. Finalment, s'han identificat algunes proteïnes com a potencials biomarcadors precoços del deteriorament de la membrana.

[en] In recent years, peritoneal dialysis has become a good alternative for renal replacement therapy in patients with end-stage kidney disease. It has some advantages over assisted hemodialysis, the most common type of dialysis, such as more patient autonomy, as it is a home-based therapy, and higher preservation of residual renal function. However, many patients in peritoneal dialysis will eventually transfer to hemodialysis due to the failure of the technique which is determined by several factors. One of the most important is the deterioration of the peritoneal membrane, caused by the long-term exposure to the dialysis solutions, which contain large amounts of glucose, as well as by repeated episodes of peritonitis and hemoperitoneum, which in turn causes peritoneal fibrosis, neovascularization and consequently, loss of the dialytic capacity. The most widely used method for monitoring and evaluating the peritoneal membrane, the Peritoneal Equilibration Test, has some limitations, as it provides a delayed information about the peritoneal membrane state. In the present thesis, we demonstrate for the first time, the feasibility to isolate extracellular vesicles from the peritoneal dialysis efflux using Size-Exclusion chromatography. Also, extracellular vesicles proteome shows differences between patients with stable and non-stable peritoneal membrane, even before changes occur in the Peritoneal Equilibration Test. In addition, some proteins have been identified as potential early biomarkers of membrane deterioration.