BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Aquest article analitza les disposicions normatives a favor dels hospitals de caritat a l'Estat Sobirà de Boyacá (Colòmbia), entre els anys 1863 i 1885. A partir de la revisió documental de fonts primàries oficials, els estats de caixa administratius i els informes dels funcionaris de l'Estat s'observa com les autoritats polítiques van organitzar una abundant legislació relacionada amb el finançament dels recursos assignats als hospitals. S'evidencia que l'organització institucional dels hospitals a Boyacá va estar marcada més per propostes rigorosament normativistes que per l'assignació oportuna dels recursos.

[es] Este artículo analiza las disposiciones normativas en favor de los hospitales de caridad en el Estado Soberano de Boyacá (Colombia), entre los años 1863 y 1885. A partir de la revisión documental de fuentes primarias ofi ciales, los estados de caja administrativos y los informes de los funcionarios del Estado, se averiguó que las autoridades políticas organizaron una abundante legislación relacionada con la financiación de los recursos asignados a los hospitales, y se evidenció que la organización institucional de los hospitales en Boyacá estuvo marcada más por propuestas rigurosamente normativistas que por la asignación oportuna de los recursos.
[ca] En la novel·la d'autoficció Lo que hay (2022) l'escriptora Sara Torres realitza una indagació narrativa en l'experiència d'un dol doble: l'amorós per la pèrdua d'una amant, i el maternal, després de la defunció de la seva mare a causa d'un càncer de mama. Amb l'absència com a fil conductor, l'obra aborda altres temàtiques com els discursos i la cultura hegemònica entorn del càncer de mama, la vivència de la sexualitat i el desig (lèsbics) en un estat de dol, l'ètica de les cures, així com el potencial i leslimitacions de la literatura per a subjetivitzar, elaborar i comunicar aques-tes experiències. Aquest article analitza les tres temàtiques principals que vertebren la novel·la: el càncer de mama, el dol i el desig, argumentant que l'autora obre noves vies representacionals per a imaginar la malaltia i la pèrdua des d'una ètica queer i feminista.

[es] En la novela de autoficción Lo que hay (2022) la escritora Sara Torres realiza una indagación narrativa en la experiencia de un duelo doble: el amoroso por la pérdida de una amante, y el maternal, tras el fallecimiento de su madre a causa de un cáncer de mama. Con la ausencia como hilo conductor, la obra aborda otras temáticas como los discursos y la cultura hegemónica en torno al cáncer de mama, la vivencia de la sexualidad y el deseo (lésbicos) en un estado de duelo, la ética de los cuidados, y el potencial y las limitaciones de la literaturapara subjetivizar, elaborar y comunicar estas experiencias. Este artículo analiza las tres temáticas principales que vertebran la novela: el cáncer de mama, el duelo y el deseo, argumentando que la autora abre nuevas vías representacionales para imaginar la enfermedad y la pérdida desde una ética queer y feminista.
[ca] El treball aborda la relació entre violència, història i humanisme des dels denominats escrits existencialistes de Maurice Merleau-Ponty. La condició de ser situat de l'ésser humà obre un camp de reflexió on el pensament s'entrellaça amb l'experiència històrica. Aquesta experiència se'ns apareix travessada per la violència. En el nostre article ens detindrem a assenyalar la manera en què el filòsof francès duu a terme una crítica a l'humanisme liberal i intenta proposar un pensament que doni compte de l'experiència concreta de l'ésser humà. Això no significa un abandó dels valors pregonats per l'humanisme sinó de la manera en què al no considerar les condicions materials, simbòliques i polítiques es converteixen en discursos que no s'encarnen en la realitat efectiva de la vida comunitària.

[es] El trabajo aborda la relación entre violencia, historia y humanismo desde los denominados escritos existencialistas de Maurice Merleau-Ponty. La condición de ser situado del ser humano abre un campo de reflexión donde el pensamiento se entrelaza con la experiencia histórica. Esta experiencia se nos aparece atravesada por la violencia. En nuestro artículo nos detendremos en señalar el modo en que el filósofo francés lleva a cabo una crítica al humanismo liberal e intenta proponer un pensamiento que dé cuenta de la experiencia concreta del ser humano. Esto no significa un abandono de los valores pregonados por el humanismo sino del modo en que al no considerar las condiciones materiales, simbólicas y políticas se convierten en discursos que no se encarnan en la realidad efectiva de la vida comunitaria
[ca] El disseny universal per a l'aprenentatge (DUA) és un marc educatiu que guia el disseny de mètodes, materials i entorns flexibles que minimitzen les barreres a l'aprenentatge. Està format per pautes i punts de verificació que ofereixen propostes per a un disseny universal que aconsegueixi l'aprenentatge expert per a tothom. Aquestes pautes i punts de verificació s'organitzen al voltant de la neurociència i la psicologia cognitiva, fet que permet aportacions a l'educació des d'un estudi transdisciplinar.

[es] El diseño universal para el aprendizaje es un marco educativo que guía el diseño de métodos, materiales y entornos flexibles que minimizan las barreras al aprendizaje. Está formado por pautas y puntos de verificación que ofrecen propuestas para un diseño universal que logre el aprendizaje experto para todos. Estas pautas y puntos de verificación se organizan en torno a la neurociencia y la psicología cognitiva, lo cual permite aportaciones a la educación desde un estudio transdisciplinar.
[ca] Actualment ens trobem envoltats per una sèrie de desafiaments ètics que es sumen al gran repte que suposa el propi fi de l'educació. Davant tal situació, resulta fonamental plantejar-se els valores que la sostenen, quin tipus d'educació volem i amb quina finalitat eduquem. Aquest panorama convida que s'aspira a la formació de essers autònoms, crítics i creatius però també compassius. Tot sumat, per unabanda, al·ludeix a la importància de les emocions en el procés d'ensenyament-aprenentatge.I per altra, remet a una sèrie de sentiments i valors morals que es presenten com una constel·lació, que tal vegada, la neuroeducació moral pugui dilucidar.

[es] Actualmente nos encontramos envueltos en una serie de desafíos éticos que sesuman al gran reto que supone el propio fin de la educación. Ante tal situación,resulta fundamental plantearse los valores que la sostienen, qué tipo de educaciónqueremos y con qué fin educamos. Este panorama invita a que se aspire ala formación de seres autónomos, críticos y creativos, pero también sintientes ycompasivos. Esto, por una parte, alude a la importancia de las emociones en elproceso de enseñanza-aprendizaje. Y por otra, remite a unos sentimientos y valoresmorales que se presentan como una constelación que, tal vez, la neuroeducaciónmoral pueda dilucidar.
[ca] Les guies docents es consideren recursos educatius que estableixen els elements nuclears dels processos d'ensenyament i aprenentatge. En el present estudi, set professors universitaris analitzen les guies docents de dos màsters universitaris de la Universitat del País Basc mitjançant una rúbrica desenvolupada pel grup de recerca ODAS, amb els objectius d'avaluar la qualitat informativa de les guies docents i analitzar la consistència d'aquesta rúbrica. Les hipòtesis pressuposen òptima qualitat informativa d'aquestes guies així com una avaluació homogènia dels experts, si bé els resultats obtinguts mostren destacades deficiències informatives alhora que significatives diferències entre les valoracions dels avaluadors, la qual cosa condueix a pensar en la necessitat de millorar la consideració de les guies com a eina educativa, així com en la necessitat de reflexionar sobre una més ajustada conceptualització dels termes de la rúbrica que permeti avaluacions més homogènies i precises.

[es] Las guías docentes se consideran recursos educativos que establecen los elementos nucleares de los procesos de enseñanza y aprendizaje. En el presente estudio, siete profesores universitarios analizan las guías docentes de dos másteres universitarios de la Universidad del País Vasco mediante una rúbrica desarrollada por el grupo de investigación ODAS, con los objetivos de evaluar la calidad informativa de las guías docentes y analizar la consistencia de dicha rúbrica. Las hipótesis presuponen óptima calidad informativa de dichas guías así como una evaluación homogénea de los expertos, si bien los resultados obtenidos muestran destacadas deficiencias informativas a la vez que significativas diferencias entre las valoraciones de los evaluadores, lo que conduce a pensar en la necesidad de mejorar la consideración de las guías como herramienta educativa, así como en la necesidad de reflexionar sobre una más ajustada conceptualización de los términos de la rúbrica que permita evaluaciones más homogéneas y precisas.
[ca] Ceuta i Melilla representen dos casos paradigmàtics per a reflexionar sobre els dispositius i les pràctiques de poder – a nivell polític, judicial, tecnològic i simbòlic – que es despleguen a les fronteres contemporànies del nord global i sobre la fronterització que generen. Aquests enclavaments són escenaris privilegiats per a la representació de l'espectacle fronterer, a través d'una posada en escena teatralitzada del fenomen migratori que defineix les 'crisis migratòries' i consolida la frontera racial. La performance i la performativitat dels dispositius fronterers es tradueixen en una definició política de la realitat, que alhora determina la resposta de l'estat davant el fenomen migratori. Des d'una perspectiva crítica, i a través d'una anàlisi qualitativa a llarg termini de polítiques i pràctiques frontereres, així com de narratives polítiques i mediàtiques, aquesta contribució pretén analitzar les interaccions entre l'espectacle migratori, la fronterització i les crisis, i l'excepcionalitat i l'excés a les fronteres. La hipòtesi que guia aquest treball és que l''espectacle fronterer' és central per justificar l'enfocament en termes de 'crisi migratòria', així com per legitimar l'excepcionalitat i l'excés que caracteritzen la resposta política davant el moviment de persones en aquests enclavaments.

[es] Ceuta y Melilla representan dos casos paradigmáticos para reflexionar sobre los dispositivos y las prácticas de poder – a nivel político, judicial, tecnológico y simbólico - que se despliegan en las fronteras contemporáneas del norte global y sobre la fronterización que generan. Los enclaves son escenarios privilegiados para la representación del espectáculo fronterizo, a través de una representación teatralizada del fenómeno migratorio que define las 'crisis migratorias' y consolida la frontera racial. La performance y performatividad de los dispositivos fronterizos se traduce en una definición política de la realidad, que a su vez determina la respuesta del estado frente al fenómeno migratorio. Desde una perspectiva critica, y a través de un análisis cualitativo a largo plazo de políticas y prácticas fronterizas, así como de narrativas políticas y mediáticas, esta contribución quiere analizar las interacciones entre el espectáculo migratorio, la fronterización y las crisis, y la excepcionalidad y el exceso en las fronteras. La hipótesis que guía este trabajo es que el 'espectáculo fronterizo' es central para justificar el enfoque en términos de 'crisis' migratorias', así como para legitimar la excepcionalidad y el exceso que caracterizan la respuesta política frente al movimiento de personas en los enclaves.
[ca] En aquest article ens proposem identificar patrons d'accions en la pràctica dels professors de matemàtiques a l'aula durant debats a classe i esbrinar com aquestes accions proveeixen els estudiants amb oportunitats d'aprenentatge. L'estudi se centra en dos elements clau de la pràctica docent: les tasques que proposen els professors als estudiants i la manera en què es duu a terme la comunicació a l'aula. La metodologia és qualitativa amb dades recollides a través de la gravació d'un grup de 6pe que estava estudiant els números racionals. La nostra conclusió és que les situacions d'aprenentatge desafiadores requereixen normalment preparació i seguiment amb accions de suport/guia i informació/suggeriment perquè els estudiants puguin assolir els objectius establerts per al professor.

[es] En este artículo nos proponemos identificar patrones de acciones en la práctica de los profesores de matemáticas en el aula durante debates en clase y averiguar cómo estas acciones proveen a los estudiantes de oportunidades de aprendizaje. El estudio se centra en dos elementos clave de la práctica docente: las tareas que proponen los profesores a los estudiantes y la manera en que se lleva a cabo la comunicación en el aula. La metodología es cualitativa con datos recogidos a través de la grabación de un grupo de 6° curso que estaba estudiando los números racionales. Nuestra conclusión es que las situaciones de aprendizaje desafiantes requieren normalmente de preparación y seguimiento con acciones de apoyo/guía e información/sugerencia para que los estudiantes puedan alcanzar los objetivos establecidos por el profesor.
[ca] Aquest article analitza el desenvolupament i transformació del barri de la Daurade a Tolosa (França) el qual té un perímetre urbà delimitat per unes fites monumentals que defineixen el perfil de la ciutat i la seu waterfront. A causa de la seva estratègica ubicació posseeix tots els elements propis que defineixen un districte cultural. El quai de la Daurade és l'epicentre d'aquest barri artístic que, al llarg del temps, ha passat per diferents transformacions configurant el caràcter de la zona. Al voltant d'aquestes riberes de la Garona orbita l'activitat d'aquest dinàmic veïnat, que en altre temps va ser el nexe d'unió amb aquesta important via de comunicació fluvial. El passat comercial de La Daurade, molt actiu des del segle XVIII, tenia en aquests carrers el seu epicentre. Aquesta circumstància ha portat amb si importants millores culturals amb la incorporació durant les últimes dècades d'institucions artístiques, les quals han contribuït a la revitalització del teixit urbà. Tot això ha afavorit la implicació ciutadana en determinades activitats i esdeveniments socials al barri. Aquest districte suposa un important regenerador artístic i social, basant en les arts el motor cultural per al desenvolupament d'aquesta part de la ciutat.

[es] Este artículo analiza el desarrollo y transformación del barrio de La Daurade en Toulouse(Francia) el cual tiene un perímetro urbano delimitado por unos hitos monumentales que definen el perfil de la ciudad y su waterfront. Debido a su estratégica ubicación posee todoslos elementos propios que defi nen un distrito cultural. El quai de La Daurade es el epicentro de este barrio artistico que, a lo largo del tiempo, ha pasado por diferentes transformaciones configurando el carácter de la zona. En torno a estas riberas del Garona orbita la actividad de este dinámico vecindario, que otrora fue el nexo de unión con dicha importante vía de comunicación fluvial. El pasado comercial de La Daurade, muy activo desde el siglo XVIII, tenía en estas calles su epicentro. Esta circunstancia ha llevado consigo importantes mejoras culturales con la incorporación durante las úl
[ca] INTRODUCCIÓ. La situació excepcional d'ensenyament virtual, derivada de la crisi provocada per la pandèmia de la covid-19, va obrir un debat universitari que pivotava sobre el compromís ètic i la responsabilitat de l'estudiant a l'hora d'autentificar la seva identitat i autoria en la presentació de treballs o activitats avaluatives. El tema central era la responsabilitat individual i el compromís ètic de l'estudiant, dues competències transversals comunes a molts graus i màsters universitaris. MÈTODE. Aquest article mira d'analitzar, definir i dotar de contingut aquestes competències des de la perspectiva de la seva adquisició per part dels estudiants. RESULTATS. A través d'aquesta aproximació conceptual, s'ofereixen algunes pautes als docents universitaris per fomentar i ensenyar les competències esmentades. DISCUSSIÓ. La funció exemplar del professorat i de la institució universitària, tal com pretén demostrar-se, és crucial per al foment de la responsabilitat de l'estudiant i del compromís ètic.

[es] INTRODUCCIÓN. La situación excepcional de enseñanza virtual derivada de la crisis provocada por la pandemia causada por el COVID-19 abrió un debate universitario que pivotaba sobre el compromiso ético y la responsabilidad del estudiante a la hora de autentificar su identidad y autoría en la presentación de trabajos o evidencias evaluativas. El tema central era la responsabilidad individual y el compromiso ético del estudiante, dos competencias transversales comunes a muchos grados y másteres universitarios. MÉTODO. El presente artículo trata de analizar, definir y dotar de contenido estas competencias desde la perspectiva de su adquisición por parte de estudiantes. RESULTADOS. A la luz de esta aproximación conceptual, se ofrecen algunas pautas a los docentes universitarios para el fomento y enseñanza de las competencias mencionadas. DISCUSIÓN. La función ejemplar del profesorado y de la institución universitaria, tal y como pretende demostrarse, resulta crucial para el fomento de la responsabilidad del estudiante y del compromiso ético.
[ca] La importància d'una informació contrastada sobre la qualitat de les titulacions universitàries ha estat destacada per les agències d'avaluació i acreditació. Els sistemes de garantia de qualitat dels centres es troben encara en un estat incipient i el seu desenvolupament no resulta sostenible sense la participació de la comunitat educativa involucrada. Quan professors i estudiants exerceixen un paper rellevant en l'elaboració i utilització de recursos –com poden ser les rúbriques– per a valorar alguns aspectes dels plans d'estudis, s'impulsen processos d'empoderament que incrementen un major compromís i responsabilitat, i una cultura professional més d'acord amb el nou paradigma educatiu. Aquest article presenta els grups d'innovació docent com a comunitats de pràctica que podrien involucrar majoritàriament a professors i estudiants de cada centre en la millora educativa. El plantejament s'exemplifica amb el disseny col·lectiu d'una rúbrica per a valorar la qualitat de les guies docents.

[es] La importancia de una información contrastada sobre la calidad de las titulaciones universitarias ha sido destacada por las agencias de evaluación y acreditación. Los sistemas de garantía de calidad de los centros se encuentran todavía en un estado incipiente y su desarrollo no resulta sostenible sin la participación de la comunidad educativa involucrada. Cuando profesores y estudiantes desempeñan un papel relevante en la elaboración y utilización de recursos –como pueden ser las rúbricas– para valorar algunos aspectos de los planes de estudios, se impulsan procesos de empoderamiento que incrementan un mayor compromiso y responsabilidad, y una cultura profesional más acorde con el nuevo paradigma educativo. Este artículo presenta los grupos de innovación docente como comunidades de práctica que podrían involucrar mayoritariamente a profesores y estudiantes de cada centro en la mejora educativa. El planteamiento se ejemplifica con el diseño colectivo de una rúbrica para valorar la calidad de las guías docentes.
[ca] A l'Uruguai els avanços en&nbsp;neuroeducación&nbsp;han vingut daus pel desenvolupament en l'estudi de les dificultats de l'aprenentatge per professionals de l'educació i pels treballs de la neuropsicologia i les ciències cognitives, en particular en centres universitaris. Aquests treballs han donat com a resultat el desenvolupament d'un conjunt de tècniques d'avaluació, de programes d'intervenció i estimulació per a ús educatiu que estan incorporant les evidències de la&nbsp;neuroeducación&nbsp;a les escoles. No obstant això, es presenten una sèrie de desafiaments per a una comprensió i incorporació major dels estudis de la&nbsp;neuroeducación&nbsp;a les pràctiques d'ensenyament amb la finalitat d'afavorir i millorar els aprenentatges.

[es] En Uruguay los avances en neuroeducación han venido dados por el desarrollo en el estudio de las dificultades del aprendizaje por profesionales de la educación y por los trabajos de la neuropsicología y las ciencias cognitivas, en particular en centros universitarios. Estos trabajos han dado como resultado el desarrollo de un conjunto de técnicas de evaluación, de programas de intervención y estimulación para uso educativo que están incorporando las evidencias de la neuroeducación a las escuelas. No obstante, se presentan una serie de desafíos para una comprensión e incorporación mayor de los estudios de la neuroeducación a las prácticas de enseñanza con el fin de favorecer y mejorar los aprendizajes.
[ca] Amb la reintegració del protagonisme de les dones en processos fisiològics va ressorgir la idea del part en domicili. Objectiu. Descriure els resultats obstètrics i perinatals del part planificat en domicili assistit per matrones de l'Associació Maternes Xile A.G., entre els anys 2015-2021 a Xile. Material i Mètode. Estudi quantitatiu, observacional, transversal. Resultats. La població estudiada va ser de 847 dones; 742 van tenir un part a casa atès per professional matrona. Un 49,12% de les dones va acabar amb un perineu indemne i un 8,54% va tenir complicacions postpart, d'elles, un 2,13% degueren ser traslladades a un centre assistencial. Els motius de trasllat més freqüents no van tenir relació estadística significativa amb l'edat materna ni paritat. Un 6,2% dels nounats van tenir un diagnòstic addicional. Conclusions. Els resultats d'aquest estudi concorden amb estudis internacionals que indiquen baixa incidència en morbi-mortalitat dels parts domiciliaris. No obstant això, es fa imprescindible la instauració de polítiques públiques i protocols que estableixin directrius per a aquesta atenció i la necessitat de coordinació directa amb la xarxa assistencial, amb la finalitat d'afavorir els resultats materns-fetals.

[es] Con la reintegración del protagonismo de las mujeres en procesos fisiológicos resurgió la idea del parto en domicilio. Objetivo. Describir los resultados obstétricos y perinatales del parto planificado en domicilio asistido por matronas de la Asociación Maternas Chile A.G., entre los años 2015-2021 en Chile. Material y Método. Estudio cuantitativo, observacional, transversal. Resultados. La población estudiada fue de 847 mujeres; 742 tuvieron un parto en casa atendido por profesional matrona. Un 49,12% de las mujeres terminó con un periné indemne y un 8,54% tuvo complicaciones posparto, de ellas, un 2,13% debieron ser trasladadas a un centro asistencial. Los motivos de traslado más frecuentes no tuvieron relación estadística significativa con la edad materna ni paridad. Un 6,2% de los recién nacidos tuvieron un diagnóstico adicional. Conclusiones. Los resultados de este estudio concuerdan con estudios internacionales que indican baja incidencia en morbi-mortalidad de los partos domiciliarios. Sin embargo, se hace imprescindible la instauración de políticas públicas y protocolos que establezcan directrices para esta atención y la necesidad de coordinación directa con la red asistencial, con el fin de favorecer los resultados maternos-fetales.