[ca] Les línies i els colors dels mapes se sustenten en una cartografia interior. Amb freqüència, aquesta s'imprimeix a les nostres ments més que sobre el paper, encara que sapiguem que moltes cartografies sempre són provisionals o efímeres, quan no inútils. Avui dia, postures ètiques de col·lectius "sense fronteres" o creacions "de fusió" mostren que un món menys compartimentat s'obre pas. Les muralles s'ensorren. La bona voluntat ètica i les arts no són alienes, però no són suficients. És urgent "desaprendre" moltes fronteres mentals interioritzades, reflexionar sobre la seva construcció per desconstruir-les i avançar cap a realitats menys segregadores. A partir de ressonàncies llatinoamericanes, es plantegen línies de reflexió al voltant de quatre eixos: un, analitzar alguns mecanismes amb què construïm representacions internes que tradueixen cartografies polítiques i socials; revelar aquests mecanismes i els seus paranys pot suggerir camins més inclusius en el complex context del neoliberalisme i la globalització. Dos, partir de l'experiència i els valors de les comunitats originàries llatinoamericanes i de segles de mestissatge, fonamentant el que anomeno l'estratègia del vincle, en una perspectiva de democràcia comunitarista. Tres, juntament amb la mirada macro sobre l'organització social, fomentar un treball micro, personal, de proximitat, vinculat a una educació a l'ètica del diàleg acurat. Finalment, il·luminar els camins cap a horitzons d'utopia mitjançant els llenguatges artístics, singularment literatura i arts contemporànies. Tanca un exemple educatiu extret de l'experiència col·lectiva –i personal per més de trenta-cinc anys– amb el projecte Filosofia per a/amb Nens (P4/wC). Actualment, nens, nenes i joves treballen en comunitats inclusives des de països i contextos diferents, i mostren una via esperançadora en la construcció de noves ciutadanies per a un nou món.

[en] The lines and colors of the maps are based on an internal cartography. Frequently, this is printed in our minds more than on paper, although we know that many cartographies are always provisional or ephemeral, if not useless. Today, ethical positions of collectives "without borders" or "fusion" creations show that a less compartmentalized world is making its way. The walls crumble. Ethical goodwill and the arts are not alien, but they are not enough. It is urgent to "unlearn" many internalized mental borders, reflect on their construction in order to deconstruct them and move towards less segregating realities. Starting from Latin American resonances, lines of reflection are proposed around four axes: one, to analyze some mechanisms with which we build internal representations that translate political and social cartographies; revealing these mechanisms and their pitfalls can suggest more inclusive paths in the complex context of neoliberalism and globalization. Two, based on the experience and values of the original Latin American communities and centuries of miscegenation, basing what I call the bond strategy, in a perspective of communitarian democracy. Three, together with the macro perspective on social organization, promote micro, personal, local work, linked to education in the ethics of careful dialogue. Finally, illuminate the paths towards horizons of utopia through artistic languages, especially literature and contemporary arts. It closes with an educational example drawn from the collective experience –and personal for more than thirty-five years– with the Philosophy for/with Children (P4/wC) project. Currently, children and young people work in inclusive communities from different countries and contexts, showing a hopeful path in the construction of new citizenships for a new world.