BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] En aquest article estudiem l'evolució semàntica que han experimentat els verbs que han arribat a expressar en català el sentit [posar en lloc resguardat] o que s'hi han aproximat. Cronològicament, l'estudi ateny fonamentalment des de les primeres atestacions fins al segle XVI. Malgrat això, també estudiem, més parcialment, la documentació posterior fins a l'actualitat, especialment a través de les obres lexicogràfiques. Després de descriure semasiològicament cada unitat lèxica, mirem d'establir les interrelacions que s'han pogut produir entre aquests mots en el cas que hagen coincidit en l'ús sincrònic. Per aconseguir-ho, partim del despullament dels textos literaris i no literaris que ens ofereixen les dades del Corpus Informatitzat de Català Antic (CICA). Ens basem en la metodologia que aporta la semàntica cognitiva, especialment quant al paper que fan les projeccions metafòriques i metonímiques en l'explicació dels canvis semàntics. Tot plegat és el marc general per a explicar l'evolució semàntica dels verbs que han servit per a expressar el sentit esmentat i quina relació històrica han mantingut entre ells.

[en] This paper deals with the semantic evolution of Catalan verbs that have come to express the meaning [to put in (a) safe place] or other similar senses. From a chronological point of view, the study analyses the forms identified in the period comprising from the earliest attestations in the 12th century to the latest in 16th century. Later documents until the nowadays are also partially analysed, especially considering lexicographic works. After describing each lexical unit from a semasiological perspective, we try to establish the interrelations among the units used in the same period. In order to achieve this goal the information from literary and non literary texts provided by the Corpus Informatitzat de Català Antic (CICA) has been extracted. The analysis adopts a Cognitive Semantics approach especially with regard to the role that metaphoric and metonymic projections play in semantic change. All this is a general framework to explain the semantic evolution of verbs that have been used to express the mentioned sense and to account for the historical relationship between them.
[ca] Estudi de la formalització del concepte de València com a paradís perdut, des de la literatura àrab del Xarq al-Àndalus fins al romancer hispànic desenvolupat a l'arxipèlag filipí. S'hi analitza la conceptualització de l'elegia valenciana i el seu ús com a tòpic literari des de l'orient d'al-Àndalus fins a l'orient del món hispànic, explicant la formació del romancer filipí i la presència del Regne de València en les Lletres Filipines. S'hi estudien les elegies de la caiguda de la València islàmica a mans dels cristians, i com es formalitza una fascinació literària pel concepte de "València com a paradís", que s'exporta com a tòpic a una literatura asiàtica de base hispànica que té en el romancer i les batalles de moros i cristians la seua producció clàssica.

[en] The article studies the development of the concept of Valencia as "Lost Paradise", from Sharq al-Andalus Arabic literature to the metrical romances developed in the Philippine Archipelago. The paper focuses on the conceptualization of Valencian Elegy and its use as literary topic from eastern al-Andalus to the easternmost Hispanic domain, explaining the implications of Romancero in the Philippines and the presence of the Kingdom of Valencia in Philippine Literature. The fall of Islamic Valencia under the Christians created a literary fascination for Valencia as paradise, which would cross cultures as literary topic. Its influence on Asian literature would prove to be significant in the conformation of Philippine classicism based on Moors and Christians dramas and romanceros.
[ca] Aquest article és el resultat d'una recerca realitzada entre estudiants universitaris de català que pretén observar si una metodologia d'aprenentatge i adquisició de llengües basada en la Gramàtica de les Construccions pot ser més eficient que les metodologies més habituals; en concret, ho comprovarem per al que anomenem la construcció EN-PARTITIVA en català. Aquesta és una construcció prototípicament transitiva que té un complement quantifi cat amb el referent implícit i recuperable a través del pronom clític en: Ell en té dos [parlant de llibres]. Aquesta construcció presenta difi cultat d'aprenentatge perquè és absent en castellà, que és la L1 de la majoria dels aprenents analitzats. Per altra banda, també té una certa dificultat en l'alumnat que té el català com a L1, ja que la construcció es troba en retrocés entre els catalanoparlants més jóvens. El procés de minorització a què el català està sotmés té efectes en el manteniment de construccions que no tenen paral·lel en la llengua majoritària.

[en] This article is the result of a research carried out among university Catalan Language students which aims to observe whether a language teaching and learning methodology based on Construction Grammar theory can be more efficient than the usual methods; in particular, this will be verified in the case of the EN-PARTITIVE construction in Catalan. This construction is prototypically transitive and has a quantified complement and an implicit referent which is recoverable through the context using the clitic pronoun en: Ell en té dos [talking about books]. This construction has learning difficulties because it is absent in Spanish, which is the L1 of most learners analysed here. Moreover, it also has some difficulty for students who have Catalan as L1, since the construction is in retreat among young Catalan speakers. The process of minorization which Catalan language is submitted to has a negative impact on maintaining constructions with no parallel in Spanish, the majority language in the context.
[ca] En els darrers vint-i-cinc anys l'interès pels estudis de traducció i la relació amb el gènere ha propiciat una recerca abundant i diversa. Aquest article mira d'oferir una visió panoràmica sobre la intersecció de la traducció i els estudis de gènere en el context de la llengua catalana, un punt de partida per a recerques futures. D'una banda, donem notícia dels principals treballs, panoràmics i específics, que se centren en la recuperació de traductores catalanes i els seus escrits. De l'altra, repassem les teories que han plantejat la intersecció gènere i traducció en català.

[en] In the last twenty-five years the interest in translation studies and its relation to gender has given raise to abundant and diverse research. This article seeks to offer a panoramic vision of the intersection between gender and translation in the Catalan language context, a point of departure for future research. On the one hand, we bring the principal works, panoramic and specific, which are based on the recuperation of Catalan translation of women and their works. On the other, we review the theories which have brought about the intersection between gender and translation in Catalan.
[ca] El present estudi ofereix una anàlisi de la recepció crítica de l'obra Crim de Germania, de l'escriptor valencià Josep Lozano, publicada per primera vegada a l'abril de 1980 per l'editorial Tres i Quatre, que permet fixar els elements a l'entorn dels quals s'ha anat elaborant la lectura de la novel·la i la seua evolució temporal. Durant més de trenta anys, Crim de Germania ha sigut objecte de nombroses valoracions crítiques a la premsa i en publicacions periòdiques de diversa índole a tot arreu dels territoris de parla catalana. L'estudi s'ha dividit en tres etapes: la primera s'inicia amb la publicació del llibre i conclou l'any 1981; la segona comprén el período des de 1982 fins al 2004, i, la tercera, des de 2005 —any en què la novel·la s'amplia i es reedita per Bromera— fins l'actualitat.

[en] This study analyses the critical reception of the work Crim de Germania of the Valencian writer Josep Lozano, first published in April 1980 by Tres i Quatre Editorial. This analysis allows us to set the elements to the environment, and the reading of the novel and its evolution in time have evolved through such elements. For more than 30 years, Crim de Germania has widely been criticized in the press and/or periodical publications of various kinds in all the Catalan-speaking territories. The study is divided into three stages: the first one, which started with the publication of the book and finished in 1981; the second stage, from 1982 to 2004; and the third stage, from 2005 —the year in which this novel is extended and republished by Bromera— to present.
[ca] La preparació paleontològica resulta ser complexa i variable pel que fa als tractaments, ferramentes i productes empleats. En el cas del procés de consolidació, els fòssils poden plantejar metodologies de treball diferents determinades per la naturalesa química de l'exemplar, el grau de preservació i pel destí final que tindrà el fòssil. S'ha empleat el consolidantes Paraloid B-72® per les seues característiques fisicoquímiques, acords amb els objectius de preparació i conservació per a presentar les diferents tècniques conegudes de consolidació de tal forma que ens permetan establir criteris d'actuació en exemplars de semblants característiques.

[en] The paleontological preparation turns out to be complex and variable with regard to the treatments, tools and products used. In the case of the consolidation process, the fossils may propose different work methodologies determined by the chemical nature of the specimen, the degree of preservation and the final destination of the fossil. The Paraloid B-72® consolidants have been used for their physicochemical characteristics, in accordance with the preparation and conservation objectives to present the different known techniques of consolidation in such a way as to allow us to establish performance criteria in specimens of similar characteristics.
[ca] En català actual, els verbs semblar i parèixer són dos verbs quasi sinònims distribuïts territorialment de forma desigual: mentre que el verb parèixer perviu al País Valencià, a les Illes Balears i al català nord-occidental, el verb semblar, a més de conviure amb parèixer als territoris anteriors, ha esdevingut hegemònic al centre-nord del domini lingüístic. Aquesta distribució no és, però, la que trobem en la llengua antiga, en la qual semblar és un verb relativament poc freqüent si el comparem amb parèixer i, a més, la major part dels exemples els constatem en un grup reduït d'obres (especialment dels ss. XIII i XIV). En aquest article volem descriure els usos sintàctics i signifi cats del verb semblar en català antic i explicar la relació que manté amb parèixer. A grans trets, concloem que la diferència que trobem entre tots dos verbs és semàntica i que la convergència que testimoniem en determinades obres pot explicar-se com a infl uència de l'occità, com a calc en traduccions o com un tret dialectal. Fonamentarem l'estudi en les dades que obtenim del Corpus Informatitzat de la Gramàtica del Català Antic (CIGCA).

[en] In current Catalan, the verbs semblar and parèixer are two verbs mostly synonyms distributed territorially in a unequal way: While verb parèixer persists in the Valencian Country, in the Balearic Islands and in the northwestern Catalan, the verb semblar coexists with parèixer. Moreover, it has become hegemonic in the centre north of the linguistic domain. However, this distribution is not the one we find in the ancient language, where semblar is a verb relatively uncommon if we compare it with parèixer. In addition, most of the examples for this verb are confirmed in a very small group of works (especially those from the 13th and 15th century). This paper tries to describe the syntactic uses and meanings of verb semblar in ancient Catalan and it also tries to explain the relation that has with parèixer. In outline, we conclude with the fact that the difference founded between both verbs is semantic and the fact that the convergence showed in specific works can be explained as an influence of the Occitan language, as a calque in translations or as a dialectal feature. The study is based in the data obtained from the Corpus Informatitzat de la Gramàtica del Català Antic (CIGCA).
[ca] Aquest estudi ofereix els resultats dels darrers treballs arqueològics realitzats al poblat ibèric de la Serreta (Alcoi, Cocentaina, Penàguila; Alacant), centrats principalment en l'excavació d'un sector del vessant de l'hàbitat i l'exploració de l'àrea superficial de l'assentament. Aquestes investigacions ens permeten avaluar convenientment la morfologia i l'extensió de la Serreta en el seu moment de màxim desenvolupament, datat a la darreria del segle III aC, i valorar el paper d'aquest important assentament dins la dinàmica històrica de l'àmbit central de la Contestània.

[en] In the present paper we show some recent results obtained in last archaeological fieldwork carried out on the Iberian Iron Age settlement of La Serreta (Alcoi, Cocentaina, Penàguila; Alacant; Spain). The excavation was centered mainly in one habitational area and exploration of superficial size of the settlement. This research allow us the evaluation of morphology and extension of La Serreta in times of its maximum development, at the end of 3th century BC, and evaluate the rol of this important site in relation to historical dynamics of the Contestania region.
[ca] L'objectiu d'aquest article, fruit de la meua intervenció a una taula redona de balanç sobre la vigència de l'obra de Pompeu Fabra (en el context de la Jornada Internacional "100 anys de l'obra de Pompeu Fabra", que va tenir lloc a la Universitat d'Alacant el 27 de març de 2019), és dibuixar algunes pinzellades sobre la recepció de la reforma fabriana entre els escriptors de l'època. Així doncs, dedicaré un primer apartat a relatar les reaccions dels escriptors vuitcentistes a les noves convencions, parant atenció en la visió del mateix Fabra sobre l'assumpte i les resistències d'alguns autors consagrats a sotmetre's als canvis; en segon lloc, dedicaré unes pàgines a examinar la situació al País Valencià i, per últim, en faré un balanç breu, que col·labore en la visió col·lectiva de l'home i l'obra que ofereix aquest volum de la revista Ítaca. Al final de l'article podreu trobar un annex amb alguns textos literaris d'homenatge al mestre Fabra, precedits d'un comentari general; concretament, el retrat que hi va dedicar Josep Pla en el seu recull Homenots (1969), i tres poemes de tres referents de la nostra literatura contemporània: "El meu poble i jo", de Salvador Espriu (1968), "Jaculatòries del centenari", de Pere Quart (1968), i "Entreacte", de Joan Brossa (1961).

[en] This paper, as a result of my intervention at a round table in the International Conference 100 years of the work of Pompeu Fabra, that was held at the University of Alicante on March 27, 2019, aims to briefly examine the way Fabra's linguistic reform was received by the writers of the time. Thus, I will firstly refer to the reactions of the nineteenth-century and younger Catalan writers to the new linguistic norm, paying an special attention to Fabra's vision and the resistance of some renowned authors to accept the reform; secondly, I will examine the situation in the Valencian Country and, finally, I will give a brief summary, to collaborate in the collective vision of Fabra (the man and the work) offered by this volume of Ítaca. At the end of the article an appendix with some literary texts of tribute to Fabra can be found, preceded by a general comment; specifically, the portrait that Josep Pla dedicated to him in his collection Homenots (Great men, 1969), and the poems of other three acclaimed contemporary writers: "El meu poble i jo" (My people and I) by Salvador Espriu (1968), "Jaculatòries del centenari" (Prayers for the centenary), by Pere Quart (1968), and "Entreacte" (Intermission), by Joan Brossa (1961).
[ca] Un dels museus més singulars del nostre país es troba a Madrid, a l'Institut Geològic i Miner d'Espanya. El Museu Geominero guarda un important patrimoni geològic compost per col·leccions de fòssils, minerals i roques de diverses edats a partir d'afloraments en cinc continents, posats al servei de la societat a través del treball continu de conservació, difusió i recerca.

[en] One of the most exceptional museums in our country is located in Madrid, at the Geological and Mining Institute of Spain. The Geominero Museum preserves an important geological heritage made up of collections of fossils, minerals and rocks of various ages from outcrops from the five continents, that are at the service of society through continued curatorial, dissemination and research work.
[ca] Eloi Grasset aporta una extensa i sagaç reflexió sobre autobiografia i literatura, que ataca des de la caracterització dels dietaris com a forma de literatura ("la submissió de manera explícita del text al calendari és l'única possible característica unívoca del dietari que permet el desenvolupament regular de la progressió d'escriptura") fins a la problemàtica que afecta la dissolució de límits en els gèneres literaris ("el dietari i la seva inclusió en l'imaginari dels gèneres literaris representa un dels detonants per a l'explosió de la noció mateixa de gènere literari", per la qual cosa "hem d'aprendre a buscar la literatura en un altre lloc, més enllà dels gèneres").

[en] Eloi Grasset's contribution is a large and sagacious reflexion on autobiography and literature, that deals with several topics, from the description of diaries as a form of literature ("whose only univocal feature is its submission to the calendar, which allows a regular development of the writing progression") to the difficulties affecting the setting of limits for the classification of literary genres ("the diary and its inclusion in the imaginary of the literary genres is one of the causes of the boom of the very notion of literary genre", which is why "we should learn to search for literature somewhere else, beyond the genres").
[ca] En aquest treball s'analitzen i es contextualitzen les notes, les marques i les referències creuades que Rafel Ginard va deixar manuscrites en un exemplar del seu llibre El cançoner popular de Mallorca. Aquests epitextos de caràcter íntim ens ajuden a entendre quina percepció tenia l'autor sobre la seva obra i en certa manera posen l'èmfasi en algunes de les preocupacions fonamentals del folklorista mallorquí: el bon ús de la llengua i la depuració estilística, l'apreciació del folklore com a fenomen cultural i social i de la tasca científica dels folkloristes, la configuració de la poesia oral mallorquina i la voluntat de deixar testimoni del seu propi passat per mitjà de les memòries personals.

[en] This paper analyses and contextualises the notes, marks and cross-references that Rafel Ginard left handwritten in a copy of his book El cançoner popular de Mallorca. These intimate epitexts help us to understand the author's perception of his own work and, to a certain extent, emphasise some of the Mallorcan folklorist's main concerns: the proper use of language and stylistic purification, the appreciation of folklore as a cultural and social phenomenon and the scientific task of folklorists, the configuration of Mallorcan oral poetry and the desire to bear witness to his own past through personal memories.
[ca] L'adverbi totavia constitueix un mot singular de la llengua del Curial e Güelfa tant per la freqüència com pels valors que presenta a l'obra. Això ja ha estat observat en diversos estudis previs, que han considerat aquesta excepcionalitat com a resultat de la interferència del francès o de l'italià, o que l'han qualificada de cultisme. En aquest estudi pretenem analitzar l'ús del mot a l'obra i formular una hipòtesi sobre la singularitat que planteja. Per a fer-ho, caracteritzarem l'adverbi semànticament i funcional en català antic, amb una perspectiva diacrònica (s. XII-XVI), i contrastarem els resultats obtinguts amb els del Curial e Güelfa. D'altra banda, i prenent com a fonament diversos estudis sobre els derivats de TOTA VIA en francès, italià i castellà, compararem els resultats obtinguts amb les dades sobre aquests adverbis al s. XV. De l'estudi, concloem que la caracterització del mot al Curial e Güelfa no es correspon amb la de totavia en català antic ni amb la del paral·lel francès; en canvi, s'acosta més a la del castellà coetani i, sobretot, a la de l'italià tuttavia. Concloem, doncs, que es tracta d'un –possible– nou italianisme semàntic.

[en] The adverb totavia is a singular word in the language of the Curial e Güelfa, both because of its frequency and because of the values it presents in the work. This has already been observed in several previous studies, which have considered this exceptionality as a result of interference from French or Italian, or which have qualified it as cultism. In this study, we intend to analyse the use of the word in the novel and to formulate a hypothesis about its singularity. To do so, we will characterise the adverb semantically and functionally in Old Catalan, with a diachronic perspective (12th-16th century), and we will contrast the results obtained with those of the Curial e Güelfa. On the other hand, and taking as a basis several studies on the derivatives of TOTA VIA in French, Italian and Spanish, we will compare the results obtained with the data on these adverbs in the 15th century. In this study, we conclude that the characterisation of the word in the Curial e Güelfa does not correspond to that of totavia in Old Catalan nor to that of the French parallel; it is closer to the characterisation of the adverb in contemporary Spanish and, above all, to that of the Italian tuttavia. We conclude, therefore, that we are dealing with a –possible– new semantic Italianism.
[ca] Els racons de la memòria (2009) esdevé una obra singular dins la trajectòria literària d'Isabel-Clara Simó que contribueix a perfilar la seua imatge pública, la seua identitat literària, a través d'un retrat que defuig fer del jo el centre de la narració per a ocupar-se dels altres. En aquest estudi l'analitzem en el context de la literatura autobiogràfica catalana -des dels seus paràmetres crítics-, i també en relació amb la resta de l'obra assagística de l'autora.

[en] Els racons de la memòria (2009) is unique among Isabel-Clara Simó's literary work, and it has contributed to shaping her public image, her literary identity, by painting a portrait that avoids making the self the center of the narrative and instead puts focus on others. In the present study, we consider this in the context of autobiographical Catalan literature—from a critical point of view—and in relation to the rest of the author's essay work.