[ca] La manera més accessible de locomoció i activitat física en els éssers humans és caminar. Aquesta ac- tivitat es realitza gràcies al mecanisme d'inhibició recíproca, controlat pels circuits inhibitoris espinals i supraespinals. La idea d'aquest mecanisme és desactivar el múscul antagonista mentre es contrau l'agonista, permetent la coordinació muscular adequada durant la marxa. La interrupció de les fibres espinals després d'una lesió medul·lar desajusta el control de la inhibició reciprocal. El resultat d'aquesta manca de control és una coactivació dels músculs antagonistes gen- erant espasticitat a les extremitats inferiors, cosa que genera alteracions a la marxa. La importància de la recuperació de la marxa per a la independència i la reintegració del pacient a la societat, ha incrementat el nombre de teràpies emergents de rehabilitació de la marxa. Una daquestes teràpies, lestimulació del nervi perifèric, ha demostrat resultats prometedors. Aquesta teoria és la base dáquesta Tesi de Màster que té com a objectiu desenvolupar una plataforma de neuromodulació de la marxa que indueixi la neuroplasticitat dels circuits espinals, millorant els valors de inhibició recíproca. La idea és aplicar una estimulació aferent al Nervi Peroneal Comú que inerva el múscul Tibial Anterior per induir la inhibició recíproca al múscul antagonista Soli. Aquesta plataforma ha estat validada en 20 voluntaris sans per avaluar-ne l'eficàcia. La primera part del protocol experimental és una anàlisi del cicle de marxa per avaluar l'activació de cada múscul durant les diferents fases del cicle de la marxa. Després, amb la intervenció d'estimulació prèvia, hi ha una avaluació de l'activitat del múscul antagonista analitzant el reflex H del soli. La inter- venció d'estimulació aferent s'aplica durant un entrenament de marxa amb una durada de 10 min- uts, utilitzant tres estratègies diferents depenent del pacient: estimulació 'In-phase' durant la fase d'oscil·lació, estimulació 'Out-of-phase' durant la fase de postura, i 'Control' per comprovar si la es- timulació té un efecte real. Els processos finals del protocol són dues avaluacions de l'activitat de soli, una immediatament després de la intervenció i una altra 30 minuts després per avaluar la durada dels efectes. Els resultats obtinguts demostren que l'estimulació elèctrica aferent té un efecte real en la modulació de la inhibició recíproca. D'una banda, quan s'aplica l'estimulació elèctrica durant la fase d'oscil·lació, hi ha una millora de la inhibició recíproca. D'altra banda, quan s'administra l'estimulació durant la fase de postura, hi ha un empitjorament de la inhibició recíproca. Aquests resultats conclouen que l'estimulació elèctrica aferent, a la fase d'oscil·lació del cicle de la marxa, és una estratègia prometedora per induir la inhibició recíproca en pacients amb lesió medul·lar. La inducció d'aquest circuit inhibidor generarà a l'activació adequada dels músculs durant la marxa, recuperant el cicle de marxa normal

[en] The most accessible manner to perform physical activity and allow locomotion in human beings is walking. This activity is allowed thanks to reciprocal Ia inhibition mechanism, controlled by the spinal and supraspinal inhibitory circuits. The idea of this mechanism is to deactivate the antagonist muscle while the agonist is being contracted, allowing the proper muscle coordination necessary to walk. The interruption of spinal fibers produced after Spinal Cord Injury, disrupt this control on reciprocal Ia inhibition. The result of this lack of control is a co-activation of antagonist muscles generating spasticity of lower limbs which induce walking impairments. The importance of walking recovery for the independence and society re-integration of patient, raise the quantity of emerging walking rehabilitation therapies. One of these therapies, the application of peripheral nerve stimulation, has demonstrated promising results although more studies are necessary. This theory is the base of this Master Thesis which aim is to develop and validate a gait neuromodu- lation platform that induce neuroplasticity of spinal circuits, improving reciprocal Ia inhibition. The idea of the platform is to deliver afferent stimulation into the Common Peroneal Nerve innervating Tibialis Anterior muscle, to induce reciprocal Ia inhibition onto the antagonist Soleus muscle. This platform has been validated in 20 healthy volunteers in order to assess its effectiveness. The first part of the experimental protocol is an off-line analysis of Gait Cycle to evaluate the activation of mus- cles during the different phases of this cycle. Then, there is an assessment of the activity of antagonist muscle previous to the stimulation intervention by using the analysis of soleus H-reflex. Posteri- orly, the afferent stimulation is applied during a 10 minutes treadmill training using three different strategies depending on patient: In-phase stimulation during swing phase, Out-of-phase stimulation during stance phase, and Control strategy to check if stimulation has a real effect. The final processes of experimental protocol are two different assessments of the soleus activity, one immediately after the intervention and other 30 minutes after to evaluate the duration of effects. The results obtained demonstrate that afferent electrical stimulation has a real effect on modulation of reciprocal Ia inhibition. On the one hand, when electrical stimulation is applied during the swing phase, there is an improvement of reciprocal Ia inhibition. On the other hand, when stimulation is delivered during the stance phase, there is a worsening of reciprocal Ia inhibition. These results conclude that afferent electrical stimulation, applied at the swing phase of gait cycle, is a promising strategy to induce reciprocal Ia inhibition in Spinal Cord Injury patients. The induc- tion of this inhibitory circuit will lead to the proper activation of muscles during walking, recovering impaired walking