[ca] L'objectiu d'aquesta tesi ha estat caracteritzar els processos d'activació léxica i semàntica que es produeixen durant el reconeixement de traduccions en bilingües de Català i Castellà. Aquests bilingües són molt competents i balancejats i viuen immersos en un context on les dues llengües estan molt presents, fent un ús regular de les dues. La tesi es composa de quatre estudis. En un d'ells s'ha desenvolupat una base de parells de paraules relacionades semànticament, i que no tenen relació associativa entre elles. Aquesta base s'há utilitzat per obtenir els materials experimentals d'alguns dels estudis inclosos a la tesi. En els altres tres estudis s'ha avaluat als participants en una tasca de reconeixement de traduccions en la qual s'ha manipulat el tipus de parells de paraules que es presenten. Aquestes poden ser traduccions correctes (p.ex., ruc-burro), o poden ser paraules relacionades formalment o semànticament entre llengües. Pel que fa a les relacions formals, s'han avaluat parells que són veïns lèxics (p.ex., ruc-ruso) i parells que són veïns de traducció (p.ex., ruc-berro). Pel que fa a les relacions semàntiques, s'han avaluat parells amb una forta relació semàntica (p.ex., ruc-caballo) i parells amb una relació no tan forta (p.ex., ruc-oso). En dos dels estudis s'há manipulat la direcció de traducció i s'han registrat mesures conductuals (temps de resposta i errades). En l'altre estudi, s'han enregistrat també potencials evocats cerebrals (ERPs). Els resultats han mostrat que els processos d'activació lèxica i semàntica poden estar modulats per les característiques de les paraules (com la seva semblança entre llengües) i dels bilingües (com l'ús i exposició a les dues llengües). Aquests resultats es discuteixen en relació amb els models més influients de la memòria bilingüe, com són el RHM (Kroll & Stewart, 1994), el BIA (Dijkstra & Van Heuven, 1998) o el DRM (De Groot, 1992)

[es] La tesis trata los procesos de activación léxica y semántica durante el reconocimiento de traducciones en bilingües muy competentes y balanceados de catalán y castellano, inmersos en un contexto en el que las dos lenguas se usan de forma regular. La tesis consta de cuatro estudios. Uno de ellos, es una base de datos de pares de palabras relacionadas semánticamente, y sin relación asociativa. En los otros tres estudios se ha evaluado a los participantes en una tarea de reconocimiento de traducciones en cual se les presentaban pares de palabras y ellos deberían decidir si la segunda palabra del par era la traducción correcta de la primera (p.ej., ruc-burro). Además de las traducciones correctas se utilizaron pares críticos: a) relaciones formales (p.ej., vecinos léxicos: ruc-ruso y vecinos de traducción: ruc-berro) y b) relaciones semánticas (p.ej., mas semejante: ruc-caballo y menos semejante en el significado: ruc-oso). Las medidas fueron conductuales (tiempos de respuesta y errores) y registrado de potenciales evocados cerebrales (ERPs). Los resultados muestran que los procesos de activación léxica y semántica pueden ser modulados por las características de las palabras (como la semejanza entre lenguas) y de los bilingües (como el uso y exposición a las dos lenguas). Estos resultados se discuten en relación con los modelos más influyentes de la memoria bilingüe, como son el RHM (Kroll & Stewart, 1994), el BIA (Dijkstra & Van Heuven, 1998) o el DRM (De Groot, 1992).