[ca] La síndrome de Brugada és una patologia cardíaca elèctrica primària genèticament determinada. Aquesta es caracteritza per alteracions electrocardiogràfiques distintives, on el pacient pot arribar a presentar mort sobtada cardíaca secundària a taquicàrdia ventricular polimòrfica / fibril·lació ventricular, afectant principalment a persones en la quarta dècada de la vida. Tot i la creixent informació sobre la síndrome de Brugada, en l'actualitat persisteixen controvèrsies en els àmbits com la base fisiopatològica o en el d'estratificació de risc arrítmic en pacients asimptomàtics. El present estudi es basa en l'avaluació de la variabilitat de la freqüència cardíaca (VFC) com a mètode electrocardiogràfic simple i no invasiu per avaluar l'equilibri simpàtic-vagal, per tal de detectar diferències entre els períodes diürns i nocturns, diferències entre homes i dones que pateixen de la síndrome de Brugada i diferències entre aquells pacients simptomàtics dels asimptomàtics. La VFC implica l'ús de mètriques en el domini de el temps que s'apliquen de manera directa a la sèrie de temps d'intervals RR. La mètrica més evident és la mitjana dels intervals RR ((𝑅��𝑅��̅̅̅̅) ).La desviació estàndard dels intervals NN (SDNN) reflecteixen la variació global dins de la sèrie RR. Quan es mesura la VFC en un temps determinat, s'utilitza com a indicadors l'arrel quadràtica mitjana de les diferències successives d'intervals NN (RMSSD). En l'anàlisi espectral de la VFC, s'analitzen els components HF I LF, on el HF, prové de les arítmies sinusals respiratòries, que és quan hi ha una oscil·lació d'alta freqüència entre 0.15 i 0.4 Hz, relacionada amb les fases de respiració i intervinguda gairebé que per l'activitat parasimpàtica de l'nòdul sinoauricular. L'altre component, es relaciona amb la pressió sanguínia, que és quan hi ha una oscil·lació de baixa freqüència (LF) entre 0.04 i 0.15 Hz considerada d'origen simpàtic i parasimpàtic. A l'ésser les oscil·lacions poc pronunciades i els pics en l'espectre de potència són indistingibles, es quantifica en el seu lloc la potència en les bandes de freqüència LF i HF. Un augment en la potència LF s'associa a un augment de l'activitat simpàtica i contràriament un augment en la potència HF s'associa a un augment de l'activitat parasimpàtica i la relació entre aquestes dues variables LF / HF, s'utilitza com a indicador de l'equilibri autonòmic . Els resultats obtinguts dels intervals diürns i nocturns de 5 minuts dels registres d'ECG de 24 hores dels 32 pacients amb Síndrome de Brugada, mostren valors més alts de la VFC durant la nit que durant el dia, així com també una VFC mes baixa en pacients simptomàtics en comparació amb asimptomàtics. També s'ha pogut observar un augment de el to vagal nocturn. No obstant això, no hi va haver diferències significatives, pel que fa a sexe i simptomatologia, a causa de les limitacions de l'estudi, pel fet que havien molt pocs participants femenins i simptomàtics.

[en] Brugada syndrome is a genetically determined primary electrical cardiac pathology. It is characterized by distinctive electrocardiographic alterations, in which the patient may present sudden cardiac death secondary to polymorphic ventricular tachycardia/ventricular fibrillation, affecting mostly people in the fourth decade of life. Despite the growing information on Brugada syndrome, controversies persist in areas such as the pathophysiological basis or arrhythmic risk stratification in asymptomatic patients. The present study is based on the evaluation of heart rate variability (HRV) as a simple, noninvasive electrocardiographic method to assess sympathovagal balance, in order to detect differences between daytime and nighttime periods, differences between men and women with Brugada syndrome, and differences between those patients who are symptomatic and those who are asymptomatic. HRV involves the use of time domain metrics that apply directly to the time series of RR intervals. The most obvious metric is the average of RR intervals ((𝑅�𝑅�̅̅̅̅) ). The standard deviation of NN intervals (SDNN) reflect the overall variation within the RR series. When measuring HRV at a given time, the root mean square root of successive NN interval differences (RMSSD). In the spectral analysis of HRV, the HF and LF components are analyzed, where HF comes from respiratory sinus arrhythmias, which is when there is a high frequency oscillation between 0.15 and 0.4 Hz, related to the respiratory phases and mediated almost exclusively by the parasympathetic activity of the sinoatrial node. The other component, related to blood pressure, when there is a low frequency oscillation (LF) between 0.04 and 0.15 Hz considered to be of sympathetic and parasympathetic origin. As the oscillations are not very pronounced and the peaks in the power spectrum are indistinguishable, power in the LF and HF frequency bands is quantified instead. An increase in LF power is associated with an increase in sympathetic activity and conversely an increase in HF power is associated with an increase in parasympathetic activity and the ratio between these two variables, LF/HF used as an indicator of autonomic balance. The results obtained from the daytime and night time 5-minute intervals of the 24-hour ECG recordings of the 32 patients with Brugada Syndrome show higher HRV values during the night than during the day, as well as lower HRV in symptomatic patients compared to asymptomatic patients. Increased nocturnal vagal tone could also be observed. However, there were no significant differences, in terms of sex and symptomatology, due to the limitations of the study, because there were very few female and symptomatic participants.