[ca] Aquest estudi forma part d'una investigació més àmplia, sobre la rellevància de la literatura en els projectes d'art de l'escultor Jaume Plensa a l'espai públic internacional, amb una atenció especial al paper essencial que juga la poesia per a la seva escultura en termes d'identitat i representació. Així, tenint en compte el paper precursor del poeta visual Joan Brossa a l'hora de portar la poesia a la ciutat de manera duradora amb les seves intervencions urbanes, hem volgut aquí indagar en la breu, però fonamental relació que els dos artistes van mantenir a través de tres cartes inèdites de l'escultor al poeta, escrites entre el setembre de 1979 i el novembre de 1982. De la profunda afinitat entre els dos artistes que es desprèn de la lectura d'aquesta correspondència, així com les referències compartides al context politicocultural de la Transició espanyola en què van ser escrites, extraurem alguns dels supòsits ideològics i constants creatives més rellevants en Plensa. Entre aquests, destaca el valor atorgat a la Cultura sobre la política per al progrés de la societat i entre aquestes, la relació que la poesia i l'art tenen amb Plensa amb allò desconegut i la seva capacitat, com deia Brossa, per apropar-nos als nostres orígens i identitat, així com també la presència de l'aigua com a imatge i element integrador en el discurs i el plantejament artístic. Al costat dels textos proposats, analitzarem així mateix en profunditat dues obres inicials de l'artista que ens permetran concretar en estratègies estètiques els principis definitoris trobats a les seves missives a Brossa; tot això donarà peu a establir connexions importants entre els inicis de la seva carrera i la seva producció posterior, molt especialment amb algunes de les obres que l'han situat al panorama internacional de l'escultura urbana, cosa que sens dubte revela una extraordinària coherència en la trajectòria de l'escultor. La lectura actual d'aquests textos posa a més de manifest l'actualitat de Brossa i la rellevància de la proposta de Plensa, i subratlla l'aposta dels dos artistes per dos dels valors més essencials per a la nostra societat: la defensa de la diferència i el reconeixement d'una realitat plural, indispensables per preservar l'essència de l'espai públic com a lloc de relació i centrals a les intervencions de l'escultor al cor de les nostres ciutats.

[en] This study is part of a broader investigation into the relevance of literature in the art projects of the sculptor Jaume Plensa in the international public space, with special attention to the essential role that poetry plays for his sculpture in terms of identity and representation. Thus, taking into account the pioneering role of the visual poet Joan Brossa in bringing poetry to the city in a lasting way with his urban interventions, we wanted to investigate here the brief but fundamental relationship that both artists maintained through three unpublished letters from the sculptor to the poet, written between September 1979 and November 1982. From the deep affinity between the two artists that emerges from reading this correspondence, as well as the shared references to the political-cultural context of the Spanish Transition in which they were written, we will extract some of the most relevant ideological assumptions and creative constants in Plensa. Among these, the value given to Culture over politics for the progress of society stands out, and among these, the relationship that poetry and art have in Plensa with the unknown and its capacity, as Brossa said, to bring us closer to our origins and identity, as well as the presence of water as an image and integrating element in his discourse and artistic approach. Along with the proposed texts, we will also analyze in depth two early works by the artist that will allow us to concretize in aesthetic strategies the defining principles found in his letters to Brossa; all of this will lead to establishing important connections between the beginnings of his career and his later production, especially with some of the works that have placed him on the international scene of urban sculpture, which undoubtedly reveals an extraordinary coherence in the sculptor's career. The current reading of these texts also highlights the relevance of Brossa's work and the relevance of Plensa's proposal, highlighting the commitment of both artists to two of the most essential values ​​for our society: the defence of difference and the recognition of a plural reality, essential to preserve the essence of public space as a place of relationship and central to the sculptor's interventions in the heart of our cities.