[ca] L'estudi dels incendis forestals del passat ha permès posar en relleu la importància del foc en la configuració dels paisatges de les zones de muntanya des de l'inici de l'Holocè. Les formacions vegetals associades a les cremes regulars i les pertorbacions provocades en el paisatge han evolucionat alhora que les activitats humanes es transformaven i s'adaptaven als canvis ambientals. En els últims anys, diferents tècniques paleobotàniques emmarcades en la geohistòria ambiental han ressaltat la importància dels treballs pluridisciplinaris. Concretament, s'ha vist la necessitat de complementar i contrastar els indicadors relatius a les plantes llenyoses, com ara el pol·len i els palinomorfs no pol·línics. Per exemple, les condicions sedimentàries dels llacs i les torberes han permès l'estudi de macrocarbons ( 150 μm) i microcarbons sedimentaris ( 400 μm) ha aportat informació espacial local i relativa a la composició d'espècies llenyoses. Així mateix, les marques de foc en els anells de creixement dels arbres són una opció per ajustar algunes cronologies. Aquest treball té com a objectiu valorar quines aportacions es poden fer des de la geografia històrica ambiental que siguin útils per a l'arqueologia del paisatge de muntanya. Per fer-ho, s'han revisat les principals tècniques paleobotàniques per a l'estudi dels incendis del passat en les zones de muntanya, es debat sobre la precisió espacial i temporal dels carbons segons la seva grandària i la tècnica de mostreig emprada i es discuteix com distingir els senyals climàtics i humans en els incendis forestals. Els principals resultats apunten al fet que els incendis naturals han cremat tot tipus de paisatges amb independència de la formació vegetal. La quantitat de biomassa disponible a cada moment s'ha demostrat que ha estat un factor determinant de la intensitat dels incendis. Finalment, la combinació de carbons sedimentaris i indicadors pol·línics suggereixen que han existit focs provocats per l'acció humana des de l'inici del Neolític, mentre que encara no queda clar si els incendis que van haver-hi en temps pretèrits van tenir influència antròpica o no.

[es] El estudio de los incendios forestales del pasado ha permitido poner de relieve la importancia del fuego en la configuración de los paisajes de las zonas de montaña desde el inicio del Holoceno. Las formaciones vegetales asociadas a las quemas regulares y las perturbaciones provocadas en el paisaje han evolucionado a la vez que las actividades humanas se transformaban y se adaptaban a los cambios ambientales. En los últimos años, distintas técnicas paleobotánicas enmarcadas en la geohistoria ambiental han resaltado la importancia de los trabajos pluridisciplinarios. Concretamente, se ha visto la necesidad de complementar y contrastar los indicadores relativos a las plantas leñosas, tales como el polen y los palinomorfos no polínicos. Por ejemplo, las condiciones sedimentarias de los lagos y las turberas han permitido el estudio de macrocarbones ( 150 μm) y microcarbones sedimentarios ( 150 μm) interpretados a escala de cada valle. En los suelos, la pedoantracología ( 400 μm) ha aportado información espacial local y relativa a la composición de especies leñosas. Asimismo, las marcas de fuego en los anillos de crecimiento de los árboles son una opción para ajustar algunas cronologías. Este trabajo tiene como objetivo valorar qué aportaciones se pueden realizar desde la geografía histórica ambiental que sean útiles para la arqueología del paisaje de montaña. Para ello se han revisado las principales técnicas paleobotánicas para el estudio de los incendios del pasado en las zonas de montaña, se debate acerca de la precisión espacial y temporal de los carbones según su tamaño y la técnica de muestreo empleada y se discute cómo distinguir las señales climáticas y humanas en los incendios forestales. Los principales resultados apuntan a que los incendios naturales han quemado todo tipo de paisajes con independencia de la formación vegetal. La cantidad de biomasa disponible en cada momento se ha demostrado que ha sido un factor determinante de la intensidad de los incendios. Finalmente, la combinación de carbones sedimentarios e indicadores polínicos sugieren que han existido fuegos provocados por la acción humana desde el inicio del Neolítico, mientras que aún no queda claro si los incendios que hubo en tiempos pretéritos tuvieron influencia antrópica o no.