[ca] Nova York ha estat una ciutat en la qual l'espai públic ha quedat en segon pla durant molts anys; un primer cop amb la implantació del Commissioner's Plan al segle XIX, que va acabar forçant la construcció del Central Park, i un segon cop després del procés de desindustrialització i la planificació descontrolada de finals del segle XX, que va evocar a centrar la mirada als espais públics perifèrics de la ciutat. Observem doncs, que com en un acte reflex, la ciutat tendeix a respondre d'una forma contundent quan el seu espai públic li és amenaçat; per tant, n'és una part fonamental. A la gran metròpolis, però, el problema no acaba aquí, a causa de la gran ocupació edificatòria, sorgeixen temes com la falta d'il·luminació i ventilació a les zones més denses, i és justament aquí on neix el principal interès del treball: els Privately Owned Public Spaces (POPS), un mecanisme a través del qual es vol regenerar la ciutat. A mesura que l'estudi ha anat descobrint què conforma la ciutat de Nova York a partir d'un anàlisi urbanístic, empès per cartografies històriques, s'endinsa als Pocket Parks, unes places urbanes que formen part del sistema de POPS, i que sorgeixen en determinats punts de la ciutat, formant part de la vida de la població. Així doncs, es realitza un estudi exhaustiu en els seus patrons d'ús i les percepcions que generen, a través d'un meticulós treball de recerca i fotografia, sumat a un treball de debat amb la població, que genera no només una visió morfològica d'aquests, sinó també una visió sociològica real i actual de com s'utilitzen i quin és el seu lloc a la ciutat.

[en] New York has witnessed the marginalization of public spaces over the years, notably during the 19th century with the implementation of the Commissioner's Plan, which ultimately led to the construction of Central Park. This trend continued into the late 20th century with the challenges posed by deindustrialization and uncontrolled urban development, resulting in a renewed focus on the city's peripheral public areas. This underscores the city's profound connection to its public spaces, as it consistently responds bluntly when they are under threat. However, the complexity of addressing public space-related issues in a vast metropolis like New York goes beyond these challenges. It encompasses concerns such as insufficient lighting and ventilation in densely populated areas. It's within this context that the Privately Owned Public Spaces (POPS) initiative emerges as a vital mechanism for urban regeneration. This study delves into the composition of New York City through urban analysis, supported by historical maps. It then narrows its focus to Pocket Parks, urban squares that are integral to the POPS system. These parks are strategically located throughout the city, contributing significantly to the daily lives of its residents. To comprehensively understand these spaces, this research conducts a detailed examination of their usage patterns and the perceptions they evoke. This exploration involves meticulous research and photography, coupled with engaging discussions with the local population. Consequently, this study not only provides a morphological understanding of these spaces but also offers a contemporary sociological perspective on their role in the city.