[ca] Quan parlem de grups de pressió i lobbies a Espanya s'obri un gran parèntesi per abans d'avançar formular un sens fi de preguntes, algunes d'elles molt debatudes i en les quals sens dubte tenim un gran consens i altres a les quals encara no se'ls ha donat resposta. En el present treball partim de les preguntes que ja semblen comptar amb respostes consensuades com podria ser: Què són els grups de pressió i els lobbies? Quines són les seues connotacions negatives? La seua regulació? I amb això avancem cap a preguntes en les quals les respostes no compten amb una posició clara, abordant per exemple si són necessaris o no els grups de pressió i els lobbies. De tot això ens quedem amb que, si els grups de pressió i els lobbies són una forma d'acció política, per què no treballar en l'avanç de la professionalització, la transparència i la regulació de tots ells? Hauríem de buscar la forma d'acostar més i millor aquest pilar cap a la consecució de qualsevol objectiu. Perquè sí, els grups de pressió i els lobbies poden ser el gran pilar que en aquests temps puga o dega sostenir la nostra democràcia, una democràcia que, per més que ens pese, està en una posició complicada. Per què no acostar-nos més, no sols a Europa pel que fa als lobbies, sinó també als Estats Units com a exemple de regulació i procediment sancionador? Podríem eliminar les connotacions negatives amb la transparència, els interrogants amb la regulació, i comparar-los en compte de personatges amb vestit fosc amb autèntics professionals de la mediació i la negociació. Vindrien a ser els mediadors, els procuradors o els representants entre la sobirania popular (el poble) i el poder polític (els dirigents). No és dolent, sinó necessari, i al cap i a la fi és una eina més per a utilitzar degudament. Diu el refrany que "sabater, a les teues sabates", i potser aquesta és la forma més senzilla de deixar la hipocresia que alimenta les connotacions negatives per a entendre que no hem de fer una delegació de competències als lobbies i als grups de pressió. És a dir, no és competència d'ells advocar pel bé comú. Estaria genial, però no és correcte, perquè ells tenen un objectiu concret, i són els nostres dirigents i governants els encarregats, després de rebre la informació, de debatre i decidir el correcte per a la ciutadania en general. Cadascú a les seues funcions per a establir un correcte equilibri. Qualsevol de nosaltres podria aconseguir reunir-se amb una persona competent en la presa de decisions governamentals i fer-li una petició, però de la responsabilitat d'aquesta persona deriva dur-la a terme o no. Demanar és normal; un fill pot demanar al seu pare menjar-se una terrina de gelat sencera per a dinar, però del pare depèn decidir si és el correcte o no. Hem de ser més lògics i conseqüents amb el paper de cada actor en la societat i advocar per l'equilibri de tots els sectors i sistemes. Negar-los una vegada més no té sentit; l'apatia social i política és més necessària que mai, i per tant el paper d'un sector professionalitzat com el que tractem avui ací pot ser sens dubte un gran avanç per a solucionar gran part d'aquests problemes, almenys de moment.

[es] Cuando hablamos de grupos de presión y lobbies en España se abre un gran paréntesis para antes de avanzar formular un sinfín de preguntas, algunas de ellas muy debatidas y en las que sin duda tenemos un gran consenso y otras a las que aún no se les ha dado respuesta. En el presente trabajo partimos de las preguntas que ya parecen contar con respuestas consensuadas como podría ser ¿Qué son los grupos de presión y los lobbies?, ¿sus connotaciones negativas? ¿su regulación? y con ello avanzamos hacia preguntas en las que las respuestas no cuentan con una clara posición, abordando por ejemplo ¿si son necesarios o no los grupos de presión y los lobbies?, y de todo ello nos quedamos con que, si los grupos de presión y los lobbies son una forma de acción política, porque no trabajar en el avance de la profesionalización, la transparencia y la regulación de todos ellos. Deberíamos buscar la forma de acercar más y mejor este pilar hacia la consecución de cualquier objetivo. Porque si, los grupos de presión y los lobbies pueden que sean el gran pilar que en estos tiempos pueda o deba sostener nuestra democracia, una democracia que por más que nos pese está en una posición complicada, ¿por qué no acercarnos más no ya a Europa en cuanto a lobbies se refiere sino a Estados Unidos como ejemplo de regulación y procedimiento sancionador? Podríamos eliminar las connotaciones negativas con la transparencia, los interrogantes con la regulación, y compararlos en vez de con personajes de traje oscuro con auténticos profesionales de la mediación y la negociación, vendrían a ser los mediadores, los procuradores o los representantes entre soberanía popular: pueblo y poder político: dirigentes. No es malo sino necesario y al fin y al cabo es una herramienta más a utilizar debidamente. Reza el dicho que zapatero a sus zapatos, y quizás esta es la forma más sencilla de dejar la hipocresía que alimenta las connotaciones negativas para entender que no debemos hacer per ser una delegación de competencias a los lobbies y a los grupos de presión, es decir, no es competencia de ellos abogar por el bien común, estaría genial, pero no es correcto, porque ellos tienen un objetivo concreto, y son nuestros dirigentes y gobernantes los encargados de tras recibir la información, debatir y decidir lo correcto para la ciudadanía en general. Cada cual a sus funciones para establecer un correcto equilibrio. Cualquiera de nosotros podría conseguir reunirse con una persona competente en toma de decisiones gubernamentales y hacerle una petición, pero de la responsabilidad de esa persona deriva el llevarla a cabo o no, pedir es normal, un hijo puede pedir a su padre comerse una tarrina de helado entera para comer, pero del padre depende decidir si es lo correcto o no. Debemos ser más lógicos y consecuentes con el papel de cada actor en la sociedad y no debemos abogar por los equilibrios de todos los sectores y sistemas. Negarlos una vez más carece de sentido, la apatía social y política es más necesaria que nunca y por tanto el papel de un sector profesionalizado como el que tratamos hoy aquí puede ser sin duda un gran avance en solucionar gran parte de esos problemas, al menos de momento