[ca] L'ús social de les platges és una de les pràctiques més universals com a font de benestar i qualitat de vida a les societats desenvolupades, concebuda com un costum democràtic carregat de simbolisme i significats, desenvolupada al llarg de més de 300 anys sent un espai on sovint moral i dret han col·lisionat i col·lisionen en la lluita per la consecució i desenvolupament de diferents drets civils. Tot i això, per desenvolupar-se en un medi natural no està exempta de grans riscos i per això en totes les societats avançades, en posar en valor la importància social, cultural i política que adquireix la platja, s'han institucionalitzat mesures per a la gestió de la seguretat encara que amb diferents orientacions reactives i proactives que plantegen diferents models de defensa i protecció dels drets de les persones que hi participen. La hipòtesi de treball planteja discernir si l'actual model de seguretat humana a les platges respon veritablement a les responsabilitats, necessitats i evidències existents, amb tot això l'objectiu general és analitzar i, si escau, replantejar l'orientació de les estratègies, normes, sistemes i serveis de seguretat humana a les platges i els llocs de bany analitzant la regulació actual, el context social i l'evolució històrica, l'entorn econòmic i organitzatiu i el marc de drets civils que representa, per proposar un nou disseny organitzatiu més orientat a polítiques de seguretat integral i governança del risc on la ciutadania participi i estigui empoderada en les maneres de gestionar els riscos, buscant un enfocament de drets en la gestió dels riscos. A aquest efecte l'estudi consta de tres parts: A la primera part es realitza un estudi sobre la dimensió social i econòmica de l'ús de la platja des del punt de vista del seu ús actual i l'històric, ressenyant les principals fites i construccions socials sobre la percepció del bany, per perimetrar-ne la importància i l'impacte i posteriorment s'estudia l'evolució de l'ús mèdic, social i recreatiu de l'aigua, especialment la seva dimensió moral i el consegüent impacte en el desenvolupament de normes així com la importància i la influència que té en la lluita i el desenvolupament de diferents drets civils. A la segona part s'analitza el marc doctrinal, jurídic i normatiu que sustenta el desenvolupament de sistemes de protecció de la seguretat humana en general ia les platges en particular, tenint en compte els principals marcs i orientacions de referència internacionals i les metodologies de gestió de riscos recomanades. I, per concloure, a la tercera part es desenvolupa una proposta d'Estratègia Nacional de Seguretat Aquàtica per a les platges i els llocs de bany d'Espanya tenint en compte les recomanacions internacionals i els processos estandarditzats per organismes de referència, per completar les estratègies de protecció i reactives desenvolupades al país amb altres de més actualitzades segons les pràctiques de referència i recomanacions internacionals incidint especialment en la proposta de mesures de mitigació i prevenció dels riscos, en un model de seguretat integral amb un enfocament de drets, proactiu i participatiu, transformant el model proteccionista, burocràtic, governamental, vertical i merament industrial existent, manifestament ineficaç i inoperant pel que fa a la relació amb la ciutadania i la seva autoprotecció, en una sèrie de nous processos i recursos empoderadors de la societat, amb ple accés a la informació i al dret la presa de decisions sobre la seva seguretat i sobre la gestió dels riscos, proposant un canvi de paradigma en la gestió de la seguretat humana a les platges cap a un enfocament total de seguretat integral i governança del risc amb la ciutadania com a actor clau

[es] El uso social de las playas es una de las prácticas más universales como fuente de bienestar y calidad de vida en las sociedades desarrolladas, concebida como una costumbre democrática cargada de simbolismo y significados, desarrollada a lo largo de más de 300 años siendo un espacio dónde con frecuencia moral y derecho han colisionado y colisionan en la lucha por la consecución y desarrollo de diferentes derechos civiles. Sin embargo, por desarrollarse en un medio natural no está exenta de grandes riesgos y por ello en todas las sociedades avanzadas, al poner en valor la importancia social, cultural y política que adquiere la playa, se han institucionalizado medidas para la gestión de la seguridad aunque con diferentes orientaciones reactivas y proactivas que plantean diferentes modelos de defensa y protección de los derechos de las personas que participan. La hipótesis de trabajo plantea discernir si el actual modelo de seguridad humana en las playas responde verdaderamente a las responsabilidades, necesidades y evidencias existentes, con todo ello el objetivo general es analizar y, si es oportuno, replantear la orientación de las estrategias, normas, sistemas y servicios de seguridad humana en las playas y los lugares de baño analizando la regulación actual, su contexto social y evolución histórica, el entorno económico y organizativo y el marco de derechos civiles que representa, para proponer un nuevo diseño organizativo más orientado a políticas de seguridad integral y gobernanza del riesgo donde la ciudadanía participe y esté empoderada en las formas de gestionar los riesgos, buscando un enfoque de derechos en la gestión de los riesgos. Para este fin el estudio consta de tres partes: En la primera parte se realiza un estudio sobre la dimensión social y económica del uso de la playa desde el punto de vista de su uso actual y el histórico, reseñando los principales hitos y construcciones sociales sobre la percepción del baño, para perimetrar su importancia e impacto y posteriormente se estudia la evolución del uso médico, social y recreativo del agua, especialmente su dimensión moral y el consiguiente impacto en el desarrollo de normas así como su importancia e influencia en la lucha y el desarrollo de diferentes derechos civiles. En la segunda parte se analiza el marco doctrinal, jurídico y normativo que sustenta el desarrollo de sistemas de protección de la seguridad humana en general y en las playas en particular, teniendo en cuenta los principales marcos y orientaciones de referencia internacionales y las metodologías de gestión de riesgos recomendadas. Y, para concluir, en la tercera parte se desarrolla una propuesta de Estrategia Nacional de Seguridad Acuática para las playas y los lugares de baño de España teniendo en cuenta las recomendaciones internacionales y los procesos estandarizados por organismos de referencia, para completar las estrategias de protección y reactivas desarrolladas en el país con otras más actualizadas según las prácticas de referencia y recomendaciones internacionales incidiendo especialmente en la propuesta de medidas de mitigación y prevención de los riesgos, en un modelo de seguridad integral con un enfoque de derechos, proactivo y participativo, transformando el modelo proteccionista, burocrático, gubernamental, vertical y meramente industrial existente, manifiestamente ineficaz e inoperantee nlo que respecta la relación con la ciudadanía y su autoprotección, en una serie de nuevos procesos y recursos empoderadores de la sociedad, con pleno acceso a la información y al derecho la toma de decisiones sobre su seguridad y sobre la gestión de los riesgos, proponiendo un cambio de paradigma en la gestión de la seguridad humana en las playas hacia un enfoque total de seguridad integral y gobernanza del riesgo con la ciudadanía como actor clave