BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] La convicció que la humanitat és una sola pot resultar una obvietat avui dia, però no en ple apogeu de les teories eugenèsiques i després del Nazisme. Entendre aquell context és el que ens porta Charles King a l'Escola de Rebels (2023). El llibre és un reconeixement i homenatge a Franz Boas, considerat un dels pares de l'Antropologia, i "inventor" del relativisme cultural, ia les seves deixebles dones Ruth Benedict, Margaret Mead, Ella Deloria i Zora Neale Hurston que han deixat un llegat inqüestionable . El llibre també resulta un homenatge a l'Antropologia ia l'Etnografia, alhora que al mètode inductiu, en el qual Boas creia ferventment. Si bé és un llibre biogràfic, l'autor se submergeix de ple en la teoria antropològica, que és il·lustrada amb tota mena de detalls i anècdotes dels personatges i del món acadèmic. Les reflexions importants que es van donar al Cercle de Boas ens remeten al seu torn al paper de l'Antropologia en el món actual.

[pt] A convicção de que a humanidade é uma pode ser óbvia hoje, mas não no auge das teorias eugênicas e depois do nazismo. Compreender esse contexto é o que nos leva Charles King em Escuela de Rebeldes (2023). O livro é um reconhecimento e uma homenagem a Franz Boas, considerado um dos pais da Antropologia e "inventor" do relativismo cultural, e suas discípulas Ruth Benedict, Margaret Mead, Ella Deloria e Zora Neale Hurston que deixaram um legado inquestionável. . O livro é também uma homenagem à Antropologia e à Etnografia, bem como ao método indutivo, no qual Boas acreditava fervorosamente. Embora seja um livro biográfico, o autor mergulha totalmente na teoria antropológica, que é ilustrada com todo tipo de detalhes e anedotas dos personagens e do mundo acadêmico. As importantes reflexões que foram dadas no "Círculo de Boas" remetem-nos, por sua vez, para o papel da Antropologia no mundo de hoje.
[ca] Aquest article analitza les possibles interpretacions de la història urbana de la ciutat de Porto Alegre, capital de Rio Gran do Sul, al Brasil, a través de la visió del cronista Achylles Porto Alegre com un estranger en el centre urbà. Entenent que la narrativa del passat ens porta a un país estranger, segons David Lowenthal, és possible llegir les cròniques d'Achylles, periodista i historiador brasiler, actiu entre finals del segle XIX i principis del XX, com el relat d'un viatge a un país llunyà i exòtic. L'obra del cronista, concebuda sota els auspicis del romanticisme, treu a la llum la ciutat passada dels segles XVIII i XIX, sovint comparant-la amb la del segle XX i tot construint la imatge d'una altra ciutat, una ciutat estrangera, en una altra època i lloc.

[pt] Este artigo analisa as possíveis interpretações da história urbana da cidade de Porto Alegre, capital do Rio Grande do Sul, Brasil, a partir da visão do cronista Achylles Porto Alegre como um estrangeiro no centro urbano. Entendendo que a narrativa do passado nos leva a um país estrangeiro, segundo David Lowenthal, é possível ler as crônicas de Achylles, jornalista e historiador brasileiro, atuante entre o final do século 19 e o início do século 20, como a história de um viagem a um país distante e exótico. A obra do cronista, concebida sob os auspícios do romantismo, traz à tona a cidade perdida dos séculos XVIII e XIX, muitas vezes comparando-a com a do século XX, construindo a imagem de outra cidade, de uma cidade estrangeira, de outra época e lugar.
[ca] El llibre exposa un moment clau on es produeixen diferents canvis socials i culturals que van possibilitar l'escriptura d'una nova Constitució Política a Xile. En aquest procés, els pobles originaris van participar en la redacció de la Carta Fonamental, que posteriorment va ser rebutjada en un plebiscit constitucional. Per primera vegada, les col·lectivitats indígenes van tenir l'oportunitat d'intervenir a través dels escons reservats, negociant el seu lloc dins de les institucions de l'Estat, fomentant la formació d'un Estat Plurinacional i Intercultural, i participant en la creació d'un projecte de resistència capitalista basat en el sabotatge a empreses forestals, hidroelèctriques i latifundistes en els territoris maputxe (Padilla i Vallejos, 2011).L'obra de Pairican (2022) realitza un recorregut històric i contemporani de la relació entre l'Estat xilè i el poble maputxe, examinant els conflictes sobre la tinença de terres al sud del país, la venda d'aquestes a l'arribada de població europea a aquests territoris, els quals han generat enfrontaments entre el poble maputxe i l'Estat. D'altra banda, l'esclat social de l'octubre del 2019 sorgeix com una protesta contra la pujada de preus del transport durant el govern de l'expresident Sebastián Piñera o amb el rebuig de la proposta constitucional al setembre del 2022. Per això, l'autor articula les demandes exposades d'autonomia, reconeixement i restitució dels seus territoris.

[pt] O livro expõe um momento chave em que ocorreram diferentes mudanças sociais e culturais que possibilitaram a redação de uma nova Constituição Política no Chile. Nesse processo, os povos originários participaram da elaboração da Carta Fundamental, que posteriormente foi rejeitada em um plebiscito constitucional. Pela primeira vez, as coletividades indígenas tiveram a oportunidade de intervir por meio das cadeiras reservadas, negociando seu lugar dentro das instituições do Estado, promovendo a formação de um Estado Plurinacional e Intercultural, e participando da criação de um projeto de resistência capitalista baseado no sabotagem a empresas florestais, hidrelétricas e latifundiárias nos territórios mapuches (Padilla e Vallejos, 2011).A obra de Pairican (2022) percorre a relação histórica e contemporânea entre o Estado chileno e o povo mapuche, examinando os conflitos sobre a posse de terras no sul do país e a venda dessas terras com a chegada de população europeia, que geraram confrontos entre o povo mapuche e o Estado. Por outro lado, o estopim social de outubro de 2019 surge como um protesto contra o aumento dos preços do transporte durante o governo do ex-presidente Sebastián Piñera ou com a rejeição da proposta constitucional em setembro de 2022. Por isso, o autor articula as demandas apresentadas de autonomia, reconhecimento e restituição de seus territórios.
[ca] El Protocol d'anàlisi de disseny de logos (LDAP) és una eina per analitzar marques visuals de forma sistemàtica, facilitant la seva comparació per sectors o tipologies. L'anàlisi inclou dimensions formals i simbòliques, i s' estructura en tres fases: selecció, anàlisi i comparació. En aquesta investigació, es va desenvolupar i validar el protocol amb 38 marques visuals (23 genèriques i 15 de plataformes de streaming). La seva aplicació permet l'anàlisi de 66 variables en 3 dimensions: marca global, variables tipogràfiques i simbòliques. Addicionalment, es presenta un manual d'ús per promoure l'acumulació d'informació comparable i verificable sobre marques visuals i branding.

[pt] O Protocolo de Análise de Design de Logos (LDAP) é uma ferramenta para analisar marcas visuais de forma sistemática, facilitando sua comparação por setores ou tipologias. A análise abrange dimensões formais, simbólicas e está estruturada em três fases: seleção, análise e comparação. Neste estudo, o protocolo foi desenvolvido e validado usando 38 marcas visuais (23 genéricas e 15 de plataformas de streaming). Sua aplicação agrega 66 variáveis em 3 dimensões: marca global, variáveis tipográficas e simbólicas. Além disso, é apresentado um manual de uso para promover a acumulação de informações comparáveis e verificáveis em pesquisas de design gráfico e branding.
[ca] La lluita de classes, com va afirmar Marx després de diversos altres, és el motor de la història. En el capitalisme, sempre segons l'autor El Capital, aquesta lluita es desenvolupa bàsicament entre els amos dels mitjans de producció i els treballadors privats. La lluita de classes és un tema important al cinema europeu, especialment entre l'època de les avantguardes (en particular les soviètiques) i la del neorrealisme. A Hispanoamèrica i Brasil, amb excepcions com la ficció mexicana gairebé neorealista Redes de Paul Strand, Fred Zinnemann i altres (1933-1936), el cinema triga una mica a començar a centrar-se en moments importants de la lluita de classes, però ho fa a partir de concepcions teòriques i estètiques "més noves", inspirades, directament o indirectament, per la nouvelle vague francesa. Aquest breu assaig, basat en una pel·lícula agitprop com Ста́чка (Statchka, 'La vaga', 1925) del cineasta soviètic S. M. Eizenštein, repassa algunes pel·lícules brasileres de mitjans de segle, entre 1960 i 2010, que treballen episodis de lluita de classes de manera pròpiament inèdita o "extraordinària". Un exemple més gran d'aquest cinema d'avantguarda és Cabra marcado para a morrer (Cabra, marcat per a morir) d'Eduardo Coutinho (1962-1984).

[pt] A luta de classes, como afirmou Marx depois de vários outros, é o motor da história. No capitalismo, sempre segundo o autor do Capital, essa luta se desenvolve básicamente entre os donos dos meios de produção e os trabalhadores desprovistos deles. A luta de classes é uma temática importante no cinema europeo, especialmente entre a época das vanguardas (em particular soviéticas) e a do neo-realismo. Na América hispánica e no Brasil, com excepções como a ficção quasi neo-realista mexicana Redesde Paul Strand, Fred Zinnemann e outros (1933-1936), o cinema demora um certo tempo para começar a focalizar momentos importantes da luta de classes, mas o faz a partir de concepções teóricas e estéticas mais "novas", inspiradas, direta ou indiretamente, na nouvelle vague francesa. Este breve ensaio, partindo de um filme agit-prop como Ста́чка(Statchka, 'A greve', 1925) do cineasta soviético S. M. Eizenštein, passa em revista alguns filmes brasileiros do meio século 1960-2010 que trabalham episódios da luta de classes de maneira propriamente inédita ou "extraordinária". Um exemplo maior desse cinema de vanguarda Cabra marcado para morrerde Eduardo Coutinho (1962-1984).
[ca] The pursuit of pleasurable work" és un volum etnogràfic compost per deu capítols (alguns reeditats) entorn del que l'autor anomena antropologia de l'artesania. En particular, s'aborda l'esdevenir i el currículum formatiu actual de la fusteria fina a una de les escoles més prestigioses i antigues de Londres, Building Crafts College. El llibre cobreix un ampli nombre de temes relacionats amb la destresa, el coneixement tàcit, la dualitat treball mecànic/treball manual, així com les utopies i aspiracions del treball vocacional i artesanal.

[pt] The pursuit of pleasurable work" é um volume etnográfico composto por dez capítulos (alguns republicados) em torno do que o autor chama de antropologia do artesanato. Em particular, é abordado o futuro e atual currículo de formação em carpintaria fina numa das escolas mais prestigiadas e antigas de Londres, a Building Crafts College. O livro cobre um vasto número de tópicos relacionados com a habilidade, o conhecimento tácito, a dualidade trabalho mecânico/trabalho manual, bem como as utopias e aspirações do trabalho profissional e artesanal.
[ca] Luís Díaz Viana és, actualment, Professor de Recerca vinculat ad honorem del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) i, des del 2013, és investigador a l'Institut d'Estudis Europeus de la Universitat de Valladolid. Ha estat docent en aquesta Universitat i en la de Salamanca, a més d'haver exercit aquesta tasca a la Universitat de Berkeley, a la de Texas i de Califòrnia ia la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic (UNAM). Al llarg de la seva àmplia carrera ha publicat obres de diversa índole, acostant-se també a la creació literària. La seva excel·lent formació i la seva trajectòria acadèmica i investigadora en fan un dels principals referents de l'antropologia social. En aquesta entrevista ens ofereix la reflexió sobre el folklore, la cultura, l'etnografia i la literatura amb una visió actual que recorre al passat com a font de referència.

[pt] Luís Díaz Viana é atualmente Professor Associado de Investigação ad honorem do Conselho Superior de Investigação Científica (CSIC) e, desde 2013, é investigador do Instituto de Estudos Europeus da Universidade de Valladolid. Foi professor na referida Universidade e na Universidade de Salamanca, além de ter realizado este trabalho na Universidade de Berkeley, na Universidade do Texas e na Califórnia e na Universidade Nacional Autônoma do México (UNAM). Ao longo de sua extensa carreira publicou obras de diversos tipos, abordando também a criação literária. A sua excelente formação e o seu percurso académico e de investigação fazem dele uma das principais referências da antropologia social. Nesta entrevista ele nos oferece sua reflexão sobre folclore, cultura, etnografia e literatura com uma visão atual que usa o passado como fonte de referência.
[ca] Aquest treball aporta una reflexió sobre el paper que exerceix la comunicació de la ciència per informar la ciutadania. Què explicar?, i com comunicar-ho? Aquestes són les dues preguntes clau que ens plantegem per assolir l"eficiència d"una comunicació científica. Entenem que el procés de comunicació no només depèn de la claredat i l'accessibilitat de la informació, sinó també de la capacitat de conèixer les diferents audiències i la capacitat de comprensió i assimilació del coneixement científic que es pretén comunicar. En aquest context, sorgeix CAPIA (Ciència: Oberta, Participativa, Inclusiva i Accessible), emergint com a paradigma fonamental, promovent la transparència i la col·laboració, contribuint significativament a la construcció d'una ciutadania informada.

[pt] Este trabalho proporciona uma reflexão sobre o papel que a comunicação científica desempenha na informação dos cidadãos. O que explicar? E como comunicar isso? Estas são as duas questões-chave que nos colocamos para alcançar a eficiência da comunicação científica. Entendemos que o processo de comunicação não depende apenas da clareza e acessibilidade da informação, mas também da capacidade de conhecer os diferentes públicos e da capacidade de compreender e assimilar o conhecimento científico que se pretende comunicar. Neste contexto surge a CAPIA (Ciência: Aberta, Participativa, Inclusiva e Acessível), surgindo como um paradigma fundamental, promovendo a transparência e a colaboração, contribuindo significativamente para a construção de uma cidadania informada.
[ca] L'anàlisi de la violència en la novel·la Gran Sertão: riberes de Guimarães Rosa conté referències als conflictes històrics brasilers de l'època, situats entre la ciutat i el camp, el govern i la població de l'interior del país, els Vencedors i els Oblidats de la història. A més a més, el tema de la violència sorgeix en una tensió entre la memòria que no passa, relacionada amb la repressió, i la pobresa de l'experiència d'allò que no mereix ser recordat.

[pt] A análise da violência no romance de Guimarães Rosa Grande Sertão: veredas revela referências aos conflitos históricos brasileiros da época, situados entre a cidade e o campo, o governo e a população do interior do país, os Vencedores e os Esquecidos da história. Além disso, o tema da violência surge numa tensão entre uma memória que não passa, relacionada ao recalque, e a pobreza da experiência do que não vale a pena ser lembrado.
[ca] La precarietat no és una classe social, sinó una condició pròpia de la classe treballadora. El neoliberalisme, darrera i vigent versió del sistema capitalista, s'erigeix sobre un desequilibri estructural i sostingut entre el capital i el treball, cosa que comporta aquesta precarietat, però també altes dosis de desigualtat, efectes sobre canvi climàtic, producció d'ideologia, malalties mentals , etc. Sobre aquesta centralitat, i molts més temes relacionats, versa el llibre de la sociòloga Patricia Castro, acabat de publicar per l'editorial Apostroph, el qual pretén ser una fotografia precisa de la realitat quotidiana de les societats occidentals contemporànies.

[pt] A precariedade não é uma classe social, mas uma condição própria da classe trabalhadora. O neoliberalismo, versão mais recente e atual do sistema capitalista, é construído sobre um desequilíbrio estrutural e sustentado entre capital e trabalho, que acarreta dita precariedade, mas também altas doses de desigualdade, efeitos nas mudanças climáticas, produção de ideologia, doença mental, etc. . Sobre esta centralidade, e muitos outros temas relacionados, está o livro da socióloga Patrícia Castro, recentemente publicado pela editora Apostroph, que pretende ser uma fotografia fiel da realidade quotidiana das sociedades ocidentais contemporâneas.
[ca] Els estudiants amb discapacitat intel·lectual són analitzadors perfectes per examinar l'utilitat de l'escola perquè aprenguin. Aquest article és producte d'una etnografia que aborda el cas d'un noi de Còrdova i utilitza la història de la vida com a tècnica metodològica. Partint d'un cas concret, analitzem com l'escola articula, a partir del Model d'Atenció a la Diversitat, l'ensenyament/aprenentatge d'aquest col·lectiu d'alumnes amb Necessitats Educatives Especials. Els resultats obtinguts permeten identificar patrons de discriminació que, de manera més o menys encoberta, es reprodueixen a través de pràctiques de normalització institucionalitzades. També s'examinen les tècniques de control i el poder disciplinari sota el concepte de "normalització" i a partir de teories que situen les institucions formalitzades com a administradores de nous models de biopoder-biopolítica.

[pt] Os alunos com deficiência intelectual são analisadores perfeitos para examinar até que ponto a escola lhes é útil para aprender. Este artigo é produto de uma etnografia que aborda o caso de um menino de Córdoba e utiliza a história de vida como técnica metodológica. Partindo de um caso particular, analisamos como a escola articula, com base no Modelo de Atenção à Diversidade, o ensino/aprendizagem deste grupo de alunos com Necessidades Educacionais Especiais. Os resultados obtidos permitem identificar padrões de discriminação que, de forma mais ou menos dissimulada, se reproduzem a partir de práticas de normalização institucionalizadas. As técnicas de controle e o poder disciplinar também são examinados sob o conceito de "normalização" e a partir de teorias que colocam as instituições formalizadas como administradoras de novos modelos de biopoder-biopolítica.
[ca] En el marc del seminari de teories i recerques avançades del grau d'Antropologia Social i Cultural (UAB) vam visitar la casa Coderch de Sant Feliu de Codines, abans però, vam tenir la oportunitat d'assistir a una conferència a càrrec de Maite Aguado, arquitecta i professora del màster MBDesign, el màster interuniversitari en estudis avançats en Disseny de Barcelona de la Universitat Politècnica de Catalunya i la Universitat de Barcelona (UPC/UB) i que forma part de la ETSAB (Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona). A continuació presentem la ressenya que vàrem fer sobre aquesta conferència que va tenir lloc el passat dimecres 6 d'octubre de 2021 a l'hemeroteca de la Facultat de Filosofia i Lletres.

[pt] No âmbito do seminário de teorias avançadas e de investigação para a licenciatura em Antropologia Social e Cultural (UAB) visitámos a casa Coderch em Sant Feliu de Codines, mas antes tivemos a oportunidade de assistir a uma conferência de Maite Aguado , arquitecta e professora do mestrado MBDesign, o mestrado interuniversitário em estudos avançados em Barcelona Design da Universidade Politécnica da Catalunha e da Universidade de Barcelona (UPC/UB) e que faz parte da ETSAB (Escola Técnica Superior d'Arquitectura de Barcelona). A seguir apresentamos a resenha que fizemos sobre esta conferência realizada na última quarta-feira, dia 6 de outubro de 2021, na hemeroteca da Faculdade de Filosofia e Letras.
[ca] Com interpreta visualment la IA generativa la salut mental? Per respondre a aquesta pregunta, es planteja un estudi empíric de tipus experimental en el qual s'analitzen les imatges generades per GenAI per representar l'esquizofrènia paranoide, el trastorn de depressió major i l'ansietat. Entre altres resultats, la representació de l'esquizofrènia paranoide és pròpia de l'imaginari cinematogràfic de terror i tant el trastorn de depressió major i l'ansietat està representats, en la seva majoria, per dones. Les troballes assenyalen que la representació visual de la IA estigmatitza les persones i crea biaixos entre ficció i realitat.

[pt] Como a IA generativa interpreta visualmente a saúde mental? Para responder a essa pergunta, propõe-se um estudo experimental empírico no qual são analisadas imagens geradas pelo GenAI para representar esquizofrenia paranoide, transtorno depressivo maior e ansiedade. Entre outros resultados, a representação da esquizofrenia paranoica é típica do imaginário de filmes de terror e tanto o transtorno depressivo maior quanto a ansiedade são representados principalmente por mulheres. Os resultados indicam que a representação visual da IA estigmatiza as pessoas e cria preconceitos entre a ficção e a realidade.
[ca] La periodista i escriptora Anna Pacheco analitza les formes de treball que s'amaguen darrere les façanes dels hotels de luxe de Barcelona al seu llibre "Vaig estar aquí i em vaig recordar de nosaltres. Una història sobre turisme, treball i classe" (2024). L'obra té un caràcter etnogràfic significatiu amb tocs periodístics i es veu enriquida amb aportacions provinents de la cultura pop, referències a novel·les, sèries de TV i personatges de les xarxes socials que posen un punt d'actualitat en un tema poc freqüent en l'antropologia actual.

[pt] A jornalista e escritora Anna Pacheco analisa as formas de trabalho que se escondem por trás das fachadas dos hotéis de luxo de Barcelona em seu livro "Estive aqui e lembrei de nós. Uma história sobre turismo, trabalho e classe" (2024). A obra tem um caráter etnográfico significativo com toques jornalísticos e é enriquecida com contribuições da cultura pop, referências a romances, séries de TV e personagens das redes sociais que trazem uma perspectiva contemporânea a um tema raramente abordado na antropologia atual.
[ca] Aquest article preten compartir amb els seus lectors una aproximació a partir de l'estudi d'una película basada en la realitat de les faveles d'un barri a l'oest d'en Río de Janeiro, que serveix de pretext per a que realitzador i guionistes de "Ciutat de Déu" (2002) ens plantejin una trama central a través d'aquesta suposada aproximació i adaptació al gènere gàngsters, des d'un format de caricatura, creant un cliché discursiu. Aquest enfocament de la pel·lícula posa de relleu una "història fabricada" donant-se suport en un suposat context real, localitzada en l'univers de les faveles, exòtic escenari per a captar l'atenció de la taquilla internacional a través d'una extremada violència i d'unes vides que transcorren en la marginalitat i la delincuència, potser sense pretendre-ho s'està construïnt un estereotip esbiaixat?

[pt] Este artigo pretende analisar a hipótese de manipulação da realidade narrada no filme Cidade de Deus (2002), uma favela localizada na região oeste do Rio de Janeiro. A partir desta proposta discursiva, o ensaio pretende contextualizar a maneira pela qual a trama foi enfocada, questionando a suposta aproximação e adaptação ao gênero gangsteriano, despertando a sensação de uma "história fabricada" dentro de um contexto real: o universo favela, exótico à bilheteria internacional.