[ca] L'erosió de el fons marí a les dàrsenes i, en concret, de les banquetes i talussos dels molls, és un fenomen que ocorre per l'acció erosiva dels corrents generades pels sistemes de propulsió dels bucs, capaços d'assolir velocitats molt majors que les que es puguin donar de forma natural en els ports. A la llarga, aquesta erosió pot desencadenar fallades estructurals i geotècnics en les obres d'atracada dels ports, per la qual cosa és crucial prevenir aquest procés. En aquest estudi s'ha realitzat una anàlisi de les diferents metodologies presentades en aquest sentit a les publicacions de referència per a l'execució de projectes d'enginyeria marítima, la ROM i la PIANC. Aquesta anàlisi s'executa mitjançant la valoració relativa dels resultats obtinguts en funció del mètode utilitzat i de el cas d'aplicació, amb el propòsit de dotar l'enginyer o enginyera d'una visió general de el problema i de el coneixement del que es pot esperar en funció de les decisions preses. Com a part de l'anàlisi, s'han avaluat, primer, un total de 42 bucs comercials reals, operant en una sèrie de molls tipus per analitzar la sensibilitat de les formulacions. A continuació, s'ha estudiat un cas real d'un port que ha patit els efectes d'aquest procés erosiu. De l'anàlisi comparativa es conclou que el mètode ROM considera velocitats de flux molt superiors als de la seva homòloga internacional, la PIANC, el que es tradueix en requisits de dimensionament molt més grans. Amb el mètode holandès que es presenta a la PIANC, en canvi, s'obtenen valors sospitosament petits en vista dels danys registrats en molls amb esculleres petites on operen bucs comercials. El mètode alemany de la mateixa publicació, finalment, mostra una sensibilitat a el resguard considerable, acostant-se als resultats de les ROM a resguards restringits i disminuint fins a valors del mètode holandès en el cas de resguards folgats.

[en] Erosion of the seabed in harbours and, in particular, of quaysides and quay slopes, is a phenomenon that occurs due to the erosive action of currents generated by ship propulsion systems, which are capable of reaching much higher speeds than those that can occur naturally in harbours. In the long run, this erosion can trigger structural and geotechnical failures in the berthing works of ports, so it is crucial to prevent this process. In this study, an analysis of the different methodologies presented in this respect in the reference publications for the execution of maritime engineering projects, ROM and PIANC, has been carried out. This analysis is carried out by means of a relative assessment of the results obtained depending on the method used and the case of application, with the aim of providing the engineer with an overview of the problem and the knowledge of what can be expected based on the decisions taken. As part of the analysis, a total of 42 real ships have first been evaluated, operating at a number of typical docks to analyse the sensitivity of the formulations. Then, a real case study of a port that has suffered the effects of this erosion process has been studied. From the comparative analysis, it is concluded that the ROM method considers much higher flow velocities than its international counterpart, PIANC, which results in much higher design requirements. The Dutch method presented in PIANC, on the other hand, results in suspiciously small values in view of the damage recorded in piers with small breakwaters where commercial vessels operate. The German method of the same publication, finally, shows a considerable sensitivity to the keel clearance, approaching the ROM results in restricted guards and decreasing to Dutch method values in the case of slack keel clearance.