BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] De límits i mancances. Refutant el pensament crític actual". José Tomás Atria (Columbia University, New York) sobre el llibre de Pere Ibarra i Mercè Cortina (comp.) Recuperant la radicalitat. Una trobada entorn de l'anàlisi polític crític. Editorial Fer, Barcelona 2011.

[en] From limits and shortcomings. Refuting current critical thinking." José Tomás Atria (Columbia University, New York) on the book of Pedro Ibarra and Mercedes Cortina (ed.) Retrieving radicalism. A meeting about the critical political analysis. Editorial Making, Barcelona 2011
[ca] L'estètica de la corporeïtat en la ficció iraquiana posterior a 2003 mostra un desenvolupament en la percepció del cos en dues vessants, artísticament i com a signe cultural. La corporeïtat es concep aquí en dos nivells: el primer implica la corporeïtat del text com un espai dialèctic per a l'encarnació de l'experiència corporal. El segon implica la representació del cos com a tècnica per a redefinir i qüestionar les identitats corporals i sexuals. Aquest article suggereix que aquesta nova percepció de la corporeïtat indica una nova mirada cap al cos en la ficció iraquiana contemporània, manifestada en primer lloc, per la relació dialèctica entre la narració fragmentada i la corporeïtat fragmentada com una encarnació de l'anihilació en un context posterior a la invasió i la guerra. En segon lloc, per l'estètica de la malaltia i la discapacitat com a mecanisme per a qüestionar els cossos normatius i donar veu a la corporeïtat subalterna. Finalment, per polítiques de gènere que construeixen una percepció nova de la sexualitat.

[en] The aesthetics of corporeality in post-2003 Iraqi fiction shows a development in perceiving the body both artistically and as a cultural sign. Corporeality is envisioned here on two levels: the first entails corporeality of the text as a dialectic space for the embodiment of corporeal experience. The second, involves the representation of the body as a technique to redefine and question corporeal and sexual identities. This article suggests that this new perception of corporeality indicates a new gaze towards the body in contemporary Iraqi fiction, manifested in: first, the dialectic relation between fragmented narration and fragmented corporeality as an embodiment of annihilation in a post-invasion and war context; second, the aesthetics of illness and disability as a mechanism to question normative bodies and to voice subaltern corporeality; finally, corporeal gender politics which build a novel perception of sexuality.
[ca] En l'actualitat, som testimonis d'una intensificació global de desastres relacionats amb l'aigua: inundacions, erosió i sequeres conviuen amb canvis en la circulació global de l'aigua, l'augment del nivell del mar i modificacions en els patrons climàtics. De fet, l'aigua és sovint el mitjà amb què es transmet el missatge de l'escalfament global. Des d'aquest present de crisi ecològica, considerar els discursos sobre l'aigua implica qüestionar-se no només la naturalesa del "líquid", sinó també articular reflexions teòriques sobre l'espacialitat dins dels marcs de l'art i de la ecocrítica. Per problematitzar la relació complexa que els éssers humans estableixen amb el seu entorn natural, al segle XXI l'art entrellaça discursos ecològics, polítics, estètics i afectius per mitjà d'obres de diversos formats. Aquest article analitza un conjunt de treballs de l'Argentina, el Brasil i Xile que recuperen ecologies líquides per pensar situacions de crisi i canvi.

[en] We are currently witnessing a global intensification of water-related disasters: floods, erosion and droughts coexist with changes in global water circulation, sea level rise and changes in weather patterns. In fact, water is often the means through which the message of global warming is transmitted. From this present of ecological crisis, considering the discourses on water implies questioning not only about the nature of "the liquid", but also articulating theoretical reflections on spatiality within the frameworks of art and eco-criticism. To problematize the complex relationship that human beings establish with their natural environment, in the 21st century, art interweaves ecological, political, aesthetic and affective discourses through works of various formats. This article analyzes a set of works from Argentina, Brazil and Chile that recover liquid ecologies to think about sceneries of crisis and change.
[ca] A Über das Geistige in der Kunst (De l'espiritual en l'art), Wassily Kandinsky sosté que "el blanc sona com un silenci que de sobte hom pot comprendre". Aquesta frase és citada pel compositor italià Salvatore Sciarrino (Palermo, 1947) per a expressar el sentit últim de la seva música: "una música que ha perdut l'element sonor", "una música que neix en el silenci i retorna al silenci", "dal nulla al nulla". Aquest article analitza la importància que el color blanc té en la creació contemporània per a expressar simbòlicament el silenci absolut, allò audible, una alquímia sonora insondable, reflectit en els campos de la pintura abstracta —Gerhard Richter [Cage 1-6, 2006], sèrie de pintures inspirades en el silenci de John Cage— i la música —Heinz Holliger [Scardanelli-Zyklus, 1975-1991], sobre el silenci del Hölderlin tardà; Salvatore Sciarrino [Un'immagine di Arpocrate (Su frammenti di Goethe e Wittgenstein), 1974-1979], composició que contempla el darrer silencio del Tractatus de Wittgenstein: "D'allò de què no es pot parlar, cal guardar-ne silenci".

[en] In Über das Geistige in der Kunst (On the Spiritual in Art), Wassily Kandinsky states that "white sounds like a silence that can suddenly be understood". This phrase is cited by the Italian composer Salvatore Sciarrino (Palermo, 1947), to express the ultimate meaning of his music: "a music that has lost the sound element", "a music that is born in silence and returns to silence", "dal nulla al nulla". This article analyses the importance that the colour white has in contemporary creation to symbolically express absolute silence, the inaudible, an unfathomable sonorous alchemy, reflected in the fields of abstract painting —Gerhard Richter [Cage 1-6, 2006], series of paintings inspired by the silence of John Cage— and music —Heinz Holliger [Scardanelli-Zyklus, 1975-91], about the silence of the late Hölderlin; Salvatore Sciarrino [Un'immagine di Arpocrate (Su frammenti di Goethe e Wittgenstein), 1974-79], a composition that contemplates the ultimate silence of Wittgenstein's Tractatus: "Whereof one cannot speak, thereof one must be silent".
[ca] Els avenços recents dins del context de l'estudi biològic de la capacitat humana del llenguatge han fet palès que la unió reeixida de les disciplines rellevants —lingüística i biologia, enteses àmpliament— requerirà una seriosa revisió dels fonaments neurobiològics del llenguatge. El nostre objectiu en aquest article és oferir un esbós d'alguns dels resultats d'investigacions actuals dutes a terme pel nostre grup de recerca que creiem que poden contribuir a aquesta neurobiologia del llenguatge emergent.

[en] Recent advances in the context of biological studies of the human language capacity make it clear that a successful marriage of the relevant disciplines—linguistics and biology, broadly construed—will require a serious rethinking of the neurobiological foundations of language. It is our aim in this paper to give a taste of some of the results of current investigations carried out by our research group that we think contribute to this emerging neurobiology of language.
[ca] Les nenes, nens i joves en condicions de desigualtat social constitueixen un grup amb alt risc de desenvolupar problemes de salut mental. La participació activa en la comunitat i les activitats artístiques creatives són considerades mitjans adequats per promoure la salut mental en aquest grup etari. L'objectiu d'aquesta investigació va ser promoure la salut mental de les nenes i els nens en condicions de desigualtat social a través d'un projecte d'aprenentatge servei amb enfocament artístic. L'orientació de l'estudi va ser qualitativa sota el mètode de la investigació acció participativa amb abasts de tipus descriptiu-interpretatiu i de transformació social. El procés d'intervenció es va fer mitjançant un projecte d'aprenentatge servei. El grup de participants va estar format per 17 nenes, nens i joves d'Ensenada, Baixa Califòrnia, Mèxic. Els resultats indiquen que un projecte d'aprenentatge servei amb enfocament artístic permet crear ambients de confiança propicis per a la formació d'enllaços afectius i d'amistat, així com millorar l'autoconfiança i l'autoconcepte dels participants, aspectes fonamentals per a la promoció de la salut mental. Se suggereix fomentar la participació activa daquest grup etari en la solució de problemes de l'entorn mitjançant experiències artístiques com una estratègia efectiva per generar condicions de vida que fomentin la salut mental.

[en] Children and young people from disadvantaged backgrounds are at high risk of developing mental health problems. Active community participation and creative arts activities are considered effective means of promoting mental health in this age group. This research aimed to promote children's mental health in conditions of social inequality through a service-learning project with an artistic approach. This study followed a qualitative methodology based on participatory action research, with descriptive-interpretive and social transformation aims. The intervention process was carried out through a service-learning project, and the participant group consisted of 17 children and young people from Ensenada, Baja California, Mexico. The findings show that a service-learning project with an arts orientation created a trusting environment conducive to the formation of emotional bonds and friendships, as well as improving participants' self-confidence and self-concept, which are essential for promoting mental health. It is suggested that the active participation of this age group in solving environmental problems through artistic experiences should be promoted as an effective strategy for creating living conditions that promote mental health.
[ca] L'enfocament actual de la literatura feminista sobre el funcionament de les noves tecnologies reproductives ha eclipsat una conclusió que també s'origina en abordar qüestions relacionades amb les capacitats reproductives corporals des de les ontologies relacionals com els nous materialismes feministes: igual que la fertilitat, la infertilitat no és una propietat independent, estrictament biològica, inscrita, a priori, als cossos humans, sinó que un fenomen performatiu que es produeix a través de pràctiques materials-discursives específiques. Aquest article pretén aprofundir aquest argument. Per fer-ho, fa una lectura d'experiències encarnades d'infertilitat a través del realisme agencial de Karen Barad (2007) i la seva teoria de la performativitat posthumanista. El text s'estructura al voltant de fragments d'entrevistes amb dones diagnosticades infèrtils per la síndrome de Mayer-Rokitansky-Küster-Hauser i planteja demostrar com el canvi ètic-ontoepistemològic de "coses" a fenòmens materials-discursius obre possibilitats crucials per al desenvolupament de noves comprensions de la infertilitat. Aquestes són capaces de superar les limitacions dels enfocaments biomèdics i sociològics tradicionals.

[en] The current focus of feminist literature on the workings of new reproductive technologies has overshadowed a conclusion that also follows from approaching questions related to bodily reproductive capacities from a perspective informed by the relational ontologies advocated by feminist new materialisms, namely: like fertility, infertility is not an independent, strictly biological property inscribed a priori in human bodies, but rather consists of a phenomenon performatively enacted through specific material-discursive practices. To further explore this argument, this article proposes a reading of embodied experiences of infertility through Karen Barad's (2007) agential realism and their theory of posthumanist performativity. The text is structured around excerpts from interviews with women diagnosed as infertile due to Mayer-Rokitansky-Küster-Hauser syndrome. We seek to demonstrate how an ethico-onto-epistemological shift from "things" to material-discursive phenomena opens up important possibilities for developing new understandings of infertility that can overcome the limitations of both traditional biomedical and sociological approaches.
[ca] L'objectiu de l'article és cridar l'atenció sobre els aspectes estètics i ètics de la responsabilitat de crear galeries murals. Els tres exemples: Monumental Art Collection a Gdańsk / Zaspa, Urban Forms Gallery a Łódź, Dulwich Outdoor Gallery de Londres, tenen objectius originals comuns, directament relacionats amb els problemes actuals dels districtes o ciutats en què van ser creats. L'anàlisi d'aquestes col·leccions ens hauria d'ajudar a respondre a les preguntes següents:1. Què va passar i quan fer possible una interferència visual intensa i massiva en un espai públic com a galeries murals?2. Les col·leccions de murals realment són galeries o el terme "galeria" és només una metàfora conceptual que facilita les accions dutes a terme en un espai públic?3. Quins valors, estètics, ètics i relacionats amb els valors socials, artístics, urbans, cognitius i educatius, poden associar-se al fenomen dels murals?4. Cal protegir i restaurar els murals o deixar-los al "element urbà natural"?

[en] The aim of the article is to draw attention to the aesthetic and ethical aspects of responsibility for creating mural galleries. The three examples – Monumental Art Collection in Gdańsk/Zaspa, Urban Forms Gallery in Łódź, Dulwich Outdoor Gallery in London – have common original aims, directly related to the current problems of districts or cities in which they were created. The analysis of these collections should help us answer the following questions: 1. What happened and when to make such a visually intense and massive interference in a public space as mural galleries possible at all? 2. Are collections of murals actually galleries or is the term "gallery″ just a conceptual metaphor that facilitates actions taken in a public space? 3. What values – aesthetic, ethical, and correlated with them social, artistic, urban, cognitive, and educational values – can be associated with the phenomenon of murals? 4. Should we protect and restore murals or leave them to the "natural urban element"?
[ca] L'article tracta a l'entorn de les característiques logístiques de l'avenç franquista sobre Madrid des dels diferents fronts i, especialment des d'Andalusia. El seu autor esposa i analitza els arguments sostinguts per diversos autors i la raó per la qual l'exèrcit franquista va concentrar els seus esforços per ocupar la capital de l'Estat, a més de discutir el paper del recolzament econòmic d'algunes potències estrangeres vers la causa franquista i l'ascens del general Franco com a líder militar del bàndol revoltat.

[en] This paper deals with the logistic of the military advance of Franco's army towards Madrid from the different fronts of war. The author exposes and analyzes the arguments maintained by diverse authors of the reasons by which the pro-Franco army focuses their efforts in occupying the State Capital. Also he discusses the paper ruled by the economic support of some foreign countries to the Franco's cause and the ascent of Franco himself like military leader of the rebels.
[ca] L'objectiu d'aquest article és oferir una reflexió sobre la didàctica integrada de llengües en el context de l'educació plurilingüe basca, basada en l'anàlisi d'una mostra de materials didàctics. En aquest treball ens centrem en alguns aspectes de la producció de gèneres textuals expositius, tal i com es proposen en unitats didàctiques d'eusquera, espanyol i anglès de primer de secundària. S'ha analitzat, des d'un punt de vista textual, el tractament d'un aspecte gramatical específic com els connectors o organitzadors textuals. Els resultats mostren que les unitats analitzades es basen en diversos criteris comuns i coordinats, cosa que suposa un avenç cap a la didàctica integrada de llengües. L'anàlisi també revela que cada unitat didàctica reflecteix una tradició diferent de l'ensenyament del text i de la gramàtica. L'article conclou subratllant els reptes derivats del fet que existeixin diferències conceptuals i metodològiques en el tractament de la gramàtica. Aquestes diferències afecten l'explotació del gènere textual com a recurs didàctic, així com a la implementació d'una didàctica integrada de llengües.

[en] The goal of this paper is to offer a reflection on the integrated didactics of languages in the context of Basque multilingual education, based on the empirical analysis of a sample of teaching materials. The work focuses on some aspects of the production of expository text genres, selecting three teaching units in Basque, Spanish and English textbooks for first year of Secondary Education. It particularly explores how a specific feature of grammar such as linkers or text organisers is treated from a textual perspective. Some findings point out that the textbooks analysed share some common and coordinated criteria that open the path towards an integrated teaching of languages. The analysis also reveals that each of the textbooks follows a distinct tradition of text and grammar teaching. The paper concludes emphasizing the challenges derived from conceptual and methodological differences in the treatment of grammar, which affect the exploitation of text genre as a didactic resource and the implementation of an integrated didactics of languages.
[ca] Una de les conseqüències de la COVID-19 ha estat provocar que els docents de l'Educació Superior hagin hagut de millorar i fins i tot adaptar les metodologies utilitzades des de sempre, és a dir, la docència considerada com a magistral. Tot això amb la finalitat de renovar-se i adaptar-se al nou panorama i al que tot això comporta. La nova incorporació d'aquests processos i eines relacionades amb l'ús de la tecnologia, busquen que, a través de la innovació dels docents, l'alumnat se senti més motivat i pugui adquirir un major aprenentatge. Per això, amb aquest article es pretén reflexionar sobre els beneficis de l'ús de la ludificació com a tècnica d'ensenyament-aprenentatge en el context universitari. Així com també el seu ús com a complement als recursos a la disposició del docent universitari, en el qual es busqui afavorir desenvolupar i adquirir de manera òptima les competències de l'alumnat del Grau en Treball Social. Per a això, s'ha realitzat una revisió de la literatura científica de fonts primàries i secundàries des d'una perspectiva hermenèutica crítica sobre la tècnica de la ludificació en l'àrea de Treball Social. Els resultats inicials assenyalen que la impartició de la docència en l'Educació Superior s'ha vist transformada a causa de la COVID-19 i amb això, els docents han hagut de veure les necessitats i importància de l'ús de les TIC en el seu dia a dia a l'aula, com ara la ludificació.

[en] One of the consequences of COVID-19 has been causing Higher Education teachers to have to improve and even adapt the methodologies that have always been used, that is, teaching considered masterful. All this in order to renew and adapt to the new panorama and what all this entails. The new incorporation of these processes and tools related to the use of technology, seeks that, through the innovation of teachers, students feel more motivated and can acquire greater learning. For this reason, this article intends to reflect on the benefits of using gamification as a teaching-learning technique in the university context. As well as its use as a complement to the resources available to the university professor, in which it seeks to promote the development and optimal acquisition of the skills of the students of the Degree in Social Work. For this, a review of the scientific literature of primary and secondary sources has been carried out from a qualitative methodology, specifically from critical hermeneutics, on the technique of gamification in the area of Social Work. The initial results indicate that the delivery of teaching in Higher Education has been transformed due to COVID-19. Teachers have had to see the need and importance of the use of Information and Communication Technologies (ICT) in their day to day in the classroom.
[ca] Les estades acadèmiques a l'estranger (ES) en el marc dels programes de mobilitat, especialment en el context europeu dels programes Sócrates-Erasmus, han atret recentment l'atenció de la recerca sobre adquisició de llengües. Si bé les expectatives que hom posa en l'ES són altes, sovint es perceben grans diferències, tant tipològiques com quantitatives, en els beneficis obtinguts per part dels estudiants, diferències que cal intentar explicar per millorar l'eficàcia del sistema d'intercanvis i mobilitat. Tot sembla indicar que els guanys lingüístics més clars es donen en la fluïdesa i la correcció orals, i alhora en l'ús de fórmules i de col·loquialismes, però també, parcialment, en l'escriptura. Les característiques i condicions de l'ES, juntament amb tota una sèrie de diferències individuals, com ara la personalitat i la capacitat d'establir contactes amb parlants de la llengua meta, determinen que el context de l'ES sigui més eficaç per a l'aprenentatge que no pas el context d'instrucció formal en el propi país.

[en] Academic stays abroad within the framework of mobility programmes, and especially in the European context of Socrates-Erasmus programmes, have recently been the subject of research into language acquisition. While the expectations placed on stays abroad are high, marked differences − both typological and quantitative − can often be perceived in the benefits obtained by students; these differences require an explanation in order to attempt to improve the effectiveness of the exchange and mobility system. Research suggests that the clearest linguistic gains take place in the areas of oral fluency and correction, as well as in the use of formulas and colloquialisms, though also (partly) in writing. The characteristics and conditions of time spent abroad, as well as a whole series of individual differences (such as the student's personality and ability to establish contact with speakers of the target language) lead to the conclusion that the context surrounding time spent abroad can be more conducive to language learning than the context of formal instruction in the country of origin.