[ca] La part externa dels Andes de Colòmbia està representada per la Cordillera Oriental, un sistema d'encavalcaments de doble vergència format durant el Cenozoic, producte de la inversió d'un rift de retro-arc mesozoic. Els piemonts de la Cordillera estan dominats per encavalcaments en direcció a l'avantpaís, àmpliament documentats degut a l'interès i productivitat d'hidorcarburs. Al contrari, la part interna de la Cordillera entre la Sabana de Bogotá i el Páramo de Sumapaz (zona axial), consisteix en un cinturó de plegament d'escala quilomètrica, molt menys documentat. En superfície involucra roques sedimentàries del Cretaci Superior i Terciari, amb un nivell d'erosió força constant, i sense una vergència dominant ni grans translacions encavalcants. La configuració tectònica de la Cordillera Oriental ha estat objecte de diverses interpretacions, especialment a la zona axial. En base a la interpretació de 450km de línies sísmiques 2D, l'edició cartogràfica resultant del treball de camp propi i la compilació de dades estructurals de superfície d'altres autors, en aquest estudi s'han construït 12 noves seccions estructurals seriades i compensades, dues d'elles restituïdes seqüencialment des de l'estadi actual fins al Cretaci Superior. L'escurçament calculat és del 14% de mitjana. L'estil estructural per la zona axial de la Cordillera Oriental entre la Sabana de Bogotá i el Páramo de Sumapaz inclou un nivell de desenganxament molt efectiu sota les estructures de plegament observades en superfície. Entre la seqüència basal interpretada com a Paleozoica i els plecs, s'estableix un desacoblament degut a una formació salina del Cretaci Inferior, causant plecs de desenganxament i diapirisme. Els nivells plàstics de la formació argilosa de Chipaque (Cretaci Superior) creen una disharmonia en els plecs. Els plecs mostren discordances progressives a diferents nivells de la successió cretàcia i terciària. Tot i que la presència de la sal en aquesta part de la Cordillera Oriental ha estat documentada per nombrosos autors, fins ara no existia un model estructural detallat que tractés l'origen de les principals estructures i la seva relació amb la formació salina, tant com a nivell de desenganxament com de desencadenant de fenòmens diapírics. Incorporant conceptes de tectònica salina, en aquest estudi es desenvolupa un model geològic amb una nova perspectiva i una nova cronologia de la deformació, iniciant el registre observable amb un plegament halocinètic suportat per una discordança progressiva a nivell de l'Albià- Cenomanià (tot i que la migració salina podria haver començat amb anterioritat al Cretaci Inferior). Posteriorment i associat a l'inici de la compressió a la Cordillera, es produeixen plegaments per buckling, amb un segon episodi de mobilització i evacuació de la sal, més intens, ajudat per la càrrega sedimentària diferencial als sinclinals.

[en] The external part of the Andes of Colombia is represented by the Eastern Cordillera, a thrust system of double vergence formed during Cenozoic times as a result of a Mesozoic back-arc rift inversion. The foothills of the Cordillera are dominated by thrusts towards the foreland, widely documented due to the interest and productivity of hydrocarbons. Conversely, the inner part of the Cordillera between the Sabana de Bogotá and the Páramo de Sumapaz (axial zone), consists of a deformed belt with less documented straight folds of kilometrical scale. Surface rocks involve the Upper Cretaceous and Tertiary, with a constant level of erosion. The axial zone structure does not have neither dominant vergence nor big thrust translations. The tectonic setting of the Eastern Cordillera has been subject to different interpretations, specially the axial zone. This study is based on the interpretation of 450 km of 2D seismic lines, the cartographical edition as a result of own fieldwork, and the compilation of surface structural data from other authors. 12 new structural balanced cross sections have been built and two of them have been sequentially restored from present day to the Upper Cretaceous stage. An average shortening of 14% has been calculated. The structural style for the axial zone of the Eastern Cordillera between the Sabana de Bogotá and the Páramo de Sumapaz includes a very effective detachment level under the observed fold structures at surface. The basal sequence, interpreted as Paleozoic, is decoupled from the folds above through a Lower Cretaceous saline formation, causing detachment folds and diapirsm. The plastic levels of the muddy Chipaque Formation, Upper Cretaceous in age, create a disharmony within the folds, which show progressive unconformities at different levels of the Cretaceous-Tertiary succession. Although the presence of salt in this part of the Eastern Cordillera has been reported by previous authors, this study proposes the first detailed structural model addressing the origin of the main structures and their possible relation with the salt formation, either as a detachment level or as a source for diapirism. It also incorporates recently developed salt tectonics concepts into a geological model with a new chronology for the deformation. Deformation started with halokinetic folding, supported by the progressive unconformity at the level of the Albian-Cenomanian, although the salt migration could have started before the Early Cretaceous. Later, the onset of compression at the Cordillera incorporated folding by buckling, together with a second stage of intense salt migration and evacuation, assisted by the differential loading of the synclines with synorogenic sediments.