[ca] En aquest projecte s'ha estudiat la degradació i mineralització mitjançant foto-Fenton, procés d'oxidació avançada, de dos contaminants emergents (cafeïna i carbamazepina), posant èmfasis en l'efecte que té la presència de dos dels ions més comunament presents en aigües residuals (clorurs i sulfats). Per a això, s'han determinat les condicions òptimes per a dur a terme el procés i s'ha utilitzat un model semiempíric per determinar dos dels paràmetres més importants del procés, la mineralització màxima i la constant cinètica (ξmax i k). Finalment, s'ha contrastat el resultat amb una mescla de contaminants formada per cafeïna, carbamazepina i paracetamol. Per una banda, s'ha demostrat una gran influència dels clorurs respecte ξmax per a les tres situacions estudiades, essent aquesta pitjor per als assajos amb una major concentració, passant d'una conversió del 75,24 % al 37,64 % per a la cafeïna, del 83,42 % al 52,09 % per a la carbamazepina i del 84,03 % al 59,62 % per a la barreja, tenint en compte que el primer percentatge correspon a la mínima concentració de clorurs (0 mg/L) i el segon a la màxima (700 mg/L). D'altra banda, la influència dels sulfats no ha sigut significativa en cap dels contaminants estudiats, exceptuant un lleuger efecte negatiu sobre el paràmetre k per a l'estudi de la mescla de contaminants. De nou, l'efecte augmenta en incrementar la concentració de sulfats. Finalment, s'ha proposat un model matemàtic per a pronosticar el resultat dels dos paràmetres d'estudi, encara que tan sols aquells que prediuen el valor d'ξmax tenen una bona capacitat de predicció (92,98 % per a la cafeïna, 88,89 % per a la carbamazepina i 99,68 % per a la mescla). Les equacions obtingudes per a la cafeïna i la carbamazepina han pogut estar validades correctament en el rang de clorurs (0 - 700 mg/L) i sulfats (0 - 700 mg/L).

[es] En este proyecto se ha estudiado la degradación y mineralización mediante foto-Fenton, proceso de oxidación avanzada, de dos contaminantes emergentes (cafeína y carbamazepina), poniendo énfasis en el efecto que tiene la presencia de dos de los iones más comúnmente presentes en aguas residuales (cloruros y sulfatos). Para ello, se han determinado las condiciones óptimas para llevar a cabo el proceso y se ha utilizado un modelo semiempírico para determinar dos de los parámetros más importantes del proceso, la mineralización máxima y la constante cinética (ξmax i k). Finalmente se ha contrastado el resultado con una mezcla de contaminantes formada por cafeína, carbamazepina y paracetamol. Por un lado, se ha demostrado una gran influencia de los cloruros respecto ξmax para las tres situaciones estudiadas, siendo esta peor para los ensayos con una mayor concentración de iones, pasando de una conversión del 75,24 % al 37,64 % para la cafeína, del 83,42 % al 52,09 % para la carbamazepina y del 84,03 % al 59,62 % para la mezcla, teniendo en cuenta que el primer porcentaje corresponde a la mínima concentración de cloruros (0 mg/L) y el segundo a la máxima (700 mg/L). Por otro lado, la influencia de los sulfatos no ha sido significativa en ninguno de los contaminantes estudiados, exceptuando un ligero efecto negativo sobre el parámetro k para el estudio de la mezcla de contaminantes. De nuevo, el efecto aumenta al incrementar la concentración de sulfatos. Finalmente, se ha propuesto un modelo matemático para pronosticar el resultado de los dos parámetros de estudio, aunque tan solo aquellos que predicen el valor de ξmax tienen una buena capacidad de predicción (92,98 % para la cafeína, 88,89 % para la carbamazepina y 99,68 % para la mezcla). Las ecuaciones obtenidas para la cafeína y la carbamazepina han podido ser validadas correctamente en el rango de cloruros (0 - 700 mg/L) y sulfatos (0 - 700 mg/L) estudiado.