[ca] L'emprenedoria social ha guanyat considerable tracció en les últimes dècades ja que representa un enfocament transformador de com les empreses aborden les necessitats socials. Aquest paradigma tanca la bretxa entre els negocis tradicionals amb fins de lucre i els emprenediments d'empreses socials, emfatitzant la identificació i implementació de solucions sostenibles per als desafiaments socials urgents. L'augment de l'interès per part d'acadèmics i formuladors de polítiques se centra predominantment en discernir els factors que impulsen l'activitat emprenedora social. Entre diversos angles d'anàlisi, la perspectiva del capital social ha emergit com particularment destacada. Definit en termes generals, el capital social es refereix als recursos disponibles per a les entitats a través de les seves xarxes socials. La seva importància no només ofereix una visió dels fonaments dels emprenediments socials exitosos, sinó que també subratlla la raó per la qual és un determinant clau en l'esfera de l'emprenedoria social. Aquesta tesi investiga com diversos elements del capital social impulsen els emprenediments socials, particularment en països en desenvolupament. Empra la teoria del capital social i la teoria de capacitats dinàmiques per explorar aquesta relació. L'estudi utilitza una metodologia quantitativa que incorpora regressió múltiple, regressió logística i modelatge d'equacions estructurals per estimar diverses relacions. Utilitzant dades de l'Enquesta Mundial de Valors, la recerca contrasta com els diferents elements del capital social influeixen en la probabilitat d'implicar-se en l'emprenedoria social en països desenvolupats i en desenvolupament. Dades primàries obtingudes d'empreses socials a Bangla Desh van ser utilitzades per mesurar el nexe entre el capital social i el rendiment de l'empresa, mentre que també es considera la cultura emprenedora, les capacitats dinàmiques i la demografia de l'empresa. Els resultats delineen una connexió clara entre el capital social i la participació en emprenediments socials, sent la relació més pronunciada en països en desenvolupament. A més, el capital social juntament amb la cultura emprenedora augmenta significativament el creixement i el rendiment de les empreses socials. En el context específic de Bangla Desh, les capacitats dinàmiques, especialment les capacitats innovadores, no alteren la relació entre el capital social i el rendiment empresarial. Aquesta dissertació té implicacions tant teòriques com pràctiques. Des del punt de vista teòric, proporciona suport empíric per a la influència positiva dels elements del capital social en els emprenediments socials. Des d'un punt de vista polític, aquesta recerca accentua la importància de considerar l'impacte omnipresent del capital social en l'elaboració d'estratègies, subratllant que les polítiques inevitablement influeixen en les decisions preses dins de l'emprenedoria social.

[en] Social entrepreneurship has gained considerable traction in recent decades as it represents a transformative approach to how businesses address societal needs. This paradigm bridges the gap between traditional for-profit businesses and social enterprise endeavours by emphasising the identification and implementation of sustainable solutions for pressing societal challenges. The surge in interest from scholars and policymakers predominantly centres on discerning the factors that drive social entrepreneurial activity. Among various angles of analysis, the perspective of social capital has emerged as particularly salient. Defined broadly, social capital refers to the resources available to entities through their social networks. Its significance not only offers insight into the underpinnings of successful social entrepreneurial ventures but also underlines the reason it is a key determinant in the sphere of social entrepreneurship. This thesis investigates how various elements of social capital boost social entrepreneurial endeavours, particularly in developing countries. It employs social capital theory and dynamic capabilities theory to explore this relationship. The study utilises a quantitative methodology that incorporates multiple regression, logistic regression, and structural equation modelling to estimate various relationships. Using data from the World Value Survey, the research contrasts how distinct elements of social capital influence the likelihood of involving social entrepreneurship across developed and developing countries. Primary data sourced from social enterprises in Bangladesh were utilised to gauge the nexus between social capital and firm performance, while also factoring in entrepreneurial culture, dynamic capabilities, and firm demographics The findings delineate a clear connection between social capital and involvement in social entrepreneurial endeavours, with the relationship proving to be more pronounced in developing countries. Furthermore, social capital in tandem with entrepreneurial culture significantly augments the growth and performance of social enterprises. In the specific context of Bangladesh, dynamic capabilities, especially innovative capabilities, do not alter the relationship between social capital and enterprise performance. This dissertation holds both theoretical and practical implications. On the theoretical front, it furnishes empirical support for the positive influence of social capital elements on social entrepreneurial endeavours. From a policy standpoint, this research accentuates the importance of considering the pervasive impact of social capital when crafting strategies, underscoring that policies invariably sway the choices made within social entrepreneurship.