[ca] L'objectiu d'aquesta tesi és facilitar la comprensió i l'adquisició de les locucions espanyoles per part dels estudiants xinesos d'espanyol com a llengua estrangera (ELE). En concret, es pretén comparar els aspectes semàntics de les locucions espanyoles i xineses a partir de la perspectiva cognitiva, així com revelar les similituds i les divergències entre els dos conjunts de cara als mecanismes expressius subjacents a aquestes construccions. D'aquesta manera, es considera factible proporcionar una proposta didàctica orientada a l'ensenyament-aprenentatge de locucions per als alumnes d'ELE i, en conseqüència, resoldre o disminuir les dificultats provocades per la idiomaticitat fraseològica respecte a l'assimilació de les unitats fraseològiques (UFS) a l'aula d'ELE. Gràcies a aquest contingut, és evident que aquesta investigació es particularitza per un caràcter teòric-aplicat. En primer lloc, mitjançant el tractament de les característiques principals i les taxonomies de la fraseologia d'ambdues llengües, s'estableix l'equivalència terminològica entre els diferents tipus fraseològics dels dos idiomes. En segon lloc, per tal d'aprofundir en el pla semàntic de les locucions, no només s'examinen les aportacions precursores relacionades amb els mecanismes expressius de les UFS, sinó que també es proposen dues eines metalingüístiques que es destinen a descodificar el procés interpretatiu de les locucions, anomenades trajecte cognitiu de la motivació i model cognitiu-semàntic, les quals també serveixen com a instruments metodològics que s'utilitzen en la posterior anàlisi semàntica-contrastiva de les UFS espanyoles i xineses. Gràcies al suport teòric, s'explicita el procediment que elabora el corpus d'aquesta tesi. Especialment, s'instaura una sèrie de criteris per assentar l'equivalència funcional entre els fraseologismes de les dues llengües en comparació i delimitar la recollida de les expressions. Amb el suport del corpus, es procedeix a l'anàlisi semàntica-cognitiva de les locucions espanyoles i xineses. Es pretén posar de manifest la situació de la correspondència fraseològica i de l'ús de mecanismes expressius en ambdós idiomes, així com descobrir els trets específics que demostra cada tipus de motivació fraseològica a les dues llengües. Basant-se en els resultats obtinguts, s'aconsegueix desvetllar el contrast entre les UFS espanyoles i xineses respecte a l'estructura del significat en què s'arrelen. Mitjançant la reflexió sobre la comparació anterior, s'adquireixen algunes inspiracions que incideixen en l'ensenyament de locucions dins de l'àmbit d'ELE, sobretot orientades a l'alumnat sinoparlant. Després de conciliar aquests pensaments didàctics amb les teories vinculades a la instrucció fraseològica, s'arriba a traçar una proposta docent. A partir de la seva planificació, es realitza un experiment pedagògic per testificar-ne la viabilitat i l'efectivitat. Gràcies a aquest estadi empíric, s'arriba a optimitzar aquest plantejament i proposar el model de base cognitiva per a l'ensenyament-aprenentatge de les locucions. En suma, al marge de suggerir diverses directrius sobre la docència de locucions per als discents xinesos d'ELE, es constata el predomini de diferències entre els fraseologismes dels dos idiomes quant a la dimensió semàntica-cognitiva (la inestabilitat de recurrència a les diferents classes motivadores i l'heterogeneïtat dels coneixements requerits per les conceptualitzacions), malgrat que és irrebatible l'existència de similituds (les equivalències total, semitotal i semiparcial entre la fraseologia espanyola i xinesa, sustentades per la universalitat de la base biològica i experiencial, així com per algunes congruències culturals). Tanmateix, aquesta asseveració s'ha de delimitar al pla lingüístic i al nivell específic dels mecanismes expressius, perquè les dues llengües indicades coincideixen en l'esfera de cognició i comparteixen les fonts motivadores en la creació fraseològica.

[en] The purpose of this thesis is to facilitate the understanding and acquisition of Spanish idioms for Chinese learners. Specifically, we pretend to compare the semantic aspects of Spanish and Chinese idioms from the cognitive perspective, as well as reveal the similarities and divergences between them in terms of the expressive mechanisms underlying these constructions. In this way, it is feasible to provide a didactical proposal oriented to the teaching-learning of idioms for Chinese learners and, consequently, to solve or diminish the difficulties caused by the phraseological idiomaticity to the assimilation of idioms in Spanish as a Foreign Language (SFL). Therefore, it is notorious that this research has a theoretical-applied character. Firstly, through the main characteristics and taxonomies of idioms in both languages, we establish the terminological equivalence between the different phraseological types of these two languages. Secondly, we adopt the cognitivist point of view to focus on the semantic level of idioms. We not only examine the precursor contributions related to the expressive mechanisms of these word combinations, but also propose two metalinguistic tools aimed at decoding the interpretative process of idioms, called cognitive path of motivation and cognitive-semantic model, which also serve as methodological instruments for the subsequent semantic-contrastive analysis of Spanish and Chinese idioms. Based on the theoretical support, we explain the procedure in which the corpus of the present thesis is elaborated. In particular, we establish a series of criteria in order to constitute the functional equivalence between the idioms of the two languages in comparison and to delimit the collection of expressions. On the basis of the corpus, we proceed to the semantic-cognitive analysis of the Spanish and Chinese idioms. From both a quantitative and qualitative perspective, we reveal the situation of phraseological correspondence and the use of expressive mechanisms in both languages, as well as we discover the specific features demonstrated by each type of phraseological motivation in the two languages. With the results obtained, we manage to unveil the contrast between Spanish and Chinese idioms with respect to their semantic structure. By reflecting on the above comparison, we acquire some inspiration related to the teaching of idioms within the field of SFL, specially oriented to Chinese students. After reconciling these didactical thoughts with the theories of phraseological education, we provide a teaching proposal. Based on its content, we carry out a pedagogical experiment in order to prove its feasibility and effectiveness. Thanks to this empirical stage, it is possible to optimize its design and propose the cognitivist-based model for idiom teaching-learning. In short, apart from suggesting various guidelines on the teaching of idioms for Chinese learners of SFL, we note the predominance of differences between the idioms of both languages in terms of the semantic-cognitive dimension (the instability of recurrence to the different motivating classes and the heterogeneity of the knowledge required by the conceptualizations), even though the existence of similarities is undeniable (the total, semi-total and semi-partial equivalencies between Spanish and Chinese phraseology, supported by the universality of the biological and experiential basis, as well as by some cultural congruence). However, this assertion must be limited to the linguistic level and the specific level of expressive mechanisms, since the two languages in question coincide in the sphere of cognition and share the motivating sources in phraseological creation.