[ca] És àmpliament acceptat que l'accessibilitat és un dels pilars bàsics en la formació espacial dels valors immobiliaris. No obstant això, en la literatura especialitzada, aquesta ha estat reduïda al mesurament de la distància o cost generalitzat per accedir, des d'una localització els valors immobiliaris de la qual són estudiats, a un centre o conjunt de centres. En aquest article es proposa una visió que incideix en dos punts: 1) es parteix de la hipòtesi que la centralitat és un atribut multidimensional (format per diferents variables), 2) la qual distribució espacial és contínua i no dicotòmica (centre/no centre). Amb aquestes premisses es calibra un model de preus hedònics en què la variable a explicar és el preu d'oferta d'una mostra d'habitatges plurifamiliars a la Regió Metropolitana de Barcelona, i les variables explicatives es refereixen als atributs arquitectònics i locatius, dins els quals s'inclou el nivell de centralitat. Per la seva banda, l'indicador de centralitat revesteix interès en si mateix, ja que es construeix a partir de l'anàlisi del comportament espai-temporal de la població a partir de les cadenes-de-viatge/activitat de l'enquesta de mobilitat quotidiana. Els resultats suggereixen que, un cop controlat l'efecte de les característiques arquitectòniques, el principal element explicatiu dels preus residencials són els atributs socioeconòmics de les zones on es troben els habitatges, després dels quals apareix la centralitat. A Barcelona, per tant, una metròpoli amb múltiples centres (i diferents gradients de centralitat), la segregació sòcio-residencial de la població sembla tenir una major influència que la qualitat que dota de centralitat a les zones.

[es] Es ampliamente aceptado que la accesibilidad es uno de los pilares básicos en la formación espacial de los valores inmobiliarios. Sin embargo, en la literatura especializada, ésta ha sido reducida a la medición de la distancia o coste generalizado para acceder, desde una localización cuyos valores inmobiliarios son estudiados, a un centro o conjunto de centros.En este artículo se propone un enfoque que incide en dos puntos: 1) se parte de la hipótesis de que la centralidad es un atributo multidimensional (i.e. formado por diferentes variables), 2) cuya distribución espacial es continua y no dicotómica (i.e. centro/no centro). Con dichas premisas se calibra un modelo de precios hedónicos en el que la variable a explicar es el precio de oferta de una muestra de viviendas plurifamiliares en la Región Metropolitana de Barcelona, y las variables explicativas se refieren a los atributos arquitectónicos y locativos, dentro de los cuales se incluye el nivel de centralidad. Por su parte, el indicador de centralidad reviste interés en sí mismo, ya que se construye a partir del análisis del comportamiento espacio-temporal de la población a partir de las cadenas-de-viaje/actividad de la encuesta de movilidad cotidiana.Los resultados sugieren que, una vez controlado el efecto de las características arquitectónicas, el principal elemento explicativo de los precios residenciales son los atributos socioeconómicos de las zonas donde se encuentran las viviendas, después de los cuales aparece la centralidad. En Barcelona, por tanto, una metrópoli con múltiples centros (y diferentes gradientes de centralidad), la segregación socio-residencial de la población parece tener una mayor influencia que la cualidad que dota de centralidad a las zonas.