[ca] La finalitat darrera de la nostra recerca ha estat aprofundir la comprensió de les nocions d' "escriptura" i de "defora", i reflexionar sobre els lligams que s'estableixen entre elles a partir de Maruice Blanchot, tot intentant comprendre el relleu filosòfic de la seva obra. Una lectura fenomenològica de la seva obra –ja proposada amb anterioritat per alguns estudis sobre l'escriptor francès, i especialment pels de Zarader i De Gramont-, unida a un aprofundiment de la qüestió de l'experiència, del testimoniatge i del judaisme com a imatge del "defora" i com a radicalització ètica de la "diferència", ens han permès enunciar la hipòtesi que orientaria el nostre estudi: l'obra de Maurice Blanchot indicaria que l'escriptura, tal com es mostra en l'experiència originària de l'espai literari, suspèn els límits de l'experiència possible i testimonia una diferència que convoca un defora inscrit en l'escriptura mateixa, i en particular en l'escriptura en tant que element essencial de la tradició jueva. Hem pres en consideració les aportacions d'una aital perspectiva fenomenològica intentant comprendre l'obra de Blanchot –sobretot l'obra crítica, però també l'obra de caràcter pròpiament literari, a causa de la recerca que aquesta conté implícitament- com un accés a les coses literàries mateixes. Aquest accés esdevé, no obstant això, excèntricament fenomenològic, perquè depassa tota fenomenologia possible, ja que l'espai literari es mostra justament com una posada en qüestió de la noció mateixa d'experiència i com una obertura d'aquesta vers l' "impossible". Hem reconegut finalment aquest impossible en la formulació blanchotiana del "defora", i el defora mateix com un aprofundiment de la qüestió epocal de la "diferència", tal com aquesta és proposada amb força en l'obra de Blanchot d'acord amb una relectura ben particular de la tradició jueva. Aquest és el pla de treball que ens ha permès articular filosòficament el pensament de Blanchot i que ha donat forma a aquest estudi. Després d'unes consideracions metodològiques, un estudi biobibliogràfic i un estat de la recepció de l'obra de Blanchot, hem estructurat el treball en tres grans parts, que aborden respectivament l'experiència de l'escriptura en l'espai literari, el depassament de les condicions de tota experiència possible en aquesta experiència "(de l') impossible" i el testimoniatge del "defora" com a radicalització de la qüestió epocal de la diferència, en estreta relació amb la lectura blanchotiana de la tradició jueva.

[en] The ultimate goal of our research has been to deepen the understanding of the notions of "writing" and "outside", and to reflect on the links that are established between them from Maurice Blanchot, trying to understand the philosophical relevance of his work. A phenomenological reading of his work -already proposed by some studies on the French writer, and especially by those of Zarader and De Gramont-, together with a deepening of the question of experience, of testimony, and of Judaism as an image of the "outside" and as an ethical radicalization of the "difference", they allowed us to enunciate the hypothesis that would guide our study: the work of Maurice Blanchot would indicate that writing, as shown in the original experience of the space of literature, suspends the limits of the possible experience and gives testimony of a difference that summons an outside inscribed in the writing itself, and in particular in the writing as an essential element of the Jewish tradition. We have taken into consideration the contributions of such a phenomenological perspective trying to understand Blanchot's work -especially the critical work, but also the work of a properly literary nature, because of the implicit search it contains- as an access to the literary things themselves. This access, however, becomes eccentrically phenomenological, because it surpasses any possible phenomenology, since the literary space is shown just as a questioning of the very notion of experience and as an opening of it to the "impossible". We have finally recognized this impossible in the Blanchotian formulation of the "outside", and the outside itself as a deepening of the epochal question of the "difference", as it is strongly posed in the work of Blanchot by virtue of a very particular rereading of the Jewish tradition. This is the work plan that has allowed us to articulate philosophically Blanchot's thought and that has shaped this study. After some methodological considerations, a biobibliographic study and a state of the reception of Blanchot's work, we have structured this essay into three major parts, which address respectively the experience of writing in the space of literature, the overcoming of the conditions of all possible experience in this "impossible('s)" experience and the testimony of the "outside" as a radicalization of the epochal question of the difference, in close relation with the Blanchotian reading of the Jewish tradition.