[ca] Les malles irreabsorbibles de polipropilè (PP) han estat àmpliament utilitzades en el tractament quirúrgic de les patologies del sòl pèlvic com ara la incontinència urinària (IU) o el prolapse d'òrgans pèlvics (POP). Tot i això, les malles de PP s'associen a complicacions greus com el dolor pèlvic crònic. Les matrius dèrmiques humanes (MDh) han demostrat la seva eficàcia i seguretat en el camp de la medicina reconstructiva, però se'n desconeix el comportament a nivell vaginal. Objectius: 1. Avaluar el conill com a model animal per a l'estudi de biomaterials en el tractament de les disfuncions del sòl pèlvic (DSP) 2. Avaluar les propietats biològiques de les MDh, en comparació de les malles sintètiques de PP, implantades a nivell vaginal i abdominal en un model animal (conill). Disseny de lestudi: 20 conills femelles blancs de la raça New Zealand White (NZW) es van aleatoritzar en 2 grups: grup estudi (empelt de MDh) i grup control (empelt de PP). A cada animal, els empelts van ser quirúrgicament implantats sobre la fàscia abdominal anterior per via subcutània, i a la submucosa vaginal. Després de 180 dies, els empelts (explants) van ser extirpats, i es van analitzar les característiques macroscòpiques, biomecàniques, immunohistoquímiques i histològiques. Els resultats es detallen al document. Conclusions: El conill NZW és un model que permet estudiar empelts abdominals i vaginals. El maneig dels animals és senzill, tant durant la cirurgia com en el seguiment postoperatori, fins i tot per a investigadors amb escassa experiència en la manipulació i cura d'aquests animals. D'altra banda, la MDh s'associa a menys complicacions clíniques, així com a una major integració tisular, comparat amb les malles de PP. No obstant, les propietats biomecàniques de la MDh no es mantenen estables després de 6 mesos d'implantació.

[en] Non-absorbable polypropylene (PP) meshes have been widely used in the surgical treatment of pelvic floor disorders such as urinary incontinence (UI) or pelvic organ prolapse (POP). However, PP mesh is associated with serious complications such as chronic pelvic pain. Human dermal matrices (hDM) have demonstrated their efficacy and safety in the field of reconstructive medicine, but their behavior at the vaginal level is unknown. Objectives: 1. Evaluate the rabbit as an animal model for the study of biomaterials in the treatment of pelvic floor dysfunctions (PFD) 2. Evaluate the biological properties of hDM, in comparison with synthetic PP meshes, implanted at the vaginal and abdominal level in an animal model (rabbit). Study design: Twenty female New Zealand White (NZW) rabbits were randomized into 2 groups: study group (hDM graft) and control group (PP graft). In each animal, the grafts were surgically implanted over the anterior abdominal fascia, and into the vaginal submucosal layer. After 180 days, the grafts (explants) were removed and the macroscopic, biomechanical, immunohistochemical, and histological characteristics were analyzed. The results are detailed in the document. Conclusions: The NZW rabbit is a model that allows the study of abdominal and vaginal grafts. Animal handling is easy, both during surgery and in postoperative follow-up, even for researchers with little experience in handling and caring for these animals. On the other hand, hMD is associated with fewer clinical complications, as well as greater tissue integration, compared to PP mesh. However, due to this integration, the biomechanical properties of the hMD do not remain stable 6 months after its implantation.