[ca] El retrocés costaner és un fenomen que afecta les costes de tot el món. Aquest treball de final de grau es centra en les platges de sorra de la costa de Castelló i té com a objectiu l'estudi dels espais que perden les platges o necessiten per adaptar-se a les tempestes i el remunt horitzontal com a components episòdiques, la component del retrocés costaner a mitjà termini i la pujada del nivell del mar com a component a llarg termini. Tots ells ajudaran a establir els espais d'acomodació necessaris perquè les platges puguin adaptar-se de forma natural als principals fenòmens causants de la regressió costanera a la zona. I com aquests evolucionaran en el temps. Un cop es coneguin l'evolució en el temps dels espais necessaris per fer front a aquests efectes es compararan amb els espais que contemplen el Domini públic marítim terrestre (DPMT) i la zona de servitud i es determinarà en quin moment en el temps l'espai d'acomodació que necessita la platja és insuficient amb el que se li ha atorgat a través del DPMT i la zona de servitud. De tal forma que com a conclusions finals d'aquest treball s'ha obtingut que la component de la pujada del nivell del mar (SLR) és la que generarà el 2100 una major necessitat d'espai en les platges per adaptar-se a ella. Referent a la comparació amb l'espai disponible actualment a les platges, tan sols un 10.8% de les platges de Castelló presenten amplades de platja suficients per fer front a l'espai d'acomodació calculat en els anys d'estudi (des de 2020 fins 2100) i d'aquest 10.8% tan sols el 50%, és a dir un 5.4% del total, tenen un espai d'acomodació suficient per adaptar-se als escenaris més pessimistes

[es] El retroceso costero es un fenómeno que afecta a las costas de todo el mundo. Este trabajo de final de grado se centra en las playas de arena de la costa de Castellón y tiene como objetivo el estudio de los espacios que pierden las playas o necesitan para adaptarse a las tormentas y el remonte horizontal como componentes episódicas, la componente del retroceso costero a medio plazo y la subida del nivel del mar como componente a largo plazo. Todos ellos ayudarán establecer los espacios de acomodación necesarios para que las playas puedan adaptarse de forma natural a los principales fenómenos causantes de la regresión costera en la zona. Y como estos evolucionaran en el tiempo. Una vez se conozcan la evolución en el tiempo de los espacios necesarios para hacer frente a estos efectos se compararán con los espacios que contemplan el Dominio público marítimo-terrestre (DPMT) y la zona de servidumbre y se determinará en qué momento en el tiempo el espacio de acomodación que necesita la playa es insuficiente con el que se le ha otorgado a través del DPMT y la zona de servidumbre. De tal forma que como conclusiones finales de este trabajo se ha obtenido que la componente de la subida del nivel del mar (SLR) es la que generará en 2100 una mayor necesidad de espacio en las playas para adaptarse a ella. Referente a la comparación con el espacio disponible actualmente en las playas, tan solo un 10.8% de las playas de Castellón presentan anchos de playa suficientes para hacer frente al espacio de acomodación calculado en los años de estudio(desde 2020 hasta 2100) y de ese 10.8% tan solo el 50%, es decir un 5.4% del total tienen un espacio de acomodación suficiente para adaptarse a los escenarios más pesimistas.