[ca] Yes, Minister és una sèrie que forma part, des de la dècada dels vuitanta del segle passat, de l'imaginari col·lectiu dels ciutadans de nombrosos països de parla anglesa. La desinformació hi és freqüentment usada o esmentada pels seus personatges principals. El gran impacte d'aquesta sèrie s'ha mantingut al llarg del temps i en els últims anys ha cobrat un protagonisme especial a YouTube. Els objectius del present treball són els següents: a) quantificar la presència de fragments de la sèrie Yes, Minister a Youtube, incloent-hi el títol, el capítol al qual pertany, la durada i el nombre de reproduccions i de comentaris; i b) analitzar els processos, les estratègies i els mecanismes de desinformació en aquests fragments. Hem descrit els fragments de capítols inclosos en aquesta xarxa social que tinguessin més de 200.000 reproduccions. Després d'aquesta anàlisi, hem seleccionat els vídeos que superessin les 400.000 reproduccions i hi hem analitzat els processos, les estratègies i els mecanismes de desinformació. Hi ha vint-i-dos documents d'aquest tipus i incorporen fins a 125 mostres de desinformació associades, majoritàriament, al procés d'ocultació, seguit de la difuminació i, en tercer lloc, la invenció. A continuació, hem comprovat la presència de les nou estratègies vinculades a aquests processos (supressió, segmentació, desviació, saturació, alteració, desarranjament, suplantació, incorporació i transformació). Hi predominen la supressió i l'alteració. Finalment, hem descrit els principals mecanismes en què s'han materialitzat aquestes estratègies. Destaquen els següents: contradicció, confusió, ambigüitat, exageració, interrupció, escissió i cessió. L'exposició a les xarxes de fragments de la sèrie indica un interès social per la desinformació política. El seu ús en contextos educatius formals, a partir d'anàlisis com la inclosa en aquest treball, és una valuosa opció per tractar processos i mecanismes discursius de desinformació en diferents àrees de coneixement.

[en] Yes, Minister is a series that has been part of the collective imagination of citizens in many English-speaking countries since the 1980s, in which disinformation is frequently used or mentioned by its main characters. Its enormous impact has been long-lasting, and in recent years it has gained special prominence on YouTube. The objectives of this paper are the following: a) to quantify the presence of fragments of the series Yes, Minister on YouTube, including their titles, the episodes to which they belong, their duration and the number of views and comments; and b) to analyse the processes, strategies and mechanisms of disinformation in these fragments. To this end, we first described the fragments with more than 200,000 views, of which there were forty. After this analysis, we chose the videos with more than 400,000 views and, in those, analysed the processes, strategies and mechanisms of disinformation. There were twenty-two such documents and they contained as many as 125 samples of disinformation: mostly associated with the process of concealment, followed by blurring and, thirdly, invention. We went on to check for the presence of the nine strategies linked to these processes (abolition, segmentation, deviation, saturation, alteration, divergence, impersonation, incorporation and transformation). Abolition and alteration predominated. Finally, we described the main mechanisms by which these strategies materialised, which included contradiction, confusion, ambiguity, exaggeration, interruption, separation and assignment. We conclude that the publication of the series fragments on the networks indicates public interest in political disinformation. Their use in formal educational contexts, based on analyses such as the one in this paper, is a valuable approach for dealing with discursive processes and mechanisms of disinformation in different areas of knowledge.