[ca] El present treball se situa en la línia de les investigacions sobre les col·leccions de les biblioteques conventuals de Barcelona que, arran de la desamortització de 1835, van confluir en la creació de la Biblioteca Provincial i Universitària de la ciutat. El treball se centra en un cas concret, desatès per la bibliografia: la llibreria o biblioteca del convent de Sant Agustí de Barcelona, que al primer terç del segle XIX era la segona en volum de llibres entre les del seu gènere. Després de presentar les escasses notícies a l'abast sobre l'existència de biblioteques al convent medieval de Sant Agustí Vell i, sobretot, al Nou, inaugurat el 1750, s'analitza la font principal per a l'estudi de la llibreria del nou convent: els catàlegs antics. De la col·lecció descrita en aquests catàlegs, se s'analitzen dos aspectes: la presència d'escriptors de l'orde i de manuscrits i edicions antigues d'autors catalans. Són un bon exemple de la doble funció de les biblioteques conventuals: subratllar la contribució de la comunitat a la història cultural de l'orde i custodiar materials que, ja ben entrat el segle XIX, s'integraran en el concepte de patrimoni bibliogràfic nacional. A continuació s'assaja de localitzar els llibres que han sobreviscut de la biblioteca agustina. La majoria són al CRAI Universitat de Barcelona (Biblioteca de Reserva), però una part important dels còdexs va passar a la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona, que compartia local a Sant Joan de Jerusalem amb la resta de fons conventuals confiscats. La localització dels llibres es basa en les eines que ofereixen els recursos digitals del citat CRAI i en bases de dades documentals sobre manuscrits. Finalment s'esbossa un panorama de les fonts arxivístiques susceptibles de proporcionar nova informació sobre la biblioteca de Sant Agustí, amb especial atenció a les restes de l'antic arxiu del convent, avui a l'Arxiu de la Corona d'Aragó.

[es] El presente trabajo se sitúa en la línea de las investigaciones sobre las colecciones de las bibliotecas conventuales de Barcelona que, a raíz de la desamortización de 1835, confluyeron en la creación de la Biblioteca Provincial y Universitaria de la ciudad. El trabajo se centra en un caso concreto, desatendido por la bibliografía: la librería o biblioteca del convento de San Agustín de Barcelona, que en el primer tercio del siglo XIX era la segunda en volumen de libros entre las de su género. Después de presentar las escasas noticias al alcance sobre la existencia de bibliotecas al convento medieval de San Agustín Vell y, sobre todo, al Nuevo, inaugurado el 1750, se analiza la fuente principal para el estudio de la librería del nuevo convento: los catálogos antiguos. De la colección descrita en estos catálogos, se se analizan dos aspectos: la presencia de escritores de la orden y de manuscritos y ediciones antiguas de autores catalanes. Son un buen ejemplo de la doble función de las bibliotecas conventuales: subrayar la contribución de la comunidad a la historia cultural de la orden y custodiar materiales que, ya muy entrado el siglo XIX, se integrarán en el concepto de patrimonio bibliográfico nacional. A continuación se ensaya de localizar los libros que han sobrevivido de la biblioteca agustina. La mayoría son al CRAI Universitat de Barcelona (Biblioteca de Reserva), pero una parte importante de los códices pasó a la Real Academia de Buenas Letras de Barcelona, que compartía local en San Juan de Jerusalén con el resto de fondos conventuales confiscados. La localización de los libros se basa en las herramientas que ofrecen los recursos digitales del citado CRAI y en bases de datos documentales sobre manuscritos. Finalmente se esboza un panorama de las fuentes archivísticas susceptibles de proporcionar nueva información sobre la biblioteca de San Agustín, con especial atención a los restos del antiguo archivo del convento, hoy al Archivo de la Corona de Aragón.