[ca] Actualment, el consum d'aigua destinat a l'ús industrial és molt elevat. Tenint en compte l'escassetat de l'aigua i la seva contaminació, augmenta cada cop més l'interès en desenvolupar nous mètodes destinats al tractament d'efluents industrials que permetin la seva reutilització. La present Tesi Doctoral està basada en l'obtenció d'un nou sistema de tractament d'efluents tèxtils que permet decolorar i degradar els colorants reactius hidrolitzats, a més d'aconseguir un efluent tractat capaç de ser reutilitzat en un nou procés de tintura. S'han estudiat un total de 10 colorants reactius amb diferent constitució, tant respecte als grups cromòfors (azo i ftalocianina), com al tipus de grup reactiu (clorotriazina i vinilsulfona) o al nombre de grups reactius (mono, bi i trifuncionals). S'ha avaluat el comportament, en front la decoloració i la degradació, d'aquest tipus de colorants amb varies combinacions d'electroquímica (EC) i radiació ultraviolada (UV): tractament EC únicament, tractament EC simultani al UV (UVEC), i finalment tractament EC amb posterior radiació UV (EC+UV). L'aplicació dels tractaments electroquímic i fotoelectroquímic ha demostrat ser eficient en tots els casos, obtenint decoloracions superiors al 90%. Tots els colorants es comporten de manera similar, excepte els que contenen el grup cromòfor ftalocianina que mostra cinètiques de decoloració inferiors a les del grup cromòfor azo. Dels diferents tractaments assajats, el mètode òptim és el que s'inicia amb el tractament EC fins assolir un 80% de decoloració i a partir d'aquest punt, s'aplica la radiació UV per tal d'eliminar els compostos organohalogenats generats durant el tractament electroquímic en concentracions inferiors a 1ppm. També s'ha estudiat la influencia de la intensitat de treball (2A, 5A i 10A). La intensitat de 10A esdevé la més eficient, ja que genera més compostos oxidants que afavoreixen la degradació dels colorants. S'ha avaluat l'efecte de diferents combinacions d'àlcali i d'electròlit (NaOH amb Na2SO4, i Na2CO3 amb NaCl). En tots els casos s'han obtingut elevades decoloracions i la reutilització és factible sempre i quan s'elimini tot l'àlcali residual abans de procedir a la nova tintura amb l'efluent tractat. A més, s'han estudiat dos tipus d'ànodes (Ti/Pt i Ti/SnO2-Sb-Pt). En presència de clorurs, els primers són els més eficients en la decoloració dels efluents, donant constants cinètiques de l'ordre de 4.5 vegades superiors. Els segons, encara que pateixen una certa inestabilitat, són els que generen menors quantitats de compostos orgànics volàtils, disminuint la seva concentració entre 2-7 vegades. D'altra banda, s'han emprat diferents dissenys de cel·les electroquímiques ("Simple Batch Cell", "Recirculation Batch Cell" i la cel·la de disseny semi-industrial). Les dos primeres, que es diferencien en el sistema d'agitació, mostren decoloracions similars. A més, amb la cel·la de disseny semi-industrial s'obtenen resultats concordants amb els dissenys de laboratori.

[es] Actualmente, el consumo de agua destinado al uso industrial es muy elevado. Teniendo en cuenta la escasez del agua y su contaminación, está aumentando cada vez más el interés por desarrollar nuevos métodos destinados al tratamiento de efluentes industriales que permitan a la vez la reutilización del agua. La presente Tesis Doctoral se basa en la obtención de un nuevo sistema de tratamiento de efluentes textiles que permite decolorar y degradar los colorantes reactivos hidrolizados, además de conseguir un efluente capaz de ser reutilizado en un nuevo proceso de tintura. Se han estudiado un total de 10 colorantes reactivos de diferente constitución, tanto en lo que respecta a los grupos cromóforos (azo y ftalocianina), como al tipo de grupo reactivo (clorotriazina y vinilsulfona) o al número de grupos reactivos (mono, bi y trifuncionales). Se ha evaluado el comportamiento de este tipo de colorantes respecto a la decoloración y la degradación mediante diferentes combinaciones de electroquímica (EC) y radiación ultravioleta (UV): tratamiento EC únicamente, tratamiento EC simultáneo al UV (UVEC) y finalmente, tratamiento EC con posterior radiación UV (EC+UV). La aplicación del tratamiento electroquímico y fotoelectroquímico ha demostrado ser eficiente en todos los casos, obteniéndose decoloraciones superiores al 90%. Todos los colorantes se comportan de manera similar, a excepción de los que contienen el grupo cromóforo ftalocianina cuyas constantes cinéticas de decoloración son inferiores a las del grupo cromóforo azo. Respecto a los diferentes tratamientos ensayados, el método óptimo es el que se inicia con el tratamiento EC hasta llegar al 80% de decoloración, punto a partir del cual se aplica la radiación UV a fin de eliminar los compuestos organoclorados generados durante el tratamiento electroquímico en concentraciones inferiores a 1ppm. También se ha estudiado la influencia de la intensidad de trabajo (2A, 5A y 10A). La intensidad de 10A es la más eficiente, ya que se generan proporcionalmente más compuestos oxidantes que favorecen la degradación de los colorantes. Se ha evaluado el efecto de diferentes combinaciones de álcali y electrolito (NaOH con Na2SO4 y Na2CO3 con NaCl). En todos los casos se han obtenido elevadas decoloraciones y la reutilización es factible siempre que se elimine todo el álcali residual antes de proceder a una nueva tintura con el efluente tratado. Además, se han estudiado dos tipos de ánodos (Ti/Pt y Ti/SnO2-Sb- Pt). En presencia de cloruros, los primeros son los más eficientes respeto a la decoloración de los efluentes, dando constantes cinéticas del orden de 4.5 veces superiores. Los segundos, aunque sufren una cierta inestabilidad, son los que generan menores cantidades de compuestos orgánicos volátiles, disminuyendo su concentración entre 2-7 veces. Por otra parte, se han utilizado distintos diseños de celdas electroquímicas ("Simple Batch Cell", "Recirculation Batch Cell" y la celda de diseño semi-industrial). Las dos primeras, que se diferencian en el modo de agitación, muestran decoloraciones similares. Además, con la celda semi-industrial se obtienen resultados concordantes con los obtenidos mediante los diseños de laboratorio.