BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] El treball presenta una proposta per dividir les vicissituds històriques dels diccionaris italians de neologismes en tres fases: (1) la primera fase, que arriba a principis del segle XX, és la dels diccionaris puristes, que tenen com a objectiu principal el registre de neologismes per proposar la seva cancel·lació de la llengua italiana o per evitar-ne l'entrada; (2) la segona fase és la de Panzini i Migliorini, fins a la dècada dels seixanta, i el seu objectiu és registrar les paraules que tenen més possibilitats d'establir-se i arrelar en la llengua italiana; (3) La tercera fase, que comença a finals dels anys vuitanta del segle XX, té com a principal objectiu el registre dels neologismes mentre es formen, independentment de les prediccions futures. Aquesta última categoria inclou els repertoris neològics que segueixen de prop els esdeveniments polítics de l'anomenada segona república, especialment al voltant dels anys 1992-1994.

[it] Il lavoro presenta una proposta di divisione delle vicende storiche dei dizionari italiani dei neologismi in tre fasi: (1) la prima fase, che arriva fino all'inizio del Novecento, è quella dei dizionari puristici, che hanno come obiettivo principale la registrazione dei neologismi per proporne la cancellazione dalla lingua italiana o per impedirne l'ingresso; (2) la seconda fase è quella di Panzini e Migliorini, arriva fino agli anni Sessanta e ha come obiettivo quello di registrare le parole che hanno maggiori possibilità di ambientarsi e attecchire nella lingua italiana; (3) la terza fase, che parte dalla fine degli anni Ottanta del Novecento, ha come obiettivo principale la registrazione dei neologismi mentre si formano, indipendentemente dalle previsioni future. Rientrano in quest'ultimo filone i repertori neologici che seguono da vicino le vicende politiche della cosiddetta seconda Repubblica, in particolare intorno al biennio 1992-1994.
[ca] L'article pretén analitzar la representació de l'escola en la pel·lícula Bianca (1984), de Nanni Moretti, destacant el seu component grotesc, la imatge atribuïda al paper del professor i la descripció dels ambients. L'anàlisi relaciona l'obra amb el context sociocultural de la Itàlia dels anys huitanta. S'intenta assenyalar, a més de la iconicitat de la pròpia pel·lícula, l'originalitat i la representativitat de l'univers escolar filtrat per l'autor dins de les diverses representacions de la història del cinema italià.

[it] L'articolo intende analizzare la rappresentazione della scuola all'interno del film Bianca (1984) di Nanni Moretti, rilevandone la componente grottesca, l'immagine attribuita al ruolo dell'insegnante e la descrizione degli ambienti. L'analisi mette in relazione l'opera con il contesto socioculturale dell'Italia degli anni Ottanta, periodo storico in cui il film è uscito. Il tentativo è quello di segnalare, oltre che l'iconicità del film stesso, l'originalità e sintomaticità dell'universo scolastico filtrato dall'autore all'interno delle varie rappresentazioni nella storia del cinema italiano.
[ca] El Tirol del Sud representa un camp d'estudi especialment interessant per a la lingüística del contacte de llengües, tant per la notable vitalitat lingüística i sociolingüística de la comunitat al·loglota (que compta en el seu repertori amb un ampli espectre de varietats diatòpiques i de registres) com per la presència dins seu de diferents escenaris sociolingüístics, amb formes de contacte (amb els consegüents resultats) que poden ser molt diferents. Aquest article pretèn presentar l'especial complexitat de la realitat sociolingüística d'aquesta àrea tenint en compte i contrastant observacions de dos àmbits diferents: d'una banda, el quadre sociolingüístic general, les actituds en relació amb els codis i les funcions que se'ls atribueixen; de l'altra, la tipologia de fenòmens de contacte realitzats en el parlat.

[it] L'Alto Adige rappresenta un campo di studio particolarmente interessante per la linguistica del contatto, sia per la notevole vitalità linguistica e sociolinguistica della comunità alloglotta (che annovera nel suo repertorio un ampio spettro di varietà diatopiche e di registri) sia per la presenza di differenti scenari sociolinguistici al suo interno, con forme di contatto (e conseguenti esiti) anche molto diverse. Questo contributo intende presentare la particolare complessità della realtà sociolinguistica altoatesina, affiancando e confrontando osservazioni su due piani diversi: il quadro sociolinguistico generale, gli atteggiamenti nei confronti dei codici e le funzioni ad essi attribuite da un lato e la tipologia di fenomeni di contatto realizzati nel parlato dall'altro.
[ca] L'actual propagació massiva d'insults tant a nivell micro com macrosocial és desafortunadament evident per a tots i ha estat analitzada en els últims anys en diferents sectors de recerca. En aquest article es presenta el panorama d'alguns elements que afecten significativament la caracterització de l'insult com a acte lingüístic i el seu grau d'intensitat com a ofensa/violència o, més rarament, pel seu ús lúdic. Es tracta, en particular, de l'elecció lèxica o l'expressió idiomàtica utilitzada, els components rellevants del context (entre els quals s'inclouen el tipus i el lloc de la interacció, les característiques de l'insultant i de l'insultat i la seva a/simetria), i els mecanismes d'intensitat activats en una situació concreta. A partir d'aquesta ràpida perspectiva pragmàtica i interaccional sobre els insults apareix la seva complexitat, multidimensionalitat, intensitat, multifuncionalitat, variabilitat i la necessitat d'una configuració pragmàtica integral en l'anàlisi.

[it] L'attuale massiccia diffusione di insulti a livello sia micro che macro-sociale è purtroppo evidente a tutti ed è stata analizzata negli anni recenti all'interno di diversi settori di ricerca.Questo contributo presenta un quadro di alcuni elementi che incidono significativamente sulla caratterizzazione di un insulto come atto linguistico e sul suo gradiente di intensità come offesa/violenza o, molto più raramente, come uso scherzoso. In particolare si trattano la scelta lessicale o l'espressione idiomatica usata, le componenti rilevanti del contesto (tra cui il tipo e luogo di interazione, le caratteristiche di insultatore ed insultato e loro a/simmetria), i meccanismi di intensità attivati in una specifica situazione. Da questa rapida prospettiva pragmatica ed interazionale sugli insulti emergono la loro complessità, multidimensionalità, intensità, polifunzionalità, variabilità e l'esigenza di una configurazione pragmatica complessiva nella analisi.
[ca] El temple d'Isis en Benevento és una de les "absències voluminosos 'més en el camp de l'arqueologia dels cultes orientals, ja que, encara que es refereixen a una gran quantitat d'artefactes que es troben a la ciutat sunnita llarg dels segles, no ha estat es troben o es detecta, deixant els arqueòlegs amb la difícil tasca de tractar amb objectes - alguns dels quals són d'alta qualitat i de gran importància - sense fer d'alguna manera dins d'un marc que dóna coherència i continuïtat a totes les exhibicions . A causa de la quantitat i la importància dels mobles per a aquest programa, però és possible a les palpentes una reconstrucció del santuari a través de l'anàlisi dels materials i la comparació amb altres contextos coneguts, en particular el Campo Marzio de Roma Iseo, també construït per l'emperador Domicià, que va ser unit molt a l'adoració dels déus egipcis. A través de l'anàlisi dels materials de la ciutat de Benevent, per tant, anem a tractar de reconstruir, en la mesura del possible, l'arquitectura de la 'Iseo perduda "basada en la comparació amb edificis similars als que cronològica i tipològica. La reconstrucció serà impulsat per la mesura d'alguns vestigis probablement relacionat amb el temple d'Isis, més tard tornar a utilitzar en els monuments i ha considerat que mai fins ara: es tracta d'uns tambors columna de granit reutilitzats en diversos monuments.

[it] Il tempio di Iside a Benevento costituisce una delle più 'ingombranti assenze' nell'ambito dell'archeologia dei culti orientali; infatti, nonostante ad esso siano riferibili una grande quantità di reperti rinvenuti nella città sannita nel corso dei secoli, esso non è mai stato rinvenuto né rilevato, lasciando agli archeologi il duro compito di confrontarsi con gli oggetti - alcuni dei quali di alto livello qualitativo e di grande importanza - senza poterli collocare in modo certo all'interno di un contesto che conferisca coerenza e continuità all'insieme dei reperti. Grazie alla quantità e all'importanza degli arredi ad esso pertinenti, è però possibile tentare una ricostruzione del santuario attraverso l'analisi dei materiali e il confronto con gli altri contesti noti, in particolare l'Iseo del Campo Marzio a Roma, anch'esso edificato dall'imperatore Domiziano, che era molto legato al culto degli dèi egizi. Attraverso l'analisi dei materiali provenienti dalla città di Benevento, dunque, si tenterà di ricostruire, nei limiti del possibile, l'architettura dell' 'Iseo perduto' basandosi sul confronto con gli edifici ad esso assimilabili cronologicamente e tipologicamente. La ricostruzione sarà alimentata dalla misurazione di alcune vestigia probabilmente riferibili al tempio isiaco, riutilizzate in monumenti successivi e mai prese in considerazione fino ad oggi: si tratta di alcuni fusti di colonna in granito riutilizzate in diversi monumenti della città.
[ca] Aquest assaig, centrat en la sèrie de paraments que es conserven al Museu Arqueològic Nacional de Madrid, forma part d'un estudi més general sobre les col·leccions d'art de Ramiro Felípez Núñez de Guzmán (1600-1668), duc de Medina de las Torres i virrei de Nàpols de 1637 a 1644. A més de la reconstrucció dels fets que van dur a la transferència d'aquesta sèrie de Nàpols a Madrid -i en particular al convent de Santa Teresa de Jesús, fundada pel seu fill Nicola Carafa-, es proporciona també una significativa obertura al coneixement de les col·leccions de paraments i tapissos propietat del virrei Medina, a partir d'una lectura de documents d'arxiu coneguts i inèdits i d'alguns testimonis literaris fins ara oblidats per la crítica.

[it] Questo saggio, incentrato sulla serie di paramenti che si conserva presso il Museo Arqueológico Nacional de Madrid, è parte di uno studio più generale sulle collezioni d'arte di Ramiro Felípez Núñez de Guzmán (1600-1668), duca di Medina de las Torres e viceré di Napoli dal 1637 al 1644. Oltre a ricostruire le vicende che hanno portato al trasferimento di questa serie da Napoli a Madrid - e in particolare al convento di Santa Teresa de Jesùs, fondato dal figlio Nicola Carafa -, si offre altresì una significativa apertura alla conoscenza delle raccolte di paramenti e di arazzi posseduti dal viceré Medina, alla luce di una lettura dei documenti d'archivio noti e inediti e di qualche testimonianza letteraria sinora trascurata dalla critica.
[ca] L'article explora els rastres de la presència de Montaigne en Leopardi, el qual cita l'autor francès només sis vegades en tota la seva obra. S'identifiquen en primer lloc les lectures que poden haver fet conèixer Montaigne al jove Leopardi. Després s'analitzen els passatges del Zibaldone en què se cita Montaigne, tret del darrer, al qual es dedicarà una altra aportació.

[it] Il saggio esplora le tracce della presenza di Montaigne in Leopardi, il quale cita l'autore francese soltanto sei volte in tutta la sua opera. Si identificano innanzitutto le letture che possono aver fatto conoscere Montaigne al giovane Leopardi. Si passa poi all'analisi dei luoghi zibaldoniani in cui Montaigne è citato, escludendo l'ultimo, cui sarà dedicato un altro contributo.
[ca] Perquè la descripció de les obres d'art pogués trobar espai en la lírica moderna, calia anar més enllà de la primacia classicista de la poesia sobre la pintura i reconèixer una afinitat i una entesa igualitàries entre les arts germanes. Amb les Rime nuove de 1603 el poeta Cesare Rinaldi, amic dels Carracci i de Guido Reni, inaugura una nova possibilitat de diàleg entre la pintura i la poesia sobre una base lírica i subjectiva, col·locant en el centre d'aquest cançoner el mite lluminós de Bàrbara com a imatge del sentiment polèmicament més enllà del que és "veritat" i del que "fals".

[it] Affinché la descrizione di opere d'arte potesse trovare spazio nell'ambito della lirica moderna era necessario andare oltre il primato classicistico della poesia sulla pittura e riconoscere un'affinità e un'intesa paritaria fra arti sorelle. Con le Rime nuove del 1603 il poeta Cesare Rinaldi, amico dei Carracci e di Guido Reni, inaugura una nuova possibilità di dialogo tra pittura e poesia su base lirica e soggettiva, ponendo al centro di quel canzoniere il mito luminoso di Barbara come immagine del sentimento polemicamente al di là del "vero" e del "falso".
[ca] L'assaig proposa una anàlisi de les obres pictòriques de Marie Spartali Stillman inspirades en Dante. Els quadres de l'artista anglès d'origen grec, realitzats en el període comprès entre 1880 i 1914, a més de testimoniar la influència de la idea prerafaelita de Dante, entren en el cànon d'una iconografia que fins aquell moment -exceptuant les il·lustracions de la comèdia de Sophie Giacomelli- és predominantment masculí. Formada en l'ambient dels Prerafaelites, com demostren els quadres de tema dantià, per a l'Espartal la pràctica artística és també una manera de trobar un estil propi, emancipar-se dels "pares" i trobar un espai com a artista i com a dona a l'Anglaterra victoriana.

[it] Il saggio propone un'analisi delle opere pittoriche di Marie Spartali Stillman ispirate a Dante. I quadri dell'artista inglese di origini greche, realizzati nel periodo compreso tra il 1880 e il 1914, oltre a testimoniare l'influenza dell'idea preraffaelita di Dante, entrano nel canone di un'iconografia che fino a quel momento - fatta eccezione per le illustrazioni della Commedia di Sophie Giacomelli - è prevalentemente al maschile. Formatasi nell'ambiente dei Preraffaeliti, come dimostrano i quadri a soggetto dantesco, per la Spartali la pratica artistica è anche un modo per trovare uno stile proprio, emanciparsi dai "padri" e trovare uno spazio come artista e come donna nell'Inghilterra vittoriana.
[ca] L'article s'ocupa d'una anàlisi sociolingüística preliminar d'un corpus de parlants del sard de primera generació emigrats a Biella, una vall alpina del nord-oest d'Itàlia. Les dades han estat recollides mitjançant entrevistes etnogràfiques amb parlants solters o amb matrimonis en què tots dos cònjuges hi han emigrat des de Sardenya. L'anàlisi s'efectua sobre els repertoris lingüístics i els usos lingüístics tal com emergeixen de les interaccions enregistrades, i sobre la variabilitat fonètica de l'espai vocàlic en alguns parlants seleccionats. Els resultats demostren que les varietats sardes es conserven dins de la família, però que no es transmeten a les generacions més joves de la migració.

[it] Il lavoro presenta una prima indagine sociolinguistica di un corpus di parlanti sardi di prima generazione che sono migrati nel Biellese, una valle alpina nel nord-ovest d'Italia. I dati sono stati raccolti attraverso interviste etnografiche sia con singoli parlanti sia con coppie di coniugi che sono migrati dalla Sardegna. L'analisi è stata condotta sui repertori e gli usi linguistici che emergono dalle interazioni registrate e sulla variabilità fonetica dello Spazio vocalico in alcuni parlanti selezionati. I risultati mostrano come le diverse varietà di sardo sono conservate all'interno delle famiglie ma non sono trasmesse alle generazioni di migrazione più giovani.
[ca] El diàleg de Blake amb Dante és el resultat de la intersecció entre les formes en què la Comèdia va ser interpretada a Anglaterra a la fi del segle XVIII i principis del XIX i la particular lectura "visual" de Blake. La trobada entre les paraules i les imatges, que ha caracteritzat la difusió del text dantesc des de les edicions il·lustrades de la Comèdia, ha influït també sens dubte en les il·lustracions de Blake.Aquest article pretén investigar la gènesi de la inspiració de Blake, revisant els textos i sobretot les il·lustracions que Blake va poder haver vist, amb la finalitat de reconstruir l'horitzó interpretatiu i visual dins del qual Blake es va moure amb una originalitat indiscutible.

[it] Il dialogo di Blake con Dante è frutto dell'intersezione tra i modi in cui la Commedia veniva interpretata in Inghilterra tra fine Settecento e inizio Ottocento e la particolare lettura "visiva" fatta da Blake. L'incontro tra parole e immagini, che sin dalle edizioni illustrate della Commedia ha caratterizzato la diffusione del testo dantesco, ha senz'altro influenzato anche le illustrazioni di Blake.Il saggio tenta quindi indagare la genesi dell'ispirazione blakiana, passando in rassegna i testi e soprattutto le illustrazioni che Blake poteva avere visto, per ricostruire l'orizzonte interpretativo e visivo entro il quale Blake si è mosso con indiscussa originalità.
[ca] En les darreres dècades, noves onades migratòries han afectat Itàlia i n'han enriquit el paisatge sociolingüístic. Si, d'una banda, Itàlia ha hagut d'ocupar-se de la integració dels immigrants nous, de l'altra, els immigrants estrangers han d'enfrontar-se a la complexitat sociolingüística que defineix la realitat lingüística italiana. Aquest estudi pretén examinar com perceben els parlants estrangers la diversitat lingüística italiana per millorar la glotodidàctica italiana i, en conseqüència, ajudar a la integració dels nous immigrants a la societat italiana. Es va dur a terme un experiment perceptiu amb 44 enquestats estrangers per comprovar la seva percepció lingüística de sis varietats regionals italianes. Els resultats van demostrar que l'aprenentatge explícit de l'italià millora la comprensió lingüística, però que no n'hi ha prou per captar les diferències entre les varietats regionals de l'italià, cosa que provoca dificultats de comprensió de les varietats no representades als programes de llengua italiana. Suggerim que la millora de la representació de les varietats regionals italianes podria afavorir la comprensió de la llengua italiana per part dels estudiants estrangers i també podria fomentar la integració dels nous immigrants a la societat d'acollida.

[it] Negli ultimi decenni, nuove ondate migratorie hanno coinvolto il territorio italiano. Una delle maggiori sfide dei migranti consiste nell'interfacciarsi con la complessa realtà sociolinguistica dell'Italia, dove diverse varietà regionali e dialetti affiancano il cosiddetto "italiano standard". Il presente contributo mira ad analizzare come parlanti stranieri percepiscono la variazione linguistica italiana. Nello specifico, 44 rispondenti stranieri hanno svolto un esperimento percettivo riguardo a sei varietà regionali italiane. I risultati hanno rivelato un effetto positivo dell'apprendimento esplicito dell'italiano sulle abilità generali di comprensione, ma non sulle capacità di distinguere diverse varietà regionali, portando a maggiori difficoltà di comprensione per le varietà regionali assenti nei programmi di italiano come lingua straniera. In luce dei risultati ottenuti, una maggiore rappresentazione della variazione linguistica nei programmi di Italiano per stranieri risulterebbe favorevole per migliorare le abilità di comprensione degli studenti, con un ulteriore risvolto positivo per l'integrazione dei nuovi migranti nella società d'arrivo.
[ca] En aquest treball s'analitza el llenguatge evocatiu relacionat amb la dona a traves de una lectura crítica de la traducció oficial de la novel·la 'El país de las mujeres', de Gioconda Belli. Es ofereixen traduccions alternatives justificades amb la contextualització lingüística i cultural

[it] In questo lavoro si analizza il linguaggio evocativo relativo alla donna attraverso una lettura critica della traduzione ufficiale del romanzo '"El país de las mujeres' di Gioconda Belli. Si offrono traduzioni alternative giustificate mediante la contestualizzazione linguistica e culturale
[ca] El manuscrit Yates Thompson 36 de la Biblioteca Britànica és un còdex que per l'extraordinària riquesa de l'aparell il·lustratiu, creat per Giovanni di Paolo i una mà sienesa desconeguda, ha atret durant molt de temps l'agut interès dels crítics, que han investigat a fons les miniatures tant des d'un punt de vista estilístic com iconogràfic. Aquest article pretén augmentar i perfeccionar el coneixement actual de Yates Thompson 36, i de la il·lustració de Dante en general, a través d'una anàlisi iconogràfica d'alguns personatges infernals realitzada des d'una perspectiva comparativa, que té en compte les principals opcions figuratives dels altres manuscrits il·luminats del poema.

[it] Il manoscritto Yates Thompson 36 della British Library è un codice che per la straordinaria ricchezza dell'apparato illustrativo, realizzato da Giovanni di Paolo e da un'ignota mano senese, ha a lungo richiamato l'acceso interesse della critica, che ne ha approfonditamente indagato le miniature sia dal punto di vista stilistico sia iconografico. Quest'articolo mira ad aumentare e affinare l'attuale conoscenza del ms. Yates Thompson 36, e dell'illustrazione dantesca in generale, attraverso un'analisi iconografica di alcuni personaggi infernali condotta in un'ottica comparativa, che tiene conto delle principali scelte figurative degli altri manoscritti miniati del poema.
[ca] Emilio Salgari va ser un autor extraordinàriament popular tant a Itàlia com a España i de fet ha estat l'autor italià més traduït a l'espanyol. Són tres les editorials que el van publicar a Espanya: Calleja, Maucci i Araluce. En aquesta ocasió s'analitza la contribució de la primera i dels traductors als que se'ls va encarregar les versions a l'espanyol.

[it] Emilio Salgari fu un autore incredibilmente popolare sia in Italia che in Spagna, tanto da essere l'autore italiano più tradotto in spagnolo. Sono tre le case editrici ad averlo pubblicato in Spagna: Calleja, Maucci e Araluce. In questo articolo si analizza il contributo della prima e quello dei traduttori cui erano state affidate le versioni in spagnolo.
[ca] L'assaig examina els modes narratius a través dels quals, ja després de la unificació, es representa en la literatura italiana el tema de l'"escola com a presó", que revela com la forma carcerària és estructural a la institució escolar pública. Contes i novel·les, però sobretot diaris i memòries, il·luminen les estratègies amb les quals la "microfísica del poder" contamina la instrucció i l'educació, condicionant la gestió de l'espai i del temps, la manipulació dels cossos i l'adoctrinament de les ments mitjançant una "pedagogia negra" expressada a través d'una àmplia gamma de castics corporals.

[it] Il saggio esamina le modalità narrative attraverso cui, già all'indomani dell'unificazione, viene rappresentato nella letteratura italiana il tema della 'scuola come carcere', che rivela quanto la forma carceraria sia strutturale all'istituzione scolastica pubblica. Racconti e romanzi, ma soprattutto diari e memorie illuminano le strategie con le quali la 'microfisica del potere' contamina l'istruzione e l'educazione, condizionando la gestione degli spazi e dei tempi, la manipolazione dei corpi e l'indottrinamento delle menti attraverso una 'pedagogia nera' che si esprime mediante un'ampia gamma di punizioni corporali.