BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] La New Woman de l'Era Progressista estatunidenca, personificada en el despertament d'Edna Pontellier, ha estat una icona de la lluita feminista. Tot i així, la crítica més recent ha qüestionat el veritable potencial contestatari de la New Woman, tenint en compte la seva implicació en polítiques classistes, supremacistes blanques i eugenèsiques. A partir d'una aproximació interseccional a l'activisme i a la producció literària de la "New Woman", aquest article examina un corpus d'històries curtes de l'escriptora jueva-estatunidenca Anzia Yezierska (1880-1970). A través de la reescriptura de la narrativa del despertament, Yezierska exposa les limitacions del feminisme de la primera onada per empoderar dones no privilegiades i proposa alternatives cap a l'emancipació feminista construïdes sobre els valors de comunitat i solidaritat propis de les classes treballadores jueves. Yezierska proposa, per tant, una alternativa al projecte elitista de la "New Woman" i avança les demandes d'interseccionalitat que es convertirien en lema durant la segona i la tercera onada del feminisme.

[en] The Progressive Era's New Woman, epitomized in Edna Pontellier's awakening, has been hailed as an icon of feminist rebellion. Recent scholarship, however, has interrogated the subversive potential of this icon, exposing its conservatist purchase on classism, eugenics, and white supremacism. Drawing from this intersectional inquiry into New Woman activism and literary production, this paper examines the short fiction of the Polish-American New Woman writer Anzia Yezierska (1880-1970). Through the appropriation of the awakening narrative, Yezierska sheds light on the failure of the first-wave feminist project to empower women in outsider locations and proposes alternative paths to liberation construed upon the working-class, Jewish values of community and solidarity, thus putting forward an alternative to the exclusionary designs of white feminism and anticipating intersectional demands by second and third wave feminism.
[ca] Aquest article presenta i analitza els fets més rellevants que, en el marc més ampli de conflicte entre l'Estat de Xile i el poble maputxe, van tenir lloc al llarg del 2018 a l'arena institucional xilena. Per fer tal cosa, es descriuen els processos i les fites d'actuació, les disputes pel poder i la influència, en el context dels diferents canals institucionals. L'any va estar ple de fets significatius que expressen esforços d'acostament, tensions i conflictes. L'article analitza aquests fets des d'una perspectiva diacrònica que pretén determinar si els fets destacats de 2018 corresponen a dinàmiques noves o si, al contrari, representen una continuïtat amb allò que històricament ha caracteritzat la participació i la política institucional maputxes. Aquesta mirada permet posar en perspectiva els diferents eixos de participació convencional en què se centra l'article. El treball fa palès que els esdeveniments de l'any 2018 expressen problemes de llarga durada que continuen sense estar resolts i requereixen un tractament urgent per evitar fets tràgics com els que analitza aquest Anuari.

[en] This article describes and analyzes the most relevant events that, in the broader context of the conflict between the Mapuche people and the Chilean state, took place in the country's institutional arena in 2018. To do so, the authors focus on the junctures, processes and struggle for power and influence in several institutions. The year 2018 saw many examples of tensions, efforts at resolution and long-standing conflicts between the state and the Mapuche people. In this article, we analyze these issues from a diachronic perspective, trying to identify if the events that took place in 2018 are part of new dynamics or, on the contrary, they represent continuity in the way the Mapuche have historically participated in Chile's institutional politics. Seeing and analyzing things this way will allow us to put into perspective the different ways in which conventional political participation occurs, which constitutes our focus in this article. The article visualizes that the events that we have witnessed in 2018 are the expression of unresolved, long-standing conflicts that need urgent attention to avoid tragedies like the ones analyzed in this journal's issue.
[ca] El moviment cívic forjat als barris durant la dictadura de Franco a Espanya, als anys seixanta va ser dirigit per militants de l'oposició (bàsicament comunistes i activistes cristians de base). La seva estructura a Catalunya va ser una sèrie de comissions de barri i associacions de veïns. A partir de 1972, es va organitzar a Barcelona al voltant d'una federació legal (FAVB), que inicialment era de classe mitjana i en gran part vinculada a l'establishment franquista local. No obstant això, va ser presa ràpidament per l'esquerra urbana i catalanista i es va convertiren un element clau de la lluita contra el franquisme i per la democràcia. Aquest moviment popular va aconseguir nombroses victòries a Barcelona pel que fa qüestions urbanes, socials i culturals. Els canvis interns a la FAVB i la seva difícilrelació amb l'autoritat local, però sobretot la designació de Barcelona com a seu dels Jocs Olímpics de 1992, va imposar un canvi d'escala i del model urbà de la ciutat. Això va marcar el final d'aquesta hegemonia cultural i d'una idea de ciutatdemocràtica socialitzant que, no obstant, manté la seva influència sobre el final del consens urbà forjat durant la transició.

[en] The civic movement forged in neighborhoods during the Franco dictatorship in Spain, in sixties was led by opposition militants (basically Communist and Christian activists base). Its structure in Catalonia was a series of neighbourhood committees and associations. From 1972 onwards, it was organized in Barcelonaaround a legal federation (FAVB) which was largely middle class and initially linked to the local Francoist establishment. However, it was quickly taken over by the urban and Catalanist left which enabled it to become a key part of the fight against Francoism and the struggle for democracy. This popular movement achieved numerous victories in Barcelona in terms of urban, social and cultural issues. Internal changes in the FAVB and their relationship with the local authority, but especially the appointment of Barcelona as Olympic 1992, imposed a change of scale and urban city model. This marked the end of this cultural hegemony and a democratic socialist idea of a city which, however, maintains its influence over the end of the street consensus forged during the transition.
[ca] Aquest article examina la relació entre la mida municipal—tant territorial com demogràfica—i l'abstencionisme a les eleccions municipals del Brasil el 2016 i el 2020. En comparar eleccions realitzades abans i durant la pandèmia de la COVID-19, l'estudi busca distingir els factors explicatius estructurals dels efectes relacionats amb la pandèmia. Recupera un debat antic, però sovint ignorat en la geografia, qüestionant la idea que els factors espacials són merament deterministes. Utilitzant regressió per mínims quadrats ordinaris (MQO), l'anàlisi abasta tots els municipis brasilers i revela una relació negativa consistent entre la mida territorial i la participació electoral: els municipis més grans presenten taxes més altes d'abstenció en ambdós contextos electorals. Aquest resultat s'alinea amb teories que emfatitzen el paper de la distància, l'accessibilitat i l'escala territorial en la configuració de la participació política. A més, l'estudi assenyala que la mida poblacional no impacta significativament l'abstencionisme, i el seu efecte, ja limitat, podria haver estat encara més neutralitzat per la pandèmia. Aquests resultats subratllen la importància dels factors territorials en el comportament electoral i en els estudis sobre democràcia, i poden contribuir a debats més amplis en geografia política en demostrar com les estructures espacials influeixen en el compromís ciutadà. Comprendre com les dinàmiques territorials afecten la participació pot ajudar a millorar les polítiques públiques per reduir l'abstencionisme i enfortir la legitimitat democràtica.

[en] This article investigates the relationship between size (territorial and electoral) and abstentionism in Brazil's 2016 and 2020 municipal elections, using the pandemic to highlight more permanent explanatory factors. It revisits a tradition in geography that is often erroneously associated with geographical determinism and abandoned. Ordinary least squares (OLS) linear regressions were used to analyze both elections in all federative units of Brazil. This article reveals that, in both pre-pandemic and pandemic contexts, there is a causal relationship between larger territorial size and lower electoral participation in Brazil. However, the pandemic possibly nullified the effect of demographic size on abstentionism. The research's conclusion may help to understand the relationships between the country's political-geographical design and the quality of the Brazilian democratic system.
[ca] Aquest article descriu l'experiència d'innovació docent i col·laboració interuniversitària (UB, UVic, UManresa i UdG) duta a terme entre quatre docents de diversos graus (Belles Arts, Educació Infantil i Primària, Educació Social i Arts Escèniques), que reflexionen sobre com desbordar els marcs estancats en l'educació superior. MÈTODE. Les pràctiques acadèmiques descrites tenen com a objectiu contribuir al camp de la investigació educativa basada en les arts, i fomentar en l'alumnat una formació encarnada basada en la indagació de l'experiència d'aprendre. RESULTATS. Partint de metodologies feministes i pedagogies performatives, i en col·laboració amb l'equip comissarial del Centre d'Art Contemporani de Barcelona, que va convidar a exposar el procés de treball, l'experiència va permetre visibilitzar i posar en valor les aportacions de l'alumnat. DISCUSSIÓ. La principal contribució d'aquesta iniciativa és repensar el sentit de l'educació artística com un escenari de producció cultural (no només de transmissió de saber), una manera de reflexionar de forma crítica (mitjançant mètodes artístics) sobre les maneres d'aprendre i ser a la universitat, d'autoritzar-se com a productors de coneixement, de crear processos artístics col·laboratius, i de generar pràctiques situades i transformadores en el context (educatiu, artístic, professional).

[en] INTRODUCTION. This article describes the experience of an interuniversity teaching innovation project carried out by four teachers from the universities of Barcelona, Girona, Universitat de Vic-Universitat Central de Catalunya, and UManresa. The project explored teaching innovation in bachelor's degrees in fine arts, childhood and primary education, social education and the performing arts. The writers reflect on how to break down the more rigid structures of higher education. METHOD. The academic practices described sought to contribute to the field of arts-based educational research and encourage students to engage in embodied and inquiry-based learning. RESULTS. The project, which was informed by feminist methodologies and performative pedagogies, received the support of the curatorial team at the Fabre i Coats Centre of Contemporary Art of Barcelona, who invited the writers to exhibit the different stages of the project at the Centre. The project highlighted and added value to the contributions students make in the higher education classroom. DISCUSSION. The main contribution of this initiative was to rethink the purpose of art education, which can be a scenario not only for knowledge transfer but for cultural production. The initiative also used art to promote critical thinking about how learning takes place and what it means to be in a university, and it helped students become empowered as producers of knowledge, creators of artistic and collaborative processes, and generators of contextualized and transformative educational, artistic and professional practices.
[ca] Joaquim Sunyer (1874-1956) pintor i gravador català, va viure a Paris entre 1896 i 1913, integrat en el grup de pintors espanyols: Picasso, Iturrino, Canals, etc., que allà es formaven i absorbien les novetats artístiques. A la capital francesa va desenvolupar una excel·lent manera de gravar l'aiguafort i l'aiguatinta i sobretot, va experimentar l'aiguafort en color, de manera que cal situar-lo - al nostre entendre, fins aquest moment no està justament reconeguda la vàlua d'aquesta parcel·la de la seva treball- com el millor gravador català, i espanyol per extensió, de la seva època. Els gravats creats a Paris tenen en comú la representació d'aspectes de la vida quotidiana, destacant un bon grup de vistes urbanes la majoria de les quals s'han pogut identificar. Mostra els diferents ambients dels carrers i jardins públics i la varietat dels estrats socials que fluïen al Paris del canvi de segle. Representa un espai públic, de vegades de caràcter típic i popular com el París de les fotografies d'Atget, altres d'ambient més naturalista, que, en conjunt, aconsegueix sumar a la qualitat i l'impacte de l'experiència creadora mitjançant un mitjà tradicional renovat com el del gravat, un veritable testimoni social i urbà.

[en] Joaquim Sunyer (1874-1956) Catalan painter and engraver, lived in Paris between 1896 and 1913, integrated into the group of Spanish painters: Picasso, Iturrino, Canals, etc., which were formed there absorbing the artistic novelties.In the French capital he developed an excellent way to work etching and aquatint and above all, he experimented with etching in color, which is why we have to situate him - to our knowledge, until now this part of his work is not justly recognized and valued - as the best Catalan engraver, and, by extension, Spanish of his time. The engravings created in Paris have in common the representation of aspects of daily life, highlighting a good group of urban views most of which have been identified.He shows the different environments of public streets and gardens and the variety of social strata that flowed in the Paris of the turn of the century. He represents a public space, sometimes of typical and popular character like the Paris of the photographs of Atget, other of more naturalistic environment, that, altogether, manages to add to the quality and the impact of the creative experience through a renewed traditional medium like engraving, a true social and urban testimony.
[ca] S'analitzen en aquest article tres camps concrets i independents en la didàctica del llatí: la referència històrica, la investigació científica contemporània i la legislació en matèria educativa a Espanya. Com a punt de referència històric es prenen els estudis del filòsof txec de l'educació Johannes Amos Comenius (s. XVII); per a la referència actual s'exploren les línies de recerca en la didàctica de segones llengües dels darrers cinquanta anys; i per a la normativa es pren la recent publicació de la Llei orgànica 3/2020, de 29 de desembre, i el RD 243/2022 que fixa el currículum de les diferents assignatures. S'estableix, doncs, una comparació entre els tres eixos fixats per a l'estudi i finalment es proposen orientacions bàsiques d'aplicació per a l'aula de llatí.

[en] This paper analyzes approaches to Latin teaching across three independent fields: historical approaches, contemporary research, and educational regulations in Spain. The 17th century Czech educational philosopher Johannes Amos Comenius provides a point of historical reference. The paper compares Comenius' educational methods to the last fifty years of research on Second Language Acquisition. Finally, the paper discusses Spain's Organic Law 3/2020, published on 29 December, and RD 217/2022, which prescribes the secondary school curriculum in Spain. By comparing approaches to Latin teaching across these three axes, the paper lays down practical guidelines and tips for implementation in the Latin classroom.
[ca] L'article presenta una experiència d'Aprenentatge Basat en Problemes (ABP) que l'Observatori sobre la Didàctica de les Arts (ODAS) va posar en marxa durant el curs acadèmic 2009-2010 en la Facultat de Belles Arts de la Universitat de Barcelona. L'estudi empíric utilitza un enfocament qualitatiu i té per finalitat examinar les dinàmiques i les interaccions generades pels grups de treball en les sessions de tutoria dedicades a l'establiment de les normes de regulació del treball en equip. Els resultats de l'anàlisi mostren diferències quant a la gestió del treball en equip entre els estudiants guiats per un tutor expert i els orientats per un tutor no-expert.

[en] This article presents a Problem Based Learning (PBL) experience that the Observatory for Education in the Arts (ODAS) launched during the 2009-2010 academic year at the Faculty of Fine Arts of the University of Barcelona. The empirical study has a qualitative approach and aims to exam the dynamics and interactions generated by the working groups in the tutoring sessions dedicated to the establishment of regulatory standards of teamwork. The results of the analysis show differences in the teamwork management among students guided by an expert tutor and those students guided by a non-expert tutor.
[ca] L'article és una revisió sobre la situació actual de l'ensenyament de la pronunciació a la classe de llengües estrangeres, amb especial atenció pel que fa a l'àmbit de l'espanyol per a estrangers. Aquí es fa una aprofundida revisió tant teòrica com pràctica de la bibliografia i dels estudis realitzats fins el moment en aquest camp de la didàctica. Aquest article és part de la tesi doctoral anomenada "Creencias de los profesores de E/LE sobre la enseñanza/aprendizaje de la pronunciación", defensada en febrer de 2008 a la Universitat de Barcelona.

[en] The article reflects on the current situation of pronunciation teaching in the foreign language classroom, with special attention on the area of Spanish for foreigners. It includes an exhaustive theoretical and practical revision of the literature and previous studies performed in this field of Teaching. This article is part of the PhD Dissertation entitled "Creencias de los profesores de E/LE sobre la enseñanza/aprendizaje de la pronunciación", presented on February 2008 at the Universitat de Barcelona.
[ca] Dins l'àmbit de la neurolingüística, en general, i de l'afasiologia i el bilingüisme, en particular, els patrons de recuperació selectiu i paradoxal representen un punt d'inflexió sobre l'organització de les llengües en un individu bilingüe i sobre la localització de dues llengües en el cervell. Un patró de recuperació selectiu vers la L2 (o un sots-patró paradoxal) implica la pèrdua de la L1 (la llengua materna o de més ús) en un subjecte, sent un fet a tenir en compte quan es fa el diagnòstic d'aquests pacients i una teràpia adient dirigida a afavorir les dues llengües. L'article fa un repàs dels casos de recuperació selectiva vers la L2 i descriu breument els dos models existents en relació amb la topografia cerebral d'una L1 i una L2, tot incidint en la participació d'estructures subcorticals, d'una xarxa comuna o de la possible implicació de l'hemisferi dret.

[en] In the field of neurolinguistics, in general, and aphasiology and bilingualism, in particular, selective and paradoxical recovery patterns represent an inflection point for the organization of two languages in the brain. A selective pattern of recovery towards the L2 (or a paradoxical sub-pattern) involves the loss of the L1 (the native or most-used language) in a subject. This is an aspect to take into account when bilingual patients are diagnosed, and therapy that favors both languages is recommended. This paper reviews cases of selective recovery towards the L2 and briefly describes the two existing models in relation to the cerebral topography of a L1 and L2, which feature the participation of subcortical structures, a common network or the possible involvement of the right hemisphere.
[ca] Un component significatiu de la fama del Bosch el constitueixen els seus monstres i les seves criatures terribles, que turmenten els sants ermitans, com sant Antoni o sant Jeroni, i que habiten els inferns dels Judicis Finals. Però una part important d'aquestes imatges ja existia anteriorment en el món fantàstic medieval, on ocupava espais perifèrics de l'arquitectura, decorava els marges dels manuscrits o donava protagonisme a les misericòrdies dels cadirats de cor. Com a la pintura del Bosch, en tots aquests casos proliferen els monstres híbrids, els dracs i les bèsties mig humanes i mig animals. Però l'existència d'aquests precedents és gairebé imperceptible als ulls de l'espectador actual. El Bosch assimila aquestes imatges, però el resultat de la seva pintura és molt diferent, probablement perquè dóna el protagonisme absolut a tot aquell món que fins aleshores havia ocupat només un espai marginal. Les misericòrdies dels cadirats de cor constitueixen un repertori extraordinari i poc conegut a l'abast del pintor de 's-Hertogenbosch.

[en] Monsters and terrible creatures are a significant component of the fame of Bosch. These creatures torment the holy hermits, like St Anthony and St Jerome, and inhabit the hells of the Final Judgements. However, a significant portion of these images existed previously in the medieval fantastic world, occupying peripheral areas of architecture, decorating the margins of manuscripts and giving prominence to the misericords of choir stalls. As in Bosch's paintings, in all these cases, hybrid monsters, dragons and beasts half human and half animal proliferate. But the existence of such precedents is almost imperceptible to the eye of the current spectator. Bosch assimilates these images but the result of his painting is very different, probably because he gives absolute prominence to that which before had occupied only marginal space. The Misericords of choir stalls represent an extraordinary and little-known repertory of the painter from 's-Hertogenbosch.
[ca] Aquest article explora les diferents representacions al voltant de les papallones Monarca que apareixen a la novel·la La montaña de las mariposas, escrita per l'autor mexicà Homero Aridjis, des de la perspectiva del gir animal. Així mateix, s'analitza la connexió que s'estableix entre els personatges humans i les papallones, i el paper que tenen aquests insectes com a elements de crítica social i política dins de la novel·la. Finalment, s'assenyala la relació que tenen les papallones Monarca de la novel·la amb el moviment ecologista encapçalat per l'autor.

[en] This article explores the different representations related to the Monarch butterflies featured in the novel La montaña de las mariposas, written by the Mexican author Homero Aridjis, from the perspective of the animal turn. The connection established between the human characters and the butterflies is examined as well as the role played by these insects as an element of social and political criticism within the novel. Finally, it considers the relationship that the Monarch butterflies in the novel have with the environmental movement lead by the author.