[ca] Antecedents: L'obesitat mòrbida és una de les malalties metabòliques cròniques més prevalents, considerada com una epidèmia i un gran problema de salut pública. S'acompanya de comorbiditats que disminueixen la qualitat i esperança de vida. Actualment existeixen eficaços tècniques bariátricas acceptades per les societats científiques. Darrerament ressorgeix la Plicatura Gàstrica, que pretén imitar l'efecte restrictiu i metabòlic de la Gastrectomia Vertical. Existeix controvèrsia sobre els seus beneficis i són escassos els estudis experimentals. Objectiu: Determinar canvis ponderals, metabòlics, hormonals i histològics de la Plicatura Gàstrica en un model experimental d'obesitat en comparació amb la Gastrectomía Vertical. Material i mètodes: Es van utilitzar 3 grups d'un model experimental d'obesitat (rates Sprague-Dawley) als quals es va realitzar una Plicatura Gàstrica, un Gastrectomia Vertical i una gastrotomía (grup Sham). En tots es va valorar pes, ingesta, glucèmies, nivells hormonals i es van prendre biòpsies gastrohepáticas en cirurgies i sacrificis. Es defineix aquest estudi com de recerca aplicada. El seu objectiu principal planteja resoldre qüestions de tipus pràctic i el seu desenvolupament va dirigit a millorar processos existents. El seu disseny és prospectiu, intervencionista, experimental i aleatoritzat. Resultats: La Gastrectomia Vertical provoca majors pèrdues ponderals a llarg termini i major descens de la glucèmia que la Plicatura Gàstrica. En el grup Plicatura Gàstrica, postoperatoriament, s'evidencia una ingesta total major i preferència per la dieta cafeteria. S'evidencia un descens de la grelina i del glucagó després de la Gastrectomía Vertical, al contrari que en el grup Plicatura Gàstrica. Totes dues tècniques produeixen una millora de l'esteatosi i inflamació hepàtica, i la Plicatura Gàstrica provoca una inflamació important de la submucosa gàstrica. Conclusions: S'han obtingut dades que donen suport a la teoria que la Gastrectomía Vertical és una tècnica quirúrgica més eficaç que la Plicatura Gàstrica tant a nivell ponderal com a millora de les comorbiditats.

[en] Background: Morbid obesity is one of the most prevalent chronic metabolic diseases, considered an epidemic and a major public health problem. Comorbidities that diminish the quality and life expectancy is attached. Currently there are effective bariatric techniques accepted by the scientific societies. Gastric plication lately resurfaces, which aims to mimic the metabolic and restrictive effect of sleeve gastrectomy. There is controversy over the benefits and few experimental studies. Goal: To determine Gastric Plication changes in weight, metabolism, hormones and histology, based on an experimental model of obesity, compared with sleeve gastrectomy. Material and methods: There were used 3 groups of an experimental model of obesity (Sprague Dawley rats), to which a Gastric Plication, a Sleeve gastrectomy and a gastrotomy (Sham group) was performed. In all groups weight, intake, blood glucose levels, hormone levels were measured and gastric-liver biopsies were taken in surgeries and sacrifices. This study is defined as applied research. Its main objective poses resolve practical issues and their development is aimed to improve existing processes. Its design is prospective, interventionist, randomized and experimental. Results: The Sleeve Gastrectomy causes greaater weight losses in long term and greater reductions in blood glucose greater than Gastric plication. In Gastric Plication group, postoperatively, greater total intake is evidenced and cafeteria diet is preferred. A decrease in ghrelin and glucagon after gastrectomy is evidenced, unlike the Gastric plication group. Both techniques produce an improvement in hepatic steatosis and inflammation, and Gastric plication causes significant inflammation of the gastric submucosa. Conclusions: We have obtained data supporting the theory that sleeve gastrectomy is more effective than Gastric plication in both weight loss and improvement of comorbidities.