[ca] La meva formació com a filòsofa i teòloga abans que com a psicoanalista justifica que els punts que tractaré aquí estiguin vinculats més amb la dimensió epistemològica de la psicoanàlisi que amb la dimensió terapèutica, a part del fet que considero aquesta dimensió la part més decisiva de la contribució de la psicoanàlisi a la cultura, i també la que afronta majoritàriament la qüestió de l'estatut de l'inconscient. M'aproximaré a aquesta qüestió de tres maneres diferents:1) Quins interrogants planteja a la nostra cultura el descobriment de l'existència d'un inconscient, i en particular a la filosofia? 2) Quines qüestions s'han quedat suspeses? 3) L'existència d'un inconscient és necessària? La meva proposta és assegurar coherència i unitat a la meva subjectivitat a través de la seva submissió a allò negatiu. Es tracta en tot moment de qüestionar això o aquella/aquell que crec que sóc jo, mi i meu, considerant que potser pertanyi al món o allò altre i no a mi. Utilizo, per tant, allò negatiu no a la manera de Hegel, o sigui per assolir un absolut que sigui únic i universal, sinó per tornar a la diferència entre mi i el món, entre mi i allò altre, i així assegurar la meva pròpia singularitat com a lloc a partir del qual s'origina la meva certesa o veritat. Un lloc que és garant de la realitat que percebo o de la veritat que afirmo és el meu cos. Puc allunyar-me de la meva pròpia realitat o veritat, però el meu cos les recorda, ja sigui pertorbant els meus comportaments o els meus discursos, ja sigui produint símptomes patològics que poden acabar en malalties que la medicina tradicional no aconsegueix ni comprendre ni guarir. Ens podem preguntar si, en aquest context, l'inconscient equival al resultat d'una repressió o potencials encara no cultivats, que l'imperialisme occidental ens posa en risc de paralitzar imposant l'energia neutralitzada de la tècnica en comptes d'afavorir el cultiu de l'energia sexuada dels éssers vivents. El cultiu de les percepcions sensibles com a camí per transformar l'energia natural en energia espiritual és un altre aspecte de certes cultures que pot evitar la repressió de l'energia natural i la constitució d'un inconscient.

[en] My training as a philosopher and theologian before that of psychoanalyst serves as a justification for the fact that the points I will address here are more connected to the epistemological dimension of psychoanalysis than the therapeutic dimension, apart from the fact that I consider that dimension the most decisive part of the contribution of psychoanalysis to culture, and also that which most challenges the question of the statute of the unconscious. I will look at this matter in three different ways: 1) What questions do the discovery of the existence of an unconscious raise for our culture, and for philosophy in particular? 2) What questions have remained in the air? 3) Is the existence of an unconscious necessary? My proposal is that of ensuring coherence and unity to my subjectivity through its submission to the negative. It is a matter of questioning, at every point, this or that which I believe is I, me and mine, considering that perhaps it belongs to the world of the other and not to me. I use the negative, therefore, not as Hegel does, that is, to reach an absolute that is single and universal, but rather to return to the difference between me and the world, between me and the other, and thus ensure my own singularity as a place from which my certainty or truth originates. A place that is the guarantee of the reality I perceive or the truth that I affirm is my body. I can distance myself from my own reality or truth, but my body remembers them, whether by disturbing my behaviours or what I say, whether by producing pathological symptoms that can end up as illnesses that traditional medicine is unable to even understand or cure. We can ask ourselves whether, in this context, the unconscious is equivalent to the result of a repression or a potential as yet uncultivated, which western imperialism puts us at risk of paralysing by imposing the neutralized energy of technology instead of favouring the cultivation of the sexuate energy of living beings. The cultivation of the sensitive perceptions as a path to transforming natural energy into spiritual energy is another aspect of certain cultures which can avoid the repression of natural energy and the constitution of an unconscious.