[ca] Aquesta tesi s'inclou en la disciplina de l'Arqueologia del Paisatge i forma part de la investigació que es dirigeix des del GIAP (Grup d'Investigació en Arqueologia del Paisatge) de l'ICAC. Se centra en la problemàtica de les centuriacions en planes litorals, l'antropització de zones humides i les aplicacions SIG en arqueologia del paisatge, una problemàtica compartida amb altres projectes dirigits pel Dr. Josep Maria Palet. La plana de València, presenta les característiques històriques, físiques i geogràfiques idònies per al desenvolupament d'aquest tipus d'estudi, ja que l'àrea es caracteritza per tenir gran un pes històric, producte de les successives intervencions antròpiques així com de les transformacions naturals. Ambdós factors han configurat el paisatge cultural actual. L'anàlisi integrada del paisatge s'ha dut a terme mitjançant la coordinació de diversos àmbits de treball i tècniques: l'anàlisi arqueomorfológica, l'estudi del poblament i l'ocupació del territori, l'estudi de les fonts escrites i les anàlisis paleoambientals. La interdisciplinarietat és un aspecte clau que ha conferit un alt grau de fiabilitat als resultats d'aquesta tesi, essencial per al coneixement del paisatge cultural valencià així com per a una gestió adequada d'aquest. Els treballs realitzats han permès identificar diverses fases en la formació del paisatge cultural valencià entre les que destaquen dues. La primera gran intervenció en l'estructuració territorial va tenir lloc en època romana altimperial mitjançant la implantació de centuriacions en les planes dels territoris de "Saguntum", "Saetabis" i "Valentia", els eixos principals de les quals encara estan en ús. Una segona fase se situa en el període andalusí, quan es modifica la xarxa viària i es construeixen els sistemes hidràulics de l'Horta de València, intervencions que, encara que afecten localment l'estructuració anterior, permeten conservar la major part dels eixos viaris romans.

[es] Esta tesis se incluye en la disciplina de la Arqueología del Paisaje y forma parte de la investigación que se dirige desde el GIAP (Grupo de investigación en Arqueología del Paisaje) del ICAC. Se centra en la problemática de las centuriaciones en llanuras litorales, la antropización de zonas húmedas y las aplicaciones SIG en arqueología del paisaje, una problemática compartida con otros proyectos dirigidos por el Dr. Josep Maria Palet. La llanura de Valencia, presenta las características históricas, físicas y geográficas idóneas para el desarrollo de este tipo de estudio, puesto que el área se caracteriza por tener gran un peso histórico, producto de las sucesivas intervenciones antrópicas así como de las transformaciones naturales. Ambos factores han configurado el paisaje cultural actual. El análisis integrado del paisaje se ha llevado a cabo mediante la coordinación de diversos ámbitos de trabajo y técnicas: el análisis arqueomorfológico, el estudio del poblamiento y la ocupación del territorio, el estudio de las fuentes escritas y los análisis paleoambientales. La interdisciplinariedad es un aspecto clave que ha conferido un alto grado de fiabilidad a los resultados de esta tesis, esencial para el conocimiento del paisaje cultural valenciano así como para una gestión adecuada del mismo. Los trabajos realizados han permitido identificar diversas fases en la formación del paisaje cultural valenciano entre las que destacan dos. La primera gran intervención en la estructuración territorial tuvo lugar en época romana altoimperial mediante la implantación de centuriaciones en las llanuras de los territorios de "Saguntum", "Saetabis" y "Valentia", cuyos ejes principales todavía están en uso. Una segunda fase se sitúa en el período andalusí, cuando se modifica la red viaria y se construyen los sistemas hidráulicos de la Huerta de Valencia, intervenciones que, aunque afectan localmente la estructuración anterior, permiten conservar la mayor parte de ejes viarios romanos.