[ca] La savina turífera és un arbre endèmic de la Mediterrània occidental i d'àrea fragmentada, del qual actualment només es coneixen tres poblacions als Pirineus. En aquest article es presenten els resultats d'un estudi sobre la població del Pallars (Pirineus centrals), que és la més nombrosa i extensa de la serralada, i l'única coneguda als Pirineus meridionals. Aquesta espècie es distribueix al Pallars per tres valls (Ferrera, Cardós i Noguera Pallaresa), constituint probablement 2 poblacions separades, una per al conjunt de les valls Ferrera i Cardós i l'altra per a la vall de la Noguera Pallaresa. L'àrea d'ocupació ha estat estimada en 356 ha (460 ha si s'aplica una correcció pel pendent dels vessants), el 84% de la qual és a la vall Ferrera. L'hàbitat característic són vessants de fort pendent i molt rocosos, orientats al SE o SW, en altituds de (860) 1100-1450 (1600) m i coberts per un mosaic de vegetació diversa dominada per comunitats de roca i prats xeròfils. La població ha estat estimada en 3585-4724 individus (al voltant d'un 50% adults reproductors), dels quals el 95% es troben a la vall Ferrera. L'estudi de l'estructura de tres poblacions locals mostra diferències importants segons la situació central o perifèrica d'aquests nuclis i segons la densitat de savines. En nuclis centrals i densos s'observa un reclutament continu, una sex ratio equilibrada amb biaix favorable a les femelles i un predomini clar dels individus unicaules. En nuclis subcentrals i de densitat mitjana el reclutament és més feble i discontinu, en la sex ratio predominen lleugerament els mascles i hi ha un equilibri entre els individus unicaules i multicaules. En nuclis perifèrics i de densitat feble el reclutament dels darrers temps ha estat nul, la sex ratio mostra un biaix molt favorable a les femelles i predominen els individus multicaules. Aquestes diferències serien atribuïbles a la qualitat dels hàbitats locals i a factors densodependents que incideixen en la disseminació. No s'observen diferències entre nuclis pel que fa al nombre mitjà de llavors per gàlbul, que en conjunt és de 3,09 (1-7). Tots els nuclis estudiats mostren indicis d'un increment poblacional recent -des de fa 30-40 anys fins a l'actualitat, segons els casos- gràcies a la colonització de prats i de camps abandonats. La categoria que correspon a aquesta espècie a Catalunya aplicant els criteris de la IUCN (2001) és VU D2.

[en] Thuriferous Juniper (Juniperus thurifera L.) is a Western Mediterranean endemic tree with a fragmented area. Only three populations are known ont the Pyrenees, at the northern border of its range. In this paper we present the results of a field study on the Pallars county population (Catalonia, Central Pyrenees), which is the most large pyrenean population and the only one in the southern slope of this mountain range. This species is found in the three main valleys of the Pallars (Ferrera, Cardós and Noguera Pallaresa). They probably constitute three different populations, one for the whole Ferrera and Cardós valleys, and two other in Noguera Pallaresa valley. The area of occupancy has been estimated in 356 ha (460 ha if a correction for the slopes is applied), 84% of which is in Ferrera valley. The typical habitat are rocky slopes with SW or SE orientation, in altitudes of (860)1100-1450(1600) m, covered with a mosaic of vegetation dominated by plants of rocky habitats and xerophilous meadows. The population has been estimated at 3585-4724 individuals (approximately 50% are adults), 95% of which can be founs in Ferrera valley. Structure of local populations shows important differences in fuction of central or peripheral situation and the density of individuals. In central and dense local population it can be observed a continuous recruitment, a balanced sex ratio with a positive bias for females and a clear dominance of single-stemmed trees. In subcentral and middle density population we found a weaker and discontinuous recruitment, a sligth predominance of male individuals and an equilibrated proportion of single-stemmed and multi-stemmed trees. In a peripheral local population with very low density the recruitment in the last two decades has been null, sex ratio is highly female-biased and show a dominance of multi-stemmed trees. These differences could be attributed to the quality of local habitats and denso-dependent factors that affect seed dispersion. No differences in the average number of seeds per cone (3.09) are observed in the studied local populations. All the local populations show signs of a recent increase -from 40-30 years ago until present- thanks to the colonization of abandoned meadows and fields. According the data obtained the IUCN category for the species in Catalonia is VU D2.