[ca] El bari de l'Eixample és un dels més representatius de Barcelona. Construït entre 1860 i 1940, està compost per construccions històriques, reconegudes com a Patrimoni Cultural i representa un gran exemple d'urbanisme innovador. L'emblemàtic districte de l'Eixample es caracteritza per les seves diferents illes. Aquestes pomes quadrades estan compostes per edificis rectangulars i pentagonals amb xamfrans de 45 graus. Tots aquests edificis, construïts durant l'expansió de la ciutat, van ser construïts amb obra de fàbrica no reforçada o bé amb una combinació d'obra de fàbrica no reforçada i de formigó / acer. Els edificis d'obra de fàbrica no reforçada estan entre les estructures més vulnerables davant accions sísmiques. Per tant, no s'ha de descuidar el fet que els edificis de districte de Eixample van ser dissenyats considerant només les accions verticals i no les horitzontals. Cal assenyalar que aquestes tipologies estructurals són molt vulnerables a les accions sísmiques, tot i que el perill sísmic en aquesta regió és de nivell baix a moderat. Els edificis de l'Eixample poden classificar-se en dues tipologies: una amb murs d'obra de fàbrica de càrrega en tota l'altura i una altra amb columnes d'acer / formigó a la planta baixa i murs d'obra de fàbrica no reforçats en les superiors. El present estudi se centra en l'anàlisi de la vulnerabilitat sísmica d'un sistema estructural híbrid, que consisteix en part en murs d'obra de fàbrica de càrrega, bigues d'acer i columnes de ferro fos. Aquesta solució constructiva és molt comú perquè permet grans espais oberts i, per tant, permet l'ús de les plantes baixes com instal·lacions comercials o administratives. No obstant això, el sistema estructural híbrid amb presència d'un sol pis tou pot augmentar considerablement la vulnerabilitat d'aquestes tipologies d'edificis.

[es] El bario del Eixample es uno de los más representativos de Barcelona. Construido entre 1860 y 1940, está compuesto por construcciones históricas, reconocidas como Patrimonio Cultural y representa un gran ejemplo de urbanismo innovador. El emblemático distrito del Eixample se caracteriza por sus distintas manzanas. Estas manzanas cuadradas están compuestas por edificios rectangulares y pentagonales con chaflanes de 45 grados. Todos estos edificios, construidos durante la expansión de la ciudad, fueron construidos con obra de fàbrica no reforzada o bien con una combinación de obra de fàbrica no reforzada y de hormigón/acero. Los edificios de obra de fàbrica no reforzada están entre las estructuras más vulnerables frente acciones sísmicas. Por lo tanto, no se debe descuidar el hecho de que los edificios del distrito de Eixample fueron diseñados considerando sólo las acciones verticales y no las horizontales. Cabe señalar que estas tipologías estructurales son muy vulnerables a las acciones sísmicas, aunque el peligro sísmico en esta región es de nivel bajo a moderado. Los edificios del Eixample pueden clasificarse en dos tipologías: una con muros de obra de fàbrica de carga en toda la altura y otra con columnas de acero/hormigón en la planta baja y muros de obra de fàbrica no reforzados en las superiores. El presente estudio se centra en el análisis de la vulnerabilidad sísmica de un sistema estructural híbrido, que consiste en parte en muros de obra de fàbrica de carga, vigas de acero y columnas de hierro fundido. Esta solución constructiva es muy común porque permite grandes espacios abiertos y, por lo tanto, permite el uso de las plantas bajas como instalaciones comerciales o administrativas. No obstante, el sistema estructural híbrido con presencia de un solo piso blando puede aumentar considerablemente la vulnerabilidad de estas tipologías de edificios.