[ca] Aquesta tesi doctoral explora les transicions cap a l'educació postobligatòria de fills i filles de migrants d'origen marroquí i pakistanès en un context de segregació urbana i escolar. Les transicions cap a l'educació postobligatòria són claus en les trajectòries educatives dels i les joves des d'una mirada sociològica sensible a la reproducció de les desigualtats socials dins del sistema educatiu. Els diferents perfils socials -diferenciats per l'articulació de posicions en l'estructura social en funció de l'etnicitat, l'origen migrant, la classe i el gènere- experimenten processos de transició diferents que es tradueixen en distribucions d'oportunitats desiguals. Nombrosos estudis demostren que tant a Catalunya com en la majoria de contextos analitzats els fills i filles de migrants tendeixen a estar sobrerrepresentats als itineraris professionals. Amb l'objectiu de comprendre aquestes tendències desiguals, aquesta tesi doctoral s'interroga per aquest fenomen explorant els significats i experiències que s'acaben traduint en processos de transició específics. A partir d'aquesta pregunta, la tesi parteix d'un model analític que entén els processos de transició com el resultat d'articulacions identitàries i aspiracionals. Les identitats i les aspiracions no es donen en el buit, sinó dins dels significats disponibles en les doxes dels camps socials que anticipen les definicions a partir de les quals els i les joves s'entenen a si mateixos/es i els seus horitzons d'acció. Per a copsar, descriure i analitzar aquests significats s'ha dissenyat una metodologia qualitativa, longitudinal i visual que acompanya a 18 fills i filles de migrants pakistanesos y marroquins del barri del Raval de Barcelona durant la transició a l'educació postobligatòria mitjançant entrevistes semiestructurades i fotoestimulades. Els resultats de la investigació s'enfoquen, en primer lloc, en les identitats socials projectades en el camp social analitzat. S'observen processos d'articulació identitària profundament influenciats pel context de segregació i superdiversitat del Raval que produeix identificacions més o menys properes a les disposicions que l'escola reconeix i premia. En segon lloc, l'anàlisi de les identitats escolars demostra la persistència de la ideologia individualista meritocràtica i dels dons naturals, la distinció jeràrquica del coneixement teòric sobre el coneixement pràctic i una lògica d'encaix que planteja que "a cada tipus d'alumne/a li correspon naturalment un tipus o altre d'itinerari o modalitat educativa postobligatòria". En tercer lloc, la tesi doctoral proposa una tipologia que distingeix quatre processos de transició a partir de les experiències documentades: les transicions per ambició refredada, per ambició sostinguda, per encaix immediat i per encaix professional. En conjunt, la tesi doctoral demostra que les transicions cap a l'educació postobligatòria dels fills i filles de migrants són el producte de complexes interaccions de les posicions estructurals, institucionals i relacionals. Així, a partir de les veus dels i les joves, es construeix una diagnosi desessencialitzant de les realitats de l'alumnat descendent de migrants i/o que pertany a minories ètniques. A més, es demostra que l'origen migrant familiar no sempre suposa un hàndicap en les trajectòries educatives sinó que a vegades esdevé un revulsiu que afavoreix la vinculació escolar i la formulació d'aspiracions ambicioses. Amb tot, la tesi doctoral ofereix eines per a una comprensió profunda de les transicions cap a l'educació postobligatòria dels fills i filles de migrants. Això pot ser útil per a formular polítiques educatives, intervencions pedagògiques i orientacions acadèmiques sensibles a la realitat migrant i compromeses amb l'objectiu de la igualtat d'oportunitats efectiva entre l'alumnat independentment del seu origen.

[es] Esta tesis doctoral explora las transiciones hacia la educación postobligatoria de hijos e hijas de migrantes de origen marroquí y pakistaní en un contexto de segregación urbana y escolar. Las transiciones hacia la educación postobligatoria son clave en las trayectorias educativas de los y las jóvenes desde una mirada sociológica sensible a la reproducción de las desigualdades sociales dentro del sistema educativo. Los distintos perfiles sociales -diferenciados por la articulación de posiciones en la estructura social en términos de etnicidad, origen migrante, clase y género- experimentan procesos de transición distintos que se traducen en distribuciones de oportunidades desiguales. Numerosos estudios demuestran que, tanto en Cataluña como en la mayoría de contextos analizados, los hijos e hijas de migrantes tienden a estar sobrerrepresentados en itinerarios profesionales. Con el objetivo de comprender estas tendencias desiguales, esta tesis doctoral se interroga por este fenómeno explorando los significados y experiencias que se terminan traduciendo en procesos de transición específicos. A partir de esta cuestión, la tesis parte de un modelo analítico que entiende los procesos de transición como el resultado de articulaciones identitarias y aspiracionales. Las identidades y aspiraciones no se dan en el vacío, sino dentro de los significados disponibles en las doxas de campos sociales que predefinen los términos en que los y las jóvenes se entienden a sí mismos/as y sus horizontes de acción. Para captar, describir y analizar estos significados se ha diseñado una metodología cualitativa, longitudinal y visual que acompaña a 18 hijos e hijas de migrantes pakistanís y marroquís del barrio del Raval de Barcelona a lo largo de la transición hacia la educación postobligatoria mediante entrevistas semiestructuradas y fotoestimuladas. Los resultados de esta investigación arrojan luz, en primer lugar, sobre las identidades sociales proyectadas en el campo social analizado. Se observan procesos de articulación identitaria profundamente influenciados por el contexto de segregación y superdiversidad del Raval que producen identificaciones más o menos cercanas a las disposiciones que la escuela reconoce y premia. En segundo lugar, el análisis de las identidades escolares revela la persistencia de la ideología individualista meritocrática y de los dones naturales, la distinción jerárquica del conocimiento teórico sobre el conocimiento práctico y una lógica de encaje que plantea que "a cada tipo de alumno/a le corresponde naturalmente un tipo u otro de itinerario o modalidad educativa postobligatoria". En tercer lugar, la tesis doctoral propone una tipología que distingue cuatro procesos de transición a partir de las experiencias documentadas: las transiciones por ambición enfriada, por ambición sostenida, por encaje inmediato y por encaje profesional. En conjunto, la tesis doctoral demuestra que las transiciones hacia la educación postobligatoria de los hijos e hijas de migrantes son el producto de las complejas interacciones de las posiciones estructurales, institucionales y relacionales. De este modo, a partir de las voces de los y las jóvenes, se construye un diagnóstico desesencializante de las realidades del alumnado descendiente de migrantes y/o perteneciente a minorías étnicas. Además, se demuestra que el origen migrante familiar no siempre opera como hándicap en las trayectorias educativas, sino que a veces supone un revulsivo que favorece la vinculación escolar y la formulación de aspiraciones ambiciosas. Con todo, la tesis doctoral ofrece herramientas para una comprensión profunda de las transiciones hacia la educación postobligatoria de los hijos e hijas de migrantes. Esto resulta útil para la formulación de políticas educativas, intervenciones pedagógicas y orientaciones académicas sensibles a la realidad migrante y comprometidas con la búsqueda de la igualdad de oportunidades efectiva entre el alumnado independientemente de su origen.