[ca] Entre els efectes posteriors de la Guerra d'Imjin (1592-1598), la fam i les malalties infeccioses van causar grans problemes a la població coreana del període Chosŏn i van comportar reptes pel govern central i els administradors locals. En aquesta tesi doctoral s'examinen les calamitats nacionals i locals causades per les epidèmies, la gestió que en va fer el govern i com les forces locals compartiren les responsabilitats de salut i auxili. La tesi parteix d'un estudi quantitatiu de les epidèmies a finals de la dinastia Chosŏn, des de mitjans del segle XVI fins a la dècada de 1730, per tal de proporcionar una visió general de la freqüència i la gravetat dels brots epidèmics al llarg d'aquest període. Amb aquest propòsit, els registres relatius a les epidèmies en documents oficials i diaris privats han estat transformats en un conjunt de dades i han estat sotmesos a una anàlisi espai-temporal. A continuació, la tesi s'endinsa en l'anàlisi qualitativa, considerant cinc estudis de cas detallats (Capítols 2-6) que descriuen la història de les epidèmies des de la perspectiva de la història ambiental, la història de la medicina, la història social i les relacions exteriors. Els dos primers estudis de cas (Capítols 2 i 3) expliquen les causes ambientals de les epidèmies i mostren les mesures rutinàries adoptades pel govern de Chosŏn contra els brots epidèmics, com ara la distribució de medicaments, la construcció d'instituts mèdics centrals i la compilació de textos mèdics. El capítol 2 argumenta que el desenvolupament mèdic diferent dels tres estats combatents (Corea, Japó i Xina) va determinar les mesures que es van prendre contra els brots epidèmics que van afectar els exèrcits els primers mesos de 1593. S'argumenta que aquests brots, i les respostes a ells, van afectar el curs de la Guerra d'Imjin, contribuint al seu estancament i a les negociacions de 1593. El capítol 3 mostra que la degradació ambiental posterior a la Guerra d'Imjin i el clima extrem van induir la gent de les províncies del nord a fugir, cosa que va implicar la transmissió de malalties infeccioses per tot el país durant la dècada de 1610. La resposta del govern a aquesta crisi (la reconstrucció d'instituts mèdics, la reunió de metges i la compilació de quaderns mèdics) van formar el gruix principal de les mesures administratives mèdiques contra les epidèmies durant segles. Com que el tractament mèdic bàsic no era especialment eficaç contra les epidèmies, el govern de Chosŏn va provar nous enfocaments, com ara l'alliberament temporal dels presoners infectats i l'aïllament de les persones infectades i desplaçades. Per tant, el capítol 4 examina els impactes de les epidèmies a les presons, argumentant que les experiències de l'administració mèdica, les sentències ràpides i l'alliberament temporal de presoners durant els brots a les presons continuaren vigents en els segles següents, ajudant així a millorar l'ajuda als presos i a complementar les lleis pertinents. Al capítol 5, s'examina una primera forma de quarantena en la qual els administradors locals també van participar i compartir les responsabilitats de l'atenció mèdica i auxili a partir de la segona meitat del segle XVII. Finalment, el capítol 6 considera l'impacte de les epidèmies més enllà de les fronteres de Corea, concretament la verola i la pesta bovina que van afectar l'Àsia oriental al segle XVII. S'argumenta que els brots de verola van afectar no només la societat nacional sinó també les relacions exteriors amb l'imperi Qing.

[en] Among the after effects of the Imjin War (1592-1598), famines and infectious diseases caused huge problems for the Chosŏn Korean population, and presented challenges for the central government and local administrators. In this dissertation, I examine the national and local calamities caused by epidemics, how the government managed epidemics, and how local forces shared health and relief responsibilities. The dissertation opens with a quantitative study of epidemics in the late Chosŏn dynasty, from the mid-sixteenth century until the 1730s, in order to provide an overview of the frequency and severity of outbreaks over the course of this period. Records relating to epidemics in official documents and private diaries were made into a dataset, and subjected to a spatial-temporal analysis. Then the dissertation moves into qualitative analysis, considering five detailed case studies (Chapters 2-6) and depicting the history of epidemics from the perspective of environmental history, the history of medicine, social history, and foreign relations. The first two case studies (Chapters 2 and 3) explain the environmental causes of epidemics and show the routine measures adopted by the Chosŏn government against outbreaks such as medicine distribution, the construction of central medical institutes, and the compilation of medical texts. Chapter 2 argues that the differing medical development of the three combatant states Korea, Japan, and China, determined the measures that they took against the epidemic outbreaks that struck armies in the first few months of 1593. These outbreaks, and the responses to them, I argue, affected the course of the Imjin War, contributing to the stalemate and negotiations of 1593. Chapter 3 shows that post-Imjin environmental degradation and extreme climate induced people in the northern provinces to take flight and they transmitted infectious diseases nationwide in the 1610s. The government's response to this crisis - the reconstruction of medical institutes, the assembling of physicians, and the compiling of medical booklets formed the primary content of medical administrative measures against epidemics for centuries. Since basic medical treatment was not particularly effective against epidemics, the Chosŏn government tried new approaches, such as the temporary release of infected prisoners and isolating infected and displaced people. Chapter 4 therefore examines the impacts of epidemics on prisons, arguing that the experiences of medical administration, quick sentencing, and temporary release during outbreaks at prions continued to function in the subsequent centuries, thus helping to improve prisoner relief and supplement the relevant laws. In Chapter 5, I examine an early form of quarantine in which local administrators also participated and shared the medical care and relief responsibilities from the second half of the seventeenth century onwards. Lastly, Chapter 6 considers the impact of epidemics beyond Korea's borders, specifically smallpox and rinderpest that struck seventeenth-century East Asia. I argue that smallpox outbreaks impacted not only domestic society but also foreign relations with the Qing empire. The Chosŏn government carefully treated the infected Qing envoy and asked for permission to change the rituals that were used to greet the Qing envoys, in order to minimize the impacts of smallpox on Sino-Chosŏn relations.