[ca] Des dels primers estudis sobre presons ha existit un interès per conèixer com les persones viuen el seu empresonament i les causes del seu comportament dins de la institució penitenciària. Els comportaments que les persones duen a terme durant la seva privació de llibertat configuren el fenomen de l'adaptació a presó. No obstant, la literatura no ha partit d'una definició específica d'aquest concepte i s'ha centrat principalment en explorar el mal comportament com a indicador d'una falta d'adaptació, assimilant tots dos aspectes. Aquest treball defineix l'adaptació com un procés d'interacció entre les persones empresonades i la institució penitenciària, proposant que una persona es trobarà adaptada a presó quan participi dels objectius de rehabilitació i reinserció de la institució i contribueixi a un clima social ordenat. Hi ha quatre perspectives que han explicat les causes de l'adaptació a presó: la teoria de les privacions, que situa les causes del comportament adaptatiu en l'assimilació de la cultura penitenciaria i la resposta a les penalitats de l'empresonament; la teoria de la importació, que considera que l'adaptació depèn de les característiques i valors amb els quals les persones arriben a la institució; la teoria de l'afrontament, que estableix que els comportaments adaptatius sorgeixen de la interacció entre individu i ambient, depenent el seu resultat dels recursos personals i socials dels quals les persones disposen; i la teoria de la gestió, que considera que l'estil de direcció dels centres penitenciaris i les accions amb el personal influeixen en el comportament de les persones empresonades. Aquesta tesi doctoral té per objectiu utilitzar les anteriors teories per explorar l'adaptació a les presons espanyoles. Amb aquesta fi, s'han dut a terme dues recerques empíriques que han explorat dos elements centrals per a l'adaptació al nostre sistema penitenciari: la imposició de sancions i la progressió penitenciària. Les dues recerques s'han publicat com a articles en revistes científiques, de manera que aquesta tesi adopta un format per compendi d'articles. Per a la realització dels anàlisis s'ha partit de la mostra del projecte de recerca "Empresonament i Reincidència", desenvolupat pel Grup de Recerca en "Desistiment del Delicte i Polítiques de Reinserció" de la Universitat Autònoma de Barcelona, que recull dades d'autoinforme sobre l'experiència de l'empresonament al final de la condemna. Els resultats destaquen que les teories de l'adaptació tenen diversa capacitat explicativa, si bé resulta rellevant la seva integració per a una millor comprensió del fenomen. Específicament es destaca que la teoria de les privacions es confirma parcialment, ja que tot i que l'ambient negatiu a presó no resulta significatiu, la victimització patida sí es relaciona amb més problemes d'adaptació. En segon lloc i respecte de la teoria de la importació, la desavantatge prèvia ‒en concret l'historial penal i el consum de drogues‒ dificulta l'adaptació. En tercer lloc, els recursos d'afrontament ‒destacant el suport familiar‒ es relacionen amb una adaptació positiva. Finalment i reafirmant la teoria de la gestió, el suport del personal penitenciari i la percepció de legitimitat en les seves accions contribueixen a l'èxit del procés d'adaptació. El treball finalitza amb propostes per la millora del procés d'adaptació de les persones que compleixen una pena de presó, amb una especial atenció a aquells col·lectius que presenten més dificultats per assolir-la, destacant les persones en situació de desavantatge social i les persones estrangeres.

[en] Since the first studies on prisons, there has been an interest in knowing how people experience their incarceration and the causes of their behavior within the penitentiary institution. The behaviors that people perform during their imprisonment determine the phenomenon of prison adaptation. However, the literature has not departed from a specific definition of this concept and has focused mainly on exploring misbehavior as an indicator of a lack of adaptation, assimilating both aspects. This doctoral thesis defines adaptation as a process of interaction between prisoners and the penitentiary institution, considering that a person will be adapted to prison when they participate in the rehabilitation and reintegration objectives of the institution and contribute to order and a pacific social climate. Four perspectives have explained the causes of adaptation to prison: the deprivation theory, which places the causes of adaptative behavior in the assimilation of prison culture and the response to the pains of imprisonment; the importation theory, which considers that adaptation depends on the characteristics and values with which people arrive at the institution; the coping theory, which establishes that adaptative behaviors arise from the interaction between individuals and the environment, which results depend on the personal and social resources that people have; and management theory, which considers that the management style of prisons and the actions of the staff influence the behavior of prisoners. This doctoral thesis aims to use the previous theories to explore the process of adaptation in Spanish prisons. With this objective, two empirical investigations have been carried out to explore two key elements for adaptation in our prison system: the imposition of sanctions and a prison progressive release. Both investigations have been published as articles in scientific journals, so this thesis adopts format of compendium by publications. The sample used comes from the research project "Imprisonment and Reoffending", developed by the Research Group on "Desistance from Crime and Reentry Policies" of the Autonomous University of Barcelona, which collects self-report data about the experience of incarceration at the end of the prison sentence. The results highlight that adaptation theories present distinct explanatory capacity, although their integration is relevant for a better understanding of prison adaptation. Specifically, it is highlighted that deprivation theory is partially confirmed because even when the negative environment in prison is not significant, the victimization suffered is related to greater adaptation problems. Second, and concerning importation theory, prior disadvantage –specifically criminal record and drug use– make adaptation more difficult. Third, coping resources –emphasizing family support– are related to positive adaptation. Finally, and supporting management theory, the support from prison staff and the perception of legitimacy in their actions contribute to the success of the adaptation process. This work ends with proposals to improve the success in the adaptation process of people who are serving a prison sentence, with a specific focus on those groups that present the greatest difficulties in achieving it, particularly people with social disadvantage trajectories and foreigners.