[ca] La rehabilitació de l'habitatge no ha arribat a superar el 25% respecte a l'obra nova a Espanya, tot i que la meitat dels habitatges existents han estat construïts abans del 1980. A més, l'impacte ambiental de la construcció és un dels més alts entre totes les activitats industrials a causa de l'elevat consum de recursos i la generació de residus de poc valor produïts en la fase de construcció i demolició. La manera de reduir l'impacte ambiental actual del conjunt del sector passa per intervenir en el parc edificat, optimitzant els recursos i la generació de residus. En la actualitat, l'objectiu principal de les rehabilitacions d'habitatges plurifamiliars existents és reduir el consum energètic de l'habitatge. No obstant això, aquesta rehabilitació dels edificis existents no es deuria limitar només a aspectes energètics, sinó que hauria de considerar aspectes arquitectònics, funcionals i tècnics. Es considera necessària la introducció d'un nou model de rehabilitació que incorpori l'adaptabilitat com a nou concepte, enfocat a mantenir i optimitzar l'habitabilitat del parc edificat i reduir l'impacte ambiental. La introducció de l'adaptabilitat suposa entendre l'edifici com a un sistema en constant evolució tècnica i funcional, que és capaç d'incorporar canvis i millores sucesius i que li permetin adequar-se a la evolució de la societat i les seves necessitats. La introducció d'un nou model de rehabilitació exigeix l'observació del present model de rehabilitació generalitzat i l'exploració de l'existència de rehabilitacions que tinguin un interès especial per la peculiaritat de les seves solucions respecte al model generalitzat. Finalment, s'elabora una mostra de 42 casos d'estudi de rehabilitacions singulars realitzades a Europa, que son objecte d'anàlisis de la investigació. Això permet identificar quines intervencions son factibles de realitzarse actualment i no estan sent considerades al model de rehabilitació generalitzat. A continuació, es necessari el coneixement de la teoria vinculada al concepte que es vol incorporar a la rehabilitació: l'adaptabilitat. Aquest aprenentatge s'elabora mitjançant l'estudi de les teories principals que posen en relació l'adaptabilitat amb l'edificació residencial: Open Building, Flexible Housing i Design for Disassembly. La teoria Open Building reconeix el canvi com a una realitat a l'entorn construït; la teoria Flexible Housing estudia les formes de assolir un habitatge flexible i, per últim, la teoria Design for Disassembly pretén gestionar el fi de la vida útil dels materials dels edificis per reduir el consum de matèries primes mitjançant la reutilització i/o el reciclatge. L'anàlisi de la mostra de casos d'estudi de rehabilitacions singulars i l'estudi teòric de l'adaptabilitat en l'edificació condueixen al plantejament dels nous criteris que hauria de considerar el nou model de rehabilitació plantejat i la viabilitat de ser desenvolupat en base a la mostra. Aquests criteris son catalogats i descrits, per a finalment, aportar un sistema d'evaluació de rehabilitacions concloses o decisions de projecte.

[es] La rehabilitación de la vivienda no ha llegado a superar el 25% respecto a la obra nueva en España, aun cuando la mitad de las viviendas han sido construidas antes de 1980. Además, el impacto ambiental de la construcción es uno de los más altos de todas las actividades industriales, debido al elevado consumo de recursos y a la generación de residuos de poco valor producidos en las etapas de construcción y demolición. El modo de reducir el impacto ambiental actual del conjunto del sector pasa por intervenir en el parque edificado. En la actualidad, el objetivo principal de la rehabilitación de viviendas existentes suele ser el de reducir el consumo energético de la vivienda. Sin embargo, esta rehabilitación no se debería limitar únicamente a aspectos energéticos, sino que debería considerar aspectos arquitectónicos, funcionales y técnicos. De este modo se considera necesaria la introducción de un nuevo modelo de rehabilitación que incorpore la adaptabilidad como un concepto nuevo, enfocado a mantener y optimizar la habitabilidad del parque edificado y a reducir el impacto ambiental del sector. La introducción de la adaptabilidad implica entender el edificio como un sistema en constante evolución técnica y funcional, capaz de incorporar cambios o mejoras sucesivas, adecuándose así a la evolución de la sociedad y a sus necesidades. La introducción de un nuevo modelo de rehabilitación exige la observación del modelo generalizado actual y la exploración de la existencia de rehabilitaciones que tengan un interés especial, debido a la peculiaridad de su solución respecto a la del modelo generalizado. Así, se elabora una muestra de 42 casos de estudio de rehabilitaciones singulares realizadas en Europa, que son objeto de análisis de esta investigación. Esto permite identificar qué intervenciones son factibles de realizarse actualmente pero que, por el contrario, no se están considerando en el modelo de rehabilitación generalizado. También será necesario el conocimiento de la teoría vinculada al concepto que se quiere incorporar en la rehabilitación: la adaptabilidad. Este aprendizaje se elabora por medio del estudio de las principales teorías que relacionan la adaptabilidad con la edificación residencial: Open Builiding, Flexible Housing y Design for Disassembly. La teoría del Open Building reconoce el cambio como una realidad en el entorno construido, la teoría del Flexible Housing estudia las formas de conseguir una vivienda flexible y, por último, la teoría del Design for Disassembly busca gestionar el fin de la vida útil de los materiales de los edificios para reducir así el consumo de materias primas mediante la reutilización y/o el reciclaje. El análisis de la muestra de casos de estudio de las rehabilitaciones singulares y el estudio teórico de la adaptabilidad en la edificación residencial conducen al planteamiento de los nuevos criterios que deberían de tenerse en consideración en el nuevo modelo de rehabilitación planteado y su viabilidad, en base a la muestra. Estos criterios son catalogados y descritos, para finalmente aportar un sistema de evaluación de las rehabilitaciones realizadas o de las decisiones de proyecto.