[ca] Objectiu: Avaluar com influeix la resiliència individual en diferents indicadors de salut laboral en una mostra de personal sanitari, així com, explorar el paper moderador de la resiliència organitzacional i variables sociodemogràfiques en aquesta relació. Metodologia: Aquesta tesi està format per dos estudis. En el primer, es va validar la versió reduïda del Benchmark Resilience Tool (BRT-13B) al context espanyol, per tal de disposar d'un instrument de mesura de la resiliència organitzacional en l'àmbit de les Organitzacions d'Alta Fiabilitat (HRO ). La mostra total (N=388) estava formada per 174 treballadors d'organitzacions sanitàries i 212 provinents d'organitzacions del sector nuclear. Es van dur a terme anàlisis per provar l'estructura factorial del qüestionari, la consistència interna dels ítems, l'estabilitat de les respostes en el temps i la validesa concurrent, a partir de la seva associació amb el clima de seguretat. En el segon estudi, es va obtenir una mostra de 325 treballadors sanitaris de tres hospitals de Barcelona. Es va avaluar l'impacte de la resiliència individual en diversos indicadors de salut laboral. Posteriorment es va explorar el paper moderador de la resiliència organitzacional i algunes variables sociodemogràfiques (sexe, edat i rol laboral) en aquesta relació. Resultats: En el primer estudi, els resultats obtinguts van confirmar que l'estructura bifactorial del qüestionari presentava els millors índexs d'ajustament. Les anàlisis d'invariància van mostrar que aquesta estructura es mantenia també en funció del sexe i el tipus d'organització. Es van obtenir òptims nivells de consistència interna dels ítems i estabilitat de les respostes en el temps. A més, les puntuacions de resiliència organitzacional van correlacionar de manera directa amb el clima de seguretat. En el segon estudi, la resiliència individual es va associar significativament amb tots els indicadors de salut laboral. L'edat va moderar l'impacte de la resiliència individual en l'estrès percebut i en el fet d'haver patit alguna baixa mèdica. Així mateix, la resiliència organitzacional apareix com a important variable d'ajustament en la relació entre resiliència individual i dos indicadors de salut laboral: estrès percebut i satisfacció laboral. Conclusions: Els resultats obtinguts a partir de diferents mètodes d'anàlisi indiquen que el qüestionari és fiable i vàlid en l'àmbit espanyol. L'aplicació de la versió curta del Benchmark Resilience Tool (BRT-13B) permet avaluar els indicadors de resiliència organitzacional d'una forma ràpida i pràctica, la qual cosa representa un punt de partida important per tal de treballar la resiliència en les organitzacions sanitàries. D'altra banda, es destaca la necessitat de tenir en compte tant la resiliència individual com la organitzacional, per a millorar la salut laboral i el benestar dels treballadors sanitaris. Els avanços teòrics que es deriven d'aquest estudi representen una contribució rellevant per al disseny de plans d'intervenció en les organitzacions de salut.

[es] Objetivo: Evaluar cómo influye la resiliencia individual en diferentes indicadores de la salud laboral en una muestra de personal sanitario; así como, explorar el rol moderador de la resiliencia organizacional y de algunas variables socio-demográficas en dicha relación. Metodología: Esta Tesis se compone de dos estudios. En el primer estudio, se validó la versión reducida del Benchmark Resilience Tool (BRT-13B) en el contexto español, para disponer de un instrumento de medida que permita la evaluación de la resiliencia organizacional en el ámbito de las Organizaciones de Alta Fiabilidad (HRO). La muestra total (N=388) estaba formada por 174 trabajadores de organizaciones sanitarias y 212 de organizaciones del sector nuclear. Se llevaron a cabo análisis para probar la estructura factorial del cuestionario, la consistencia interna de los ítems, la estabilidad de las respuestas en el tiempo y la validez concurrente, a partir de su asociación con el clima de seguridad. En el segundo estudio, se obtuvo una muestra de 325 trabajadores sanitarios de tres hospitales de Barcelona. Se evaluó el impacto de la resiliencia individual en varios indicadores de salud laboral. Posteriormente se exploró el rol moderador de la resiliencia organizacional y de algunas variables sociodemográficas (sexo, edad y rol laboral) en esta relación. Resultados: En el primer estudio, los resultados obtenidos confirmaron que la estructura bifactorial presentaba los mejores índices de ajuste. Los análisis de invariancia mostraron que esta estructura se mantenía también en función del sexo y el tipo de organización. Se obtuvieron niveles óptimos de consistencia interna de los ítems y estabilidad de las respuestas en el tiempo. Las puntuaciones de resiliencia organizacional se correlacionaron de manera directa con el clima de seguridad. En el segundo estudio, la resiliencia individual se asoció significativamente con todos los indicadores de salud laboral. La edad moderó el impacto de la resiliencia individual en el estrés percibido y en la baja médica. Además, la resiliencia organizacional demostró ser una importante variable de ajuste en la relación entre resiliencia individual y dos indicadores de salud laboral: estrés percibido y satisfacción laboral. Conclusiones: Los hallazgos obtenidos a partir de diferentes métodos de análisis indican que el cuestionario es fiable y válido en el contexto español. La aplicación de la versión corta del Benchmark Resilience Tool (BRT-13B) permite evaluar los indicadores de resiliencia organizacional de una forma rápida y práctica, lo cual proporcionaría un punto de partida para trabajar la resiliencia dentro de las organizaciones sanitarias. Por otro lado, se destaca la importancia de tener en cuenta tanto la resiliencia individual como la organizacional, para mejorar la salud laboral y el bienestar de los trabajadores sanitarios. Los avances teóricos de este estudio representan insumos relevantes para el diseño de planes de intervención en las organizaciones de salud.