[ca] D'antic, la regió mediterrània en sentit ampli, que abasta també la zona del Mar Negre, ha vist prosperar i desenvolupar-se les grans civilitzacions com Egipte, Grècia, l'Imperi traci, Constantinoble o Roma, i després, segles més tard, Gènova, Venècia, València, Barcelona o Marsella. Acís'hanes devingut importants conflictes militars o comercials per tal d'assegurar el control de les rutes marítimes i dels estrets. El Mar Negre, o Pont Euxí, té desde l'antiguitat una enorme importància estratégica, atés que es troba en la cruïlla de les grans rutes comercials–per exemple, la ruta de la seda- i està connectat amb la resta del continent a través del Danubi. A més, de les rutes comerciales habituals que travessaven la regió del Mar Negre, el comerç estaba potenciat per les riqueses de les tribus dàcies, que vivien a la vora del Mar Negre i exportaven blat, sal, or o mel d'abella. Actualment, sobre les antigues rutes comercialsque transportaven la seda, el blat, el vi, la ceràmica, la sal o l'or, passen conductes que transporten petroli o gas, i les vores del Mar Negre estan dominades per importants bases militars. Així, ahores d'ara la UE està obligadaa interactuar directamentamb una superpotència que encara controla, des del punt de vista militar, esta àrea. La UE, acostant-se als seus veïns la República de Moldàvia i Ucraïna, Geòrgia o Bielorrússia per tal d'exportar els seus valors democràtics, aconseguir estabilitzar estos països, assegurarle seues fronteres i enfortir la seua posició en la regió per a assolir els fins dissenyats, xoca amb Rússia, la superpotencia adés indicada, que no renuncia al control d'esta zona. A més, la tensió en la regió es nodrix dels interessos dels EUA, que també desitgen controlar l'àrea i fan ostentació, cada dia més, de la seua presència militar, provocant constantement a Rússia. En concret, el primer capítol de la tesis exposa las premisses històriques del continent europeu. Després fem unes consideracions generals sobre la PEV, l'analitzem breument i ens familiaritzem amb la situación geopolítica de la zona. Es fa un breu sumari del procés evolutiu de la PEV en funció de l'ampliació de la UE i s'analitzen els nous reptes als quals s'està enfrontant, como la interacció amb els nous membres, la migració o els conflicto escongelats. També s'explica l'algorritme d'aplicació de la PEV i els programes i instruments financers que utilitza per a l'assoliment dels seus objetius. Seguidament s'analitzen els pilarsi els instruments de la PEV. Es tracta dels diversos instruments estratègics, çoés, les comunicacions de la Comissió Europea, les conclusions del Consell Europeu, les decisions del Consell de la UE i les Resolucions del Parlament Europeu. També estudiem els acords internacionals que intervenen en el camp de la PEV, és a dir, Acords d'Associació i Cooperació, o els Acords d'Asociacióni els Plansd'Acció. Ultra això, analitzem els instruments financers, especialmente els IVCDCI, IEVA, IEV, i altres que esta fa servir per a l'assoliment dels seus objectius. En els apartats restants descrivim l'evolució detallada de la PEV, estudiant-ne els fonaments jurídics, àmbits i objectius, així com les institucions implicades en l'elaboració de la PEV. En el segoncapítol presentem, també desd'una perspectiva geopolítica, el territori de la Unió Europea i els seus veïns. En primer lloc, presentem la totalitat del territori de la UE, que inclou les regions ultraperifèriques, i enumerem els països i territoris d'ultramar que no formen part de la Unió, però sí de la zona econòmica exclusiva de la UE. Després estudiem les relacions bilaterals amb el ssocis d'especial importància, aixícom també amb els seus veïns. Així, presentem les particularitats de cada zona i la forma en què poden afectar l'equilibri de la UE i influir en la PEV. A més, estudiem els 16 veïns mediterranis i els veïns de la zona dels Balcans i del Caucas. Estos se relacionen amb la UE, també a través de les iniciatives regionals de la PEV, encara que no tots participen plenament d'aquesta política. El tercer capítol analitza les dimensions regionals de la PEV, çoés, la Dimensió Nord, la Unió Mediterrània, l'Associació Oriental, la Sinèrgia del Mar Negre i els ens i entitats implicades, comara l'Assemblea Parlamentària Euronest. El quart capítol estudia el cas particular dels veïns directes de la UE en la zona del Mar Negre, i analitzem la situació geopolítica de la frontera oriental de la UE en esta zona, sobretot arran de l'entrada en la UE de Rumania i Bulgària, quan el Mar Negre es devé mar intern de la Unió. En esta nova situacióconsiderem les interaccionsdirectes de la UE amb la República de Moldàvia, Ucraïna, Bielorrúsia i Rússia, tenint en compte la situació geopolítica i també económica d'aquests països. Així mateix, s'examinen els problemas culturals i religiosos de l'àrea. D'altra banda, s'estudien els conflictes bèl·lics, tan vius como congelats, de la zona,i les seues implicacions. Al remat, s'examina la capacitat de la Unió per a actuar i adaptar-se en este entorn. Per això, analitzem tots els aspectos tècnics de la PEV i els seus fonaments jurídics. A més, estudiem els veïns de la UE, especialmente els qui sónsubjectes d'esta política. S'analitzen encara les polítiques regionals de la PEV, la legislació i la jurisprudència de la UE en la matèria, amb especial atenció als veïns de la zona del Mar Negre, immersos en conflictes militars actius o afectats per conflictes latents. L'objecte d'aquesta complexa anàlisi se centra en trobar una solución satisfactòria per a eixos conflictes, amb el fi d'estabilitzar la zona. Igualment, maldem per entendre els mecanismes de cooperación amb els estats circumdants i les seues particularitats històriques, polítiques i socials. Remarquem que hemvolgut considerar les accions de la UE en este context amb el fi d'identificat patrons i oferir elements per a canvis futurs que facen més eficaç la PEV. En resum, es tracta de millorar les polítiques actuals i futures de la UE, optimitzant els mecanismos d'estabilitat i cohesió social en aquests països. A més a més, la inclusió d'un enfocament històric permet que les recomanacions es basen en precedents clars i en una comprensión més profunda de l'evolució de la PEV

[en] Since ancient times, the Mediterranean region in the broad sense, which also includes the Black Sea area, has seen the flourishing and development of great civilizations such as Egypt, Greece, the Thracian Empire, Constantinople and Rome, and later Genoa, Venice, Valencia, Barcelona and Marseilles. Great military or commercial battles have taken place here for the domination of sea routes and straits. The Black Sea, or the Pontus Euxin, had since ancient times a strategic importance, since it was at the crossroads of the most important trade routes - for example, the silk route - and was connected to the rest of the continent through the Danube. In addition to the usual trade routes across the Black Sea area, trade was boosted by the riches of the Dacian tribes, who lived on the shores of the Black Sea and exported wheat, salt, gold or honey. Today, over the ancient trade routes where silk, wheat, wine, pottery, salt or gold were transported, pipelines carrying oil or gas pass and the shores of the Black Sea are dominated by important military bases. At the moment, the EU is therefore obliged to interact directly with a superpower, which still controls, at least from a military point of view, this geographical area. The EU, approaching its eastern neighbors, the Republic of Moldova and Ukraine, Georgia or Belarus in order to export its democratic values, to stabilize these neighboring countries, to secure its borders and to strengthen its position in the region to achieve its goals, clashes with Russia, the aforementioned superpower, which does not relinquish its control over this region. In addition, the tension in the area is fueled by the aspirations of the US, which also seeks to control the area in question and increasingly boasts a military presence, constantly provoking Russia more and more. In particular, the first chapter of our thesis sets out the historical premises of the European continent. Then we make some general considerations about the ENP, briefly analyze the ENP and familiarize ourselves with the geopolitical situation in the area. A brief summary of the evolution of the ENP process in function of the EU enlargement is made and the new challenges, which the EU will face in its new construction, such as the interaction with new neighbors, migration or frozen conflicts, are analyzed. It also explains the implementation algorithm of the ENP and the programs and financial instruments it uses to achieve its objectives. Next, we analyze the pillars and instruments of the ENP. These are the different strategic instruments, i.e. European Commission Communications, European Council Conclusions, EU Council Decisions and European Parliament Resolutions. We also analyze the International Agreements involved in the field of ENP, i.e. Partnership and Cooperation Agreements or Association Agreements and Action Plans. In addition, we analyze the financial instruments, especially the IVCDCI, ENPI, ENPI, but also others, used by the ENP to achieve its objectives. In the other sections, we also describe the exact evolution of the ENP, analyzing its legal foundations, its areas and objectives and the institutions involved in the elaboration of the ENP. In the second chapter we present, also from a geopolitical perspective, the territory of the European Union and its neighbors. First, we present the entire territory of the EU, including the outermost regions, and we list the overseas countries and territories that are not part of the Union but are part of the EU's exclusive economic zone. We then analyze the bilateral relations with the EU's main partners as well as with its geographical neighbors. Thus, we present the geopolitical and economic particularities of each zone and the way in which they can affect the EU balance and influence the ENP. In addition, we studied the EU's 16 Mediterranean neighbors with a direct maritime border, as well as its Balkan and Caucasus neighbors. These relate to the EU, also through regional ENP initiatives, although not all of them participate fully in this policy. The third chapter analyzes the regional dimensions of the ENP, i.e. the Northern Dimension, the Mediterranean Union, the Eastern Partnership, the Black Sea Synergy and the entities and bodies involved, such as the Euronest Parliamentary Assembly. The fourth chapter analyzes the particular case of the EU's direct neighbors in the Black Sea area, and we review the geopolitical situation of the EU's eastern border in this area. The analysis considers the geopolitical realities of this area after the accession of Romania and Bulgaria to the EU, at which point the Black Sea becomes an internal sea of the Union. In this new situation we analyze the direct interactions of the EU with the Republic of Moldova, Ukraine, Belarus and Russia, the geopolitical and to some extent economic situation of these countries. The cultural and religious issues of the area in question will also be examined. On the other hand, the current and frozen military conflicts in the area and their implications will also be studied. Finally, the Union's ability to act and adapt in this environment will be examined. Therefore, throughout our research we will analyze all the technical aspects of the ENP and its legal bases. In addition, we will review the EU's neighbors, especially those who are subject to this policy. We also have to analyze regional ENP initiatives, EU legislation and jurisprudence on the subject, with special attention to the neighbors in the Black Sea area; neighbors that are currently engaged in active military conflicts, or affected by so many latent conflicts. The reason for all this complex work is focused on finding a solution to the frozen conflicts in order to stabilize the area in the vicinity of the EU border. It also seeks to understand the mechanisms of cooperation with neighboring states, their historical, political and social particularities. We underline that, in general, we were interested in following the actions of the EU, in this context, in order to identify patterns and offer the necessary elements for future changes that will determine the effectiveness of the ENP. Overall , the analysis offers the necessary elements to improve current and future EU policies, optimizing the mechanisms of stability and social cohesion in neighboring countries. Furthermore, the inclusion of a historical and chronological approach will allow recommendations to be based on clear precedents and a thorough understanding of the evolution of the ENP across different periods and contexts.