[ca] Els pares segueixen diferents estratègies per garantir un bon futur pels seus fills. Inverteixen en les seves habilitats, educació, normes i valors. Hi ha estratègies que impliquen temps, com escollir una escola o llegir contes als nens. Altres, en canvi, requereixen que els pares tinguin diners, com les classes extraescolars o viure en un "bon barri". Els progenitors que conviuen, sovint poden ajudar-se mútuament, mentre que fer totes aquestes inversions pot resultar més difícil pel progenitor d'una familia monoparental. Hauríem doncs de preocupar-nos per les oportunitats que tindran els seus fills? I pels fills que viuen en famílies monoparentals de nivells socioeconòmics més baixos? I, en cas afirmatiu, què hi podem fer? Ens proposem respondre a aquestes preguntes en relació a Espanya, país on les famílies monoparentals femenines són cada vegada més habituals. En primer lloc, utilitzem les dades del Cens per documentar l'augment de les famílies monoparentals femenines i veiem que, el 1991 el 6% dels menors vivien en una família monoparental d'aquest tipus, mentre que el 2011 aquest percentatge ha crescut fins el 15%. A continuació estudiem les dades del projecte PISA de l'OCDE per analitzar les aptituds en matemàtiques dels nens que viuen en famílies monoparentals. Tot i que les puntuacions d'aquest grup són lleugerament inferiors als resultats dels que viuen amb dos progenitors, aquestes diferències són molt poc rellevants quan s'examinen més detalladament. Pensem que, si volem fomentar la igualtat d'oportunitats, no hem de centrar-nos en l'estructura familiar sinó en altres fonts de desigualtat d'oportunitats, com el nivell d'ingressos, el barri on viuen i el col·legi.

[en] With a good future for their children in mind, parents follow several strategies to invest in their children's skills, education, norms and values. Some strategies, such as choosing a school or reading to children, require time commitments. For other strategies parents need money. Examples of such expensive strategies are extra-curricular classes or living in a 'good' neighborhood. Investing in children is thus a time-consuming and expensive process. Whereas parents who live together can often assist each other in this task, making all these investments could be harder for single parents. Should we therefore be worried about their children's opportunities in life? How about children living with single parents from lower socioeconomic backgrounds? And if so, what can be done about it? We aim to answer these questions for Spain here, where single motherhood has become increasingly more common. We first use Census data to document the rise in single motherhood and show that in 1991 6% of children lived with a single mother, but that by 2011 this percentage had risen to 15%. We subsequently look at data from the PISA project of the OECD to look at the mathematical abilities of children living with single parents. Even though children living with single parents have slightly lower mathematics scores than those who live with two parents, these differences appear substantively barely relevant upon closer inspection. We argue that if we want to equalize opportunities in Spain we should not focus on family structure, but rather on other sources of inequality of opportunity such as income, neighborhoods and schools.