BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] En aquest article s'analitza com Exit West i Carnival Row es distingeixen per la hibridació de les modalitats del real meravellós, la fantasia o la ciència-ficció per tal d'elaborar relats sobre refugiats que ofereixen una visió crítica, i fins i tot subversiva, dels sistemes capitalista, colonial i patriarcal. La desautomatització, d'altra banda, emfatitza els elements clau del discurs i modifiquen la seva percepció habitual. Així mateix, ambdues obres tenen en comú una representació de la dona refugiada caracteritzada per la seva autonomia, fortalesa i capacitat de lideratge, que desafia els marges socials.

[en] This article focuses on how the hybridization of genres like magical realism, fantasy and science fiction in Exit West and Carnival Row serves to narrate the journeys of refugees and also to provide a critical and even subversive vision of the capitalist, colonialist and patriarchal systems. The resulting estrangement serves to emphasize key objects and to break usual perceptions. Furthermore, both works share a common representation of refugee women characterized by a high degree of independence, strength and capability for leadership, thus defying social constraints.
[ca] La complexitat es troba arreu del món natural. Diversos fets naturals s'han analitzat a través de les xarxes, amb la qual cosa s'ha pogut constatar que rere un patró de complexitat hi ha un conjunt d'elements que interactuen els uns amb els altres. En aquest treball es proposa contemplar la facultat del llenguatge com a sistema natural complex. La complexitat del llenguatge es pot detectar almanco en dos àmbits: en el sociolingüístic i en el seu desenvolupament ontogènic. Els estudis de xarxes mostren que el tipus de desenvolupament que segueix la sintaxi no és gaire diferent del de certes dinàmiques socials. Aquests estudis mostren un alt grau d'homogeneïtat quant a les fases de desenvolupament, alhora que corroboren una íntima relació entre el lexicó i la sintaxi.

[en] Complexity can be found all over the natural world. Several natural phenomena have been analyzed through a network-based approach, supporting the claim that behind a pattern of complexity there can often be a set of interacting elements. The present work proposes considering the language faculty as a complex natural system. Linguistic complexity can be observed on at least two levels: sociolinguistic dynamics and language ontogeny.Network studies show that syntactic development closely follows social dynamics. These studies indicate a high level of homogeneity regarding developmental stages and, at the same time, a close relationship between syntax and the lexicon.
[ca] Aquest article proposa un gir en el punt de vista per analitzar l'assaig de María Zambrano: d'un enfocament cap a la figura intel·lectual o cap al contingut del text (el seu pensament) a un enfocament cap al lector. Des de l'òptica de l'estètica de la recepció (Wolfgang Iser) i d'altres aproximacions teòriques afins (Gérard Genette), l'anàlisi dels prefacis en els seus llibres revela el paper medul·lar que el lector té a la naturalesa de l'assaig zambranià.

[en] This article proposes a switch in point of view to analyze María Zambrano's essay: from a focus on her intellectual figure or on the content of the text (her thought), to a focus on the reader. From the perspective of the aesthetics of reception (Wolfgang Iser) and other related theoretical approaches (Gérard Genette), the analysis of the prefaces to her books reveals the central role that the reader has in the nature of the Zambranian essay.
[ca] Dues de les qüestions que han suscitat més debat acadèmic sobre la tradició republicana en els últims anys aborden la seva vinculació històrico-normativa amb la democràcia i amb les relacions de treball. No obstant això, la caracterització actualment més popular, el neorrepublicanisme, desatén la riquesa conceptual originada en les poleis democràtiques, particularment Atenes, en la qual es conjuguen totes dues qüestions. En aquest article es revisa l'argumentació aristotèlica sobre l'esclavitud natural, la virtut i el treball en el context d'una activa mobilització del demos que va confrontar en la pràctica els atacs demòfobs contra el treball lliure. Una vegada disoltes les bases constitutives d'aquest context, van proliferar, a través de l'estoïcisme primer, i després del cristianisme, una sèrie d'abstraccions ontològico-socials i político-ètiques que van donar lloc a supòsits atomistes en el pensament social. La crítica a l'Economia Política de Karl Marx és hereva d'una tradició, democràtica, que problematiza les dinàmiques socials que fonamenten aquests supòsits i els integra en la seva anàlisi de l'articulació soci-institucional de la lluita de classes en el procés d'industrialització. La revisió de categories i les dinàmiques analitzades per Marx remeten a les condicions de possibilitat i de conscienciació revolucionària per a establir unes noves bases constitutives per a la virtut política, reorganitzant l'activitat productiva de cara a fomentar la deliberació.

[en] Two of the most debated issues on republican tradition focus on the historical-normative link with democracy and with labour relations. However, the most popular academic account of this tradition, neo-republicanism, ignores the conceptual richness of the democratic poleis, particularly Athens, in which both issues come together. This article examines some aspects of Aristotle's arguments about natural slavery, virtue, and labour, in the context of an active mobilization of the demos that confronted in practice the demophobic attacks on free labour. After the dissolution of the constitutive foundations of this context, a series of ontological-social and political-ethical abstractions proliferated, first through Stoicism and then through Christianity, giving rise to atomistic assumptions in social thought. The critique of Karl Marx's Political Economy is heir to a democratic tradition that problematizes the social dynamics underlying these assumptions, and he integrates them into its analysis of the socio-institutional articulation of class struggle in the process of industrialization. The revision of categories and the dynamics analysed by Marx refer to the conditions of possibility and revolutionary consciousness needed to carry out new constitutive bases for political virtue, reorganizing productive activity to foster deliberation.
[ca] El recull de poemes Teoría del Polen de Victoria Ramírez publicat el 2021, planteja a través d'exercicis de postproducció una forma de representació d'allò vegetal que es fa visible a través de muntatges dins de l'obra. En aquesta s'observen els fragments de cites i imatges que s'intercalen amb poemes en vers i prosa, els quals, a la vegada, varien entre formes líriques i altres de caràcter més aviat informatiu. El muntatge elaborat per Ramírez permetria aixecar un discurs polític i donar espai a les corporalitats vegetals per manifestar la seva capacitat d'agenciament. Tanmateix, es produeix un problema en la representació en aquest gest, ja que aquest agenciament es troba truncat precisament per l'exercici de representació havent estat dites per un altre, una veu humana. Sota aquesta perspectiva, les plantes no tenen capacitat íntegra d'agenciament en l'espai literari.

[en] The collection of poems Teoría del polen, written by Victoria Ramírez and published in 2021, presents a series of exercises of post-production that call into being a form of representation of plants that is visible through assemblages within the literary text. These can be observed in fragments of quotes and imagery that are interspersed between poems in verse and prose, and their forms of presentation vary, in turn, between the lyrical and forms closer to the informative. The assemblage opens up the possibility for political discourse and gives space to the corporeality of plants to show their capacity for agency. However, a problem of representation arises in this gesture, since such assemblage would be truncated precisely by the exercise of representation when it is said by another, a human voice. From this perspective, plants would not have a full capacity for agency in the literary space.
[ca] L'Institut d'Educació General (1914) fou concebut com a entitat autònoma de formació higiènica, cívica i moral d'adults. Va ser fundat per Enric Prat de la Riba, primer president de la Mancomunitat de Catalunya, quan aquesta s'acabava de constituir. Durant els cinc anys següents la nova entitat restà sense funcionar. El maig de 1918, Eugeni d'Ors, director general d'Instrucció Pública de la Mancomunitat, n'assumí la direcció i proposà la designació d'una Comissió d'Educació General que no es constituí fins un any després. El 1920 Jaume Bofill i Mates substituí Eugeni d'Ors al capdavant de la Comissió i en foren designats dos vocals més. Entre els programes de la Comissió destaquen les conferències populars. Entre finals de 1921 i finals de 1923 se'n donaren 203 a 76 poblacions amb 71.120 oients en total. Només set de les conferències es donaren a la ciutat de Barcelona. L'Institut d'Educació General seguia el model de la Societat de Conferències Populars de França i de l'Extensió Universitària britànica. Es trobava a mig camí entre el tipus de l'antiga Societat Econòmica d'Amics del País, procedent del vuit-cents, i el futur Comissariat de Propaganda de la Generalitat dels temps de la Guerra Civil de 1936-1939.

[en] The Institut d'Educació General (1914) was created as an autonomous entity of hygienic, civic and moral training for adults and was founded by Enric Prat de la Riba. In May 1918, Eugeni d'Ors, general director of state education of the Mancomunitat, became the new director and he proposed the designation of a General Education Commission which wasn't created until one year later. In 1920 Jaume Bofill i Mates replaced Eugeni d'Ors in leading the Commission and two more members were elected. Amongst the Commission programmes it is worth mentioning the public conferences: between 1921 and 1923, 203 were held in 76 different locations in front of a total of 71.120 people. Only seven of those conferences were held in Barcelona. The Institut d'Educació General followed the model of the Society of Popular Conferences of France and of its British university extension. It was half way between the old economic society of friends model, originally from the XIX century, and the future Comissariat de Propaganda de la Generalitat during the civil war years from 1936 to 1939.
[ca] Aquest treball es centra en les Horacianes, un dels poemaris del poeta valencià Vicent Andrés Estellés, i explora la manera com esdevé un exercici de reescriptura de les Sàtires i les Odes i Epodes del poeta llatí Horaci. En aquest cas, però, la intertextualitat i el joc d'identificacions, tenen un component crític en la mesura que permeten a Estellés fer front a la censura vigent i parlar, des de la quotidianitat, de temes com ara el sexe i l'erotisme, però també de les penúries de la guerra i assumptes de corrupció política.

[en] This paper focuses on Horacianes, a poetry book by Valencian poet, Vicent Andrés Estellés, and explores how it becomes an exercise of rewriting the Satires, and Odes and Epodes, by the Latin poet Horace. In this case, however, intertextuality and identifications have a critical component because they allow Estellés to bypass censorship and talk, from the point of view of the quotidian, about topics like sex and eroticism, but also about the hardships of war and issues of political corruption.
[ca] El propòsit d'aquest article de revisió és aprofundir, a partir del relleu de l'evidència empírica existent, l'estat de l'art de l'habilitat metacognitiva en el context de l'educació. L'habilitat metacognitiva ha estat postulada com un aspecte central de la cognició humana dins de l'àmbit acadèmic atès que el seu desenvolupament permet reconèixer eficientment què és el que un sap, el que un no sap i quines estratègies hauria d'avaluar per a accedir a allò que busca aprendre. D'aquesta manera, una metacognició desenvolupada prepararia als i a les estudiants per a accedir de forma més explícita al seu propi procés d'aprenentatge, sent aquesta, per exemple, una clau per a processos com 'aprendre a aprendre'. És aleshores que entendre el rol dels processos metacognitius i la seva relació amb l'escola es torna crucial. En conseqüència, el present article planteja un recorregut en tres passos: Primer, es presenta la definició-marc de metacognició que s'utilitzarà en la revisió i com ocorre el seu desenvolupament des de la infància fins a l'adultesa. A continuació, s'avalua la relació entre aquesta i altres constructes relacionats, com ara l'optimisme, les funcions executives i la teoria de la ment. Per finalitzar, es discuteixen les possibles implicancies i les eines accessibles per a l'ensenyament i el desenvolupament de l'habilitat metacognitiva en l'àmbit escolar.

[en] The purpose of this review article is to deepen, based on the research of the existing empirical evidence, the state of the art of metacognitive ability in the context of education. Metacognitive ability has been postulated as a central aspect of human cognition within the academic environment, given that its development allows one to efficiently recognise what one knows, what one does not know and which strategies one should evaluate in order to access what one seeks to learn. Thus, a developed metacognition would prepare students to access more explicitly their own learning process, which is, for example, a key to processes such as 'learning to learn'. It is therefore crucial to understand the role of metacognitive processes and their relationship to schooling. Consequently, this article proposes a three-step approach: First, we present the framework definition of metacognition that will be used in the review and how its development occurs from toddlerhood to adulthood. Next, the relationship between metacognition and other related constructs, such as optimism, executive functions and theory of mind, is assessed. We conclude by discussing the possible implications and the available tools for the teaching and development of metacognitive skills in the school setting.
[ca] Aquest article té com a objectiu precisar una mica més allò que sabem de Carles Salvador entre els anys 1907 i 1915, els inicis de la seua tasca literària i formació i manifestació de la seua ideologia política. També del 1919-23, els de la seua relació amb Tomàs i Martí i la creació de l'Associació Protectora de l'Ensenyança Valenciana (APEV) i la seua "Biblioteca Infant". Finalment, podem detallar més el seu paper clau entre 1932-33 en la revisió i desenvolupament de les Normes de Castelló.

[en] This article aims to clarify a little bit more what we know about Carles Salvador between 1907 and 1915, the beginning of his literary work and training and demonstration of his political ideology; as well as from 1919-23, his relationship with Tomàs i Martí and the creation of the Associació Protectora de l'Ensenyança Valenciana (APEV) and his "Biblioteca Infant". Finally, it can be explained more his key role between 1932-33 in the review and development of Normes de Castelló.
[ca] INTRODUCCIÓ. Aquesta investigació intenta descobrir les experiències de les persones que són mares i al mateix temps alumnes en l'educació superior, que miren d'equilibrar les moltes responsabilitats associades amb els seus papers de mare, membre de la família, amiga i estudiant universitària. S'aborda la problemàtica de la conciliació estudiantil familiar des d'una perspectiva de gènere. MÈTODE. En aquest estudi, a partir d'una metodologia feminista qualitativa basada en narratives mitjançant entrevistes semiestructurades, s'analitzen les creences i actituds d'un total de tretze estudiants universitàries. RESULTATS. A través del pensament narratiu, emprem les seves històries com un mitjà per interpretar les relacions pedagògiques i l'acció entre iguals, i també entre professorat i mares universitàries. DISCUSSIÓ. Arribem a la conclusió que es necessiten accions legislatives concretes i campanyes de sensibilització dirigides tant a la comunitat acadèmica com a la societat en general, per assegurar bones relacions socials entre mares i "altres" a la universitat.

[en] INTRODUCTION. This research examines the experiences of student mothers in higher education who try to balance their many responsibilities as mothers, family members, classmates, and university students. The problem of balancing student and family roles is approached from a gender-based perspective. METHOD. The study uses a qualitative, narrative-based and feminist methodology based on semi-structured interviews to analyze the beliefs and attitudes of a total of thirteen university students. RESULTS. Through narrative thinking we use student mothers' stories to interpret pedagogical relationships and actions between peers and between teachers and student mothers. DISCUSSION. To ensure good social relations between student mothers and other participants in higher education, we propose that there is a need for specific legislation and for awareness-raising activities address to both the academic community and the general public.
[ca] Aquest article indaga en l'exploració de l'ús del delicte de terrorisme que ha tingut lloc a l'Audiència Nacional, a partir de l'estudi de tres casos relacionats amb el conflicte polític esdevinguts després de 2011. A partir d'una anàlisi sociojurídica, es constata que s'hi duu a terme una interpretació arbitrària del delicte de terrorisme i que això resulta ser una eina jurídica de l'Audiència Nacional per fer front a idees polítiques, col·lectius i persones que poder posar en qüestió l'ordre instituït, la qual cosa es tradueix en una guerra judicial o lawfare. Es confirma que la definició mateixa de terrorisme és arbitrària, que el delicte és interpretat de manera distinta depenent del moment històric, que la zona geogràfica on tenen lloc el fets és determinant per entendre la persecució política a través de mecanismes judicials, que el fet que el delicte de terrorisme sigui competència de l'Audiència Nacional fa que el tribunal gaudeixi d'un control i un poder desmesurats i que el perfil dels jutges i la manera en què poden arribar a accedir a l'Audiència Nacional evidencia una latent politització de la justícia.

[en] This article focuses on the exploration of the use of the crime of terrorism that has occurred in the Spanish National Court, based on the study of three cases related to the political conflict which occurred after 2011. From a socio-legal analysis, it is verified that an arbitrary interpretation of the crime of terrorism is carried out and that this results in a legal tool for the Spanish National Court to deal with political ideas, groups and people who may question the instituted order, which results in a judicial war or lawfare. It is confirmed that the definition of terrorism itself is arbitrary, that the crime is interpreted differently depending on the historical moment, that the geographical area where the events take place is decisive for understanding political persecution through judicial mechanisms, that the fact that the crime of terrorism is within the jurisdiction of the Spanish National Court makes the court enjoy excessive control and power and that the profile of the judges and the way in which they can access the Spanish National Court show a latent politicization of justice.Keywords: lawfare, Spanish National Court, political conflict, politicization of justice
[ca] Aquest article tracta sobre un grup d'escriptors i artistes llatinoamericans que han irromput en l'escena cultural d'Amèrica Llatina al llarg de les últimes dues dècades per a desconèixer la transparència òptica amb la qual s'ha definit la visió. Especialment, reviso les figures de foscor, opacitat i ceguesa amb la finalitat de produir un nou estatut de la imatge i de la seva funció estètica i política. Proposo que aquestes noves incursions contralumíniques han intentat abolir les certeses fixades per la modernitat, les quals van limitar el coneixement, amb la finalitat de privilegiar altres estatuts que repensen les mecàniques dels ulls. Les poètiques llatinoamericanes que presento a continuació interroguen la visualitat amb la intenció de denunciar, però, sobretot, impugnar la seva capacitat de subjectar sabers i cossos. A contrallum, aquests escriptors, artistes i crítics han donat compte de com la llum ha estat capaç de fer desaparèixer, desconèixer i fragmentar els cossos perifèrics i els seus obscurs sabers.

[en] This article is about a group of Latin American writers and artists whose work over the last two decades has challenged the optic transparency that has defined vision. I examine the figures of darkness, opacity, and blindness with the goal of producing a new statute of the image and its aesthetic and political function. I propose that these counter-luminary incursions privilege other measures that rethink the mechanics of the eyes and seek to abolish fixed certainties of modernity that limit knowledge. These Latin American poetics interrogate visuality, not only denouncing but also impugning its ability to subjugate knowledge and bodies. These writers, artists, and critics work in darkness to demonstrate the ways that light has served to disappear, disregard, and fragment peripheral bodies and their dark knowledge.
[ca] El 1993, Abimael Guzmán, líder de l'organització subversiva Sendero Luminoso, va renunciar a la lluita armada que, al prolongar-se per més d'una dècada (1980-1992), havia costat milers de morts. A partir d'aquest moment comença la IV etapa o de "lluita política sense armes". L'objecte d'estudi de la següent investigació és analitzar la memòria dels ex membres de Sendero Luminoso a la IV etapa, a través de les organitzacions a les que pertanyen, les quals segueixen combregant amb el pensament Gonzalo. Pel que fa a el problema d'investigació, es tractarà de resoldre com dues memòries suposadament antagòniques (la literal i l'exemplar) poden obrir-se pas en la rememoració dels actors, en la seva recerca d'elaborar un fil narratiu que vinculi els maltractaments soferts a la presó durant el conflicte armat intern amb la situació que viuen actualment els expresos de Sendero Luminoso. Tot això, amb la finalitat de posicionar la seva memòria entre les diverses memòries en pugna al Perú. Per corroborar l'enunciat, ens valdrem de l'anàlisi qualitativa-tiu de les entrevistes realitzades a cinc exmembres de Sendero Luminoso.

[en] In 1993, Abimael Guzmán, the leader of the subversive organization Sendero Luminoso [Shining Path], gave up an armed struggle that, after going on for over a decade, had caused thousands of casualties. From then on, a 4th stage would set in, namely, that of "unarmed political struggle". Our goal here is to analyze the memories of former Sendero Luminoso members in this fourth stage by focusing on the organizations they presently belong to and which still share the principles of Gonzalo's thought. As for the problem under research, we shall try to solve the riddle of how two supposedly opposed memories (literal one and exemplary one) can both make their way into the actors' recalling of those times in their search of a narrative thread capable of linking the abuses experienced in prison during the Domestic Armed Conflict and the present situations of former Sendero Luminoso convicts. The final aim is to position the studied memories among the several conflicting memories nowadays present in Peru. To carry out our study, we shall use qualitative analysis of our interviews to five ex members of Sendero Luminoso.