[ca] Introducció: El nombre de supervivents de càncer ha augmentat considerablement en els últims anys, i aquestes persones presenten necessitats assistencials específiques, i se senten vulnerables davant de qualsevol tipus de problema de salut, de manera que, contràriament al que seria esperable, la finalització del tractament sembla ser una etapa extremadament estressant per als supervivents. En els últims anys les investigacions assenyalen l'existència de factors que faciliten i / o dificulten el procés d'adaptació, i aquests poden ser tant interns a l'individu, com l'afrontament, i / o externs com el suport social. Per tant, en aquest treball s'analitza, d'una banda, la literatura existent al voltant de les estratègies d'afrontament i el suport social i, d'altra banda, la literatura que analitza les possibles interaccions d'aquests dos factors. Els estudis analitzats arriben a conclusions diferents, possiblement a causa de diversos factors com el tipus de mostra, el tipus de càncer, les formes de mesurar les dues variables a través d'autoinformes, amb el risc del biaix del record i poc adequats per posar en evidència els canvis de comportament en el temps i en els diferents contextos reals. Objectius: Descriure les característiques del malestar quotidià, de l'afrontament i del suport social durant situacions quotidianes, considerades estressants, i analitzar si existeix o no una interacció entre afrontament i suport social sobre el malestar quotidià experimentat pels supervivents de càncer. Per aquest motiu, en la nostra investigació, s'ha fet servir la metodologia de l'Avaluació Ecològica Momentània per recollir informació sobre les activitats quotidianes dels supervivents de càncer al final del dia. Mostra: 60 supervivents de diversos tipus de càncer, que han contestat a un qüestionari online per un total de 15 dies consecutius. Resultats: els supervivents han experimentat un esdeveniment estressant un 55,12% dels dies registrats, dels quals el 45,41% d&#8217;ells va ser atribuït al fet de ser supervivent i va generar nivells de malestar més elevats. L'esdeveniment estressant més freqüent, quan aquest s'atribueix a la supervivència, ha estat el problema físic (87,60%). Per fer front a les situacions estressants quotidianes, els supervivents fan servir estratègies de tipus actiu i les més utilitzades han estat l'acceptació d'emocions i l'acceptació del problema, en canvi el rebuig ha estat sempre l'estratègia menys freqüent. Quan apareixen esdeveniments estressants atribuïts a la supervivència, es rep suport social només en el 35,23% dels casos. Conclusions: el problema físic és clarament un esdeveniment estressant relacionat amb la fase de supervivència i, malgrat les estratègies d'afrontament utilitzades, és un problema que no es resol amb el temps. En general, els esdeveniments estressants atribuïts a la supervivència generen més malestar i les estratègies d'afrontament utilitzades per enfrontar-se a aquests semblen ser menys eficaces. La presència d'un esdeveniment estressant relacionat amb el fet d'haver passat per la malaltia no sempre va acompanyat de suport social, tot i que aquest és considerat més eficaç que les estratègies d'afrontament per a gestionar la situació, la qual cosa dóna lloc a majors nivells de benestar al final del dia.

[es] Introducción: El número de supervivientes de cáncer ha aumentado considerablemente en los últimos años, y estas personas presentan necesidades asistenciales específicas, y se sienten vulnerables ante cualquier tipo de problema de salud, por lo que, contrariamente a lo que sería esperable, la finalización del tratamiento parece ser una etapa extremadamente estresante para los supervivientes. En los últimos años las investigaciones señalan la existencia de factores que facilitan y/o dificultan, el proceso de adaptación, y éstos pueden ser tanto internos al individuo, como el afrontamiento, y/o externos como el apoyo social. Por lo tanto, en el presente trabajo se analiza, por una parte, la literatura existente en torno a las estrategias de afrontamiento y al apoyo social, por otra parte, la literatura que analiza las posibles interacciones de estos dos factores. Los estudios analizados llegan a conclusiones diferentes, posiblemente debido a varios factores como el tipo de muestra, el tipo de cáncer, las formas de medir las dos variables a través de autoinformes con el riesgo del sesgo del recuerdo y poco adecuados para poner en evidencia los cambios del comportamiento en el tiempo y en los distintos contextos reales. Objetivos: Describir las características del malestar cotidiano, del afrontamiento y del apoyo social durante situaciones cotidianas, consideradas estresantes, y analizar si existe o no una interacción entre afrontamiento y apoyo social sobre el malestar cotidiano experimentado por los supervivientes de cáncer. Por este motivo, en nuestra investigación, se ha usado la metodología de la Evaluación Ecológica Momentánea para recoger información sobre las actividades cotidianas de los supervivientes de cáncer al final del día. Muestra: 60 supervivientes de varios tipos de cáncer, que han contestado a un cuestionario online por un total de 15 días consecutivos. Resultados: los supervivientes han experimentado un evento estresante un 55,12% de los días registrados, de los cuales el 45,41% de ellos fue atribuido al hecho de ser superviviente y generó niveles de malestar más elevados. El evento estresante más frecuente, cuando se atribuye a la supervivencia, ha sido el problema físico (87,60%). Para hacer frente a las situaciones estresantes cotidianas, los supervivientes usan generalmente estrategias de tipo activo y las más utilizadas han sido la aceptación de emociones y la aceptación del problema, en cambio el rechazo ha sido siempre la estrategia menos frecuente. Cuando aparecen eventos estresantes atribuidos a la supervivencia, se recibe apoyo social solo en el 35,23% de los casos. Conclusiones: el problema físico es claramente un evento estresante relacionado con la fase de supervivencia y, a pesar de las estrategias de afrontamiento utilizadas, es un problema que no se resuelve con el tiempo. En general, los eventos estresantes atribuidos a la supervivencia generan más malestar y las estrategias de afrontamiento usadas para enfrentarse a ellos parecen ser menos eficaces. La presencia de un evento estresante relacionado con el haber pasado por la enfermedad no siempre va acompañado de apoyo social, aun cuando éste es considerado más eficaz que las estrategias de afrontamiento para manejar la situación, lo cual da lugar a mayores niveles de bienestar al final del día.