BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Aquest article consta de tres parts. En la introducció exposem la conveniència d'analitzar la transmissió, que inclou la interrupció i la revernacularització, com un procés imprescindible per a conèixermillor la realitat sociolingüística d'una llengua.Aquesta anàlisi es basa en els fonaments teòrics de la psicologia social, la sociologia i la sociolingüística. En segon lloc, femun breu repàs de l'estat de la qüestió dels estudis realitzats fins ara en català, tant des de l'òptica quantitativa com qualitativa. Finalment, en les conclusions comentem una sèrie de suggeriments i propostes que van des de la necessitat de comptar amb un marc teoricometodològic propi, de disposar d'una terminologia específica, de la importància de comptar amb aquest tipus d'anàlisi, que conjumine l'aspecte quantitatiu i qualitatiu, i de la possibilitat de reorientar la planificació també cap a la recuperació de la llengua en l'àmbit familiar.

[en] This article is set out in three parts. Firstly, an introduction deals with the need to regard transmission, which includes interruption and revernacularisation, as a process that is essential for understanding the sociolinguistic reality of a language. The analysis is based on the theoretical principles of social psychology, sociology and sociolinguistics. Secondly, there is a brief summary of the status of the studies which have been carried out so far in Catalan on this topic, both from a quantitative and qualitative point of view. Finally, the conclusion outlines some suggestions and proposals including the need for a specific theoretical-methodological framework and specific terminology, the importance of using this type of analysis, combined with quantitative and qualitative aspects and the possibility of redirecting planning towards the recovery of the Catalan language within the family sphere.
[ca] Entre 1382 i 1409, el frare dominicà Joan Romeu va traduir el Commentarium in septem psalmos poenitentiales d'Innocenci III, per encàrrec del mestre de l'Orde de Montesa Berenguer March. La versió té una gran qualitat, tot i les dificultats del text d'Innocenci. Per donar context a la traducció, en aquest article s'analitzen la vida i l'obra d'Innocenci III, la biografia i el perfil intel·lectual de Joan Romeu i la biografia i l'entorn familiar de Berenguer March. La traducció, que es conserva en manuscrit únic a la Biblioteca de la Universitat de Barcelona (ms. 70), presenta usos lingüístics particulars. A banda d'una gran quantitat de doblets sinonímic i diverses glosses que el traductor incorpora al text, empra també una quantitat important de lèxic poc documentat, que s'estudia en aquest article. En alguns casos es tracta simplement d'adaptacions o calcs del llatí, però en altres casos, l'ús de determinades paraules inusuals retrotrau notablement les datacions dels repertoris.

[en] Between 1382 and 1409, the Dominican friar Joan Romeu translated Pope Innocent III's Commentarium in septem psalmos poenitentiales, under commission from the master of the Montesa Order, Berenguer March. Despite the difficulties presented by the source text, the quality of his translation is remarkable. In order to understand the context of Romeu's translation, this article analysesthe life and works of Pope Innocent III, the biography and intellectual profile of Joan Romeu as well as the biography and family milieu of Berenguer March. Romeu's translation, only extant in a manuscript held at the Biblioteca de la Universitat de Barcelona (ms. 70), has idiosyncratic linguistic traits. The translator introduces a great number of synonymous couples and several glosses, as well as distinctive lexical choices, which are the main focus of this article. In some cases, these are simply adaptations or calques from Latin, but in others his unusual lexical usage suggests a much earlier date for the translation than previously assumed.
[ca] La recerca històrica i geogràﬁca a vegades dóna resultats sorprenents. Aquest és el cas de la troballa del "Proyecto de Iglesia Parroquial para el pueblo de Santa Pola", en què s'inclou, a més dels plànols originals de la coneguda com a "església rota" (l'actual mercat central), un "Plano Topográﬁ co de San-ta Pola" de gran transcendència per a conéixer els inicis de l'evolució urbana de la localitat, tots signats per Francisco Morell Gómez el 1863. Primer, tractem el projecte de l'església, analitzem les dades del projecte i els plànols. Després, el més interessant és el plànol topogràﬁc inèdit esmentat. Fem una comparació amb el signat el 1863 pel també arquitecte José Ramón Mas Font. Són iguals? Tenen diferències? Quines són i quina importància tenen? El plànol esdevé un instrument de recerca de primer ordre per a donar resposta a aquestes preguntes.

[en] The geographical and historical research often gives surprising re-sults. This is the case of the discovery of the Project of a Parish Church for the town of Santa Pola, which includes, in addition to the original plans of the church known as the "broken church" (the current market), a "Topographical map of Santa Pola" of great importance to know the beginnings of the urban development in the town, all of them signed by Francisco Morell Gómez in 1863. Firstly, we study the church's project, and analyze the project's details and the plans. Then, the most interesting matter is the unusual topographic map mentioned before. We compare it with the map signed in 1863 by the architect José Ramón Mas Font. Are they equal? Are there differences? What are the differences and how important are they? The map becomes a basic research tool to answer these questions.
[ca] Olga Diego Freises (Alacant 1969) estudià Belles Arts a les facultats de València (Universitat Politècnica) i d'Altea (Universitat Miguel Hernández), on es titulà el 2006. La seua activitat artística ―crítica, compromesa i innovadora― s'ha orientat bàsicament a la performança, encara que amb un important suport gràfic i escultòric de dibuixos i de maquetes. Com es habitual, Olga Diego fa servir el vídeo com a medi de registre i/o de suport de les accions. En ocasions el vídeo arriba a ser la base o el format de presentació d'una acció. És, doncs, un registre fotogràfic ―foto mòbil que pot esdevenir foto fixa― allò que conserva la memòria del que es féu o del que passà. En ocasions la gravació és manual i en ocasions la càmera va lligada a un artefacte. S'ofereixen, així, visions diferents de l'acció. En ocasions es treballa amb llum de dia i en ocasions amb llum de foc o de focus, oferint també així visions diferents de l'acció. Per tant, el vídeo es treballa en funció del suggeriment, de la claredat expositiva o de l'ambigüitat que s'intenta. Proposem aquí una introducció als vídeos vinculats a algunes de les accions d'Olga Diego desenvolupades a llocs tan diferents com ara Espanya, Sàhara Occidental Libre i Egipte.

[en] Olga Diego Freises (Alicante, 1969) studied Fine Art at the Polytechnic University of Valencia and the University Miguel Hernández and graduated from the latter in 2006. Her artistic production —always critical and innovative— has mostly focused on performance art but relies heavily on drawing and maquette-making. In line with many of her contemporary artists, Olga Diego uses video not only as a means to record her actions but also as an art form. Therefore, one can speak of video as the main basis or format of her artwork as well as the photographic register or memory of her actions. The filming is normally manual with some instances where the camera has been attached to an artefact. In this way, the artist is able to offer different perspectives. Likewise, Olga Diego makes use of natural, artificial or firelight to achieve different effects. Her video art plays with ambiguity, is thought provoking and offers different levels of definition. The authors of this article explore the use of video in a range of actions undertaken in various locations in Spain, Free Western Sahara and Egypt by the performance artist, Olga Diego.
[ca] La literatura és un element essencial per definir les característiques de l'univers creatiu de Jacques Tardi. Sense la influència literària, no es pot entendre ni l'ambició temàtica, ni la tècnica narrativa, ni la llibertat formal de les seves obres, sovint allunyades dels cànons del còmic més popular. Àlbums com Ici Même (1979) han estat un revulsiu dins del món de la historieta i un primer camí cap al que ara es coneix com a novel·la gràfica i han ajudat a acostar el món de la literatura i el del còmic a partir del que tenen en comú: el relat. Les seves creacions són una bona manera d'entendre les semblances i les diferències entre tots dos àmbits. En les obres de Tardi trobem casos de reescriptura, de citacions o d'incisos enmig del discurs narratiu i un ús particularment important de la veu del narrador, amb clares ressonàncies literàries.

[en] Literature is an essential element to define the characteristics of the creative universe of the French author Jacques Tardi. Not taking literature influence into account would make impossible to understand the thematic ambition, the narrative technique or the formal freedom of his works, often far from the most popular comic book canons. Albums like Ici Même (1979) have been shocking in the world of comics and a first way towards what is now called as graphic novel. His work has helped to bring both worlds, literature and comics, closer, starting from what they have in common: the story. His creations are an excellent way to understand the similarities and differences between the two media. In Tardi's works we find examples of rewriting, citations or digressions in the middle of a narrative discourse and a very significant use of the narrator's voice, with clear literary echoes.
[ca] A partir de les dades disponibles sobre la biografia d'Enric Valor, l'autor en dóna una visió de conjunt, repassant la trajectòria vital, cívica i cultural de l'escriptor, des de la fi de la infantesa fins a la postguerra, posant sobretot l'accent en les experiències per ell viscudes a Elda i Alacant, posant l'accent en la formació i en els estímuls que van condicionar o fer possible la personalitat del personatge biografiat, o més ben dit: encara a biografiar, perquè l'autor reclama això: que s'escriga una biografia, tan completa i documentada com es puga fer, d'Enric Valor. Partint de la constatació que la informació disponible és, ara mateix, interessant i valuosa però insuficient, l'autor es limita a remarcar alguns fets biogràfics i proposar-ne algunes explicacions que ens permeten entendre l'home i la seua obra, tant intel·lectual com cívica.

[en] Basing on available data, the author give us an overview of Enric Valor's life, describing his life, civic and cultural trajectory, from the end of his childhood until the Spanish Post-war period. He focuses on the experiences Enric Valor lived in Elda and Alicante, highlighting his education and the events that shaped and made possible the personality of the biographied person (i.e. Valor), actually, of the person to be biographied. Because the paper's author demands exactly that, that a biography of Valor, as complete and documented as possible, should be written. Arguing that the current available information is interesting and valuable, but insufficient, the author just remarks some biographical facts and suggests some explanations that allow us to understand the man and his work, the intellectual as well as the civic one.
[ca] S'hi presenten les recerques realitzades a l'assentament fortificat ibèric del Cabeçó de Mariola (Alfafara, Alacant; Bocairent, València). S'hi han realitzat prospeccions superficials, geofísica i sondejos arqueològics assistits amb tecnologies geoespacials, a més de la inserció del lloc en el seu entorn territorial mitjançant els SIG. Els resultats mostren una àmplia seqüència d'ocupació, datada entre els segles IX i I aC, d'un important centre fortificat que controla un pas estratègic per a les comunicacions comarcals. Durant el període Ibèric tardà, en els segles II-I, presenta una intensa reestructuració de l'habitatge i les fortificacions que acabarà amb una violenta destrucció en el primer terç del s. I aC.

[en] In this paper we present our research work on the Iberian fortified settlement of El Cabeçó de Mariola (Alfafara, Alicante; Bocairent, Valencia). We have carried out surface and geophysical surveys as well as archaeological excavations assisted by geospatial technologies, in addition to the insertion of the site in its territorial setting by using GIS. The results show a wide sequence of occupation, ranging from the 9th to the 1st centuries BC, of an important fortified centre which controls a strategic communication corridor in this area. During the Late Iberian Iron Age period, in the 2nd-1st centuries BC, we observe an intense restructuring of both the settlement and the fortifications which ended up with a violent destruction in the early 1st century BC.
[ca] Amb una òptica interdisciplinar es presenta l'estudi d'una inhumació individual, en fossa, d'una persona adulta jove, localitzada en l'estructura constructiva que delimita el poblat de la Mola d'Agres. De l'aixovar associat a aquest enterrament en destaquem el punyal de reblons que cal valorar en relació amb la categoria social de la persona inhumada dins del panorama funerari del II mil·lenni a.n.e.

[en] In this report we present un interdisciplirary study of an individual inhumation. This inhumation, pit grave type, belonged to a young adult. It was located in the structure wich delimitated the site. From the grave goods special importance is griven to the rivet dagger which has to be put in relation with the social status of the individual within the II milenium BC context.
[ca] Aquest treball ofereix la primera edició crítica de la Lletra consolatòria de Roís de Corella, a partir de l'únic testimoni que la transmet, el Còdex de Cambridge. Valora les edicions que s'han fet de l'obra de Joan Roís de Corella; estudia la localització del text en el cançoner que el transmet; i analitza l'edició actualitzada que havia fet Jordi Carbonell.

[en] This work offers the first critical edition of the Lletra consolatòria of Roís de Corella, from the only testimony that transmits it, the Còdex of Cambridge. It values the editions that have become of the work of Joan Roís de Corella; it studies the location of this text in the songbook that transmits it; and it analyzes the updated edition that had made Jordi Carbonell.
[ca] El projecte "Teatre Popular Valencià dels segles XIX i XX (1817-1950)" permeté inventariar al voltant de 680 autors i ens brindà l'oportunitat de tindre un coneixement més encertat i precís del gènere. D'entre tota la nòmina d'escriptors, però, traspuen els noms d'algunes saineteres que, a pesar dels intents per ser visibilitzades, continuen sent pràcticament unes desconegudes dins del context literari valencià. Si bé tenim una idea fragmentària de les dramaturgues valencianes del segle XIX i principis del XX, tant de les seues biografies com de les seues obres a través de notícies de procedència diversa (catàlegs, programes de mà, etc.), amb la nostra aportació pretenem reivindicar-les i fer veure que l'escriptura de sainets, i d'altres peces teatrals breus, no era d'exclusivitat masculina. Presentarem, doncs, la producció dramàtica d'autores com Ángeles Gascó, Maria Ibars, Vicenta Matalí, Maria Recasens, Empar Royo de León, Maria Lluïsa Camilleri, Conxeta Ruiz, Elvira Urios o Josefina Lázaro i, de manera més detallada, la de Pilar Monzó de Roca, una supervivent literària en el context de la II República.

[en] The research project "Valencian Popular Theatre in the 19th and 20th centuries (1817-1950)" has led to an inventory of around 680 authors, making it possible to have a more accurate and evidence-based knowledge of the genre. Among all the writers, however, mention must be made of a number of sainete (one-act comedy) women writers who, in spite of the attempts at visibilization, still remain practically unknown within the Valencian literary context. Although the evidence on Valencian women playwrights of the 19th century and early 20th century is still a fragmentary one, both regarding biography and works, obtained from diverse sources (catalogues, playbills, etc.), our contribution is aimed at vindicating these women and emphasize that the writing of sainetes and other brief theatrical works was not an exclusively male domain. Thus, we shall present the theatrical production by women authors like Ángeles Gascó, Maria Ibars, Vicenta Matalí, Maria Recasens, Empar Royo de León, Maria Lluïsa Camilleri, Conxeta Ruiz, Elvira Urios or Josefina Lázaro, and in a more detailed manner, that by Pilar Monzó de Roca, a literary survivor in the context of the Spanish 2nd Republic.
[ca] Aquest article es proposa estudiar la utilitat de la funció comunicativa dels neologismes a l'hora d'actualitzar el diccionari, ja que tenim en compte que, d'entre les paraules noves no recollides a les obres lexicogràfiques, no totes presenten els criteris necessaris per a la seva inclusió. En aquest sentit, prenem en consideració que la major part de paraules que conformen els diccionaris generals són paraules amb una funció principalment denominativa. Per aquest motiu, volem diferenciar els neologismes prototípics de la funció denominativa dels neologismes prototípics de la funció estilística a partir dels criteris descrits per Llopart-Saumell (2016). Els resultats obtinguts permeten, per una banda, diferenciar un i altre tipus d'unitats lèxiques i, de l'altra, valorar les característiques funcionals, sociolingüístiques, pragmaticodiscursives i morfosemàntiques que demostren que els neologismes classificats com a prototípics de la funció denominativa es defineixen com a bons candidats per ser incorporats al diccionari mentre que els neologismes prototípics de la funció estilística no compleixen aquests requisits.

[en] This article proposes to study the usefulness of the communicative function of neologisms when updating a dictionary, since we take into account that, among the new words not included in lexicographical works, not all of them meet the necessary criteria for its inclusion. In this sense, we take into consideration that most words that make up general dictionaries are words with a mainly denominative function. For this reason, we want to differentiate the prototype neologisms from the denominative function of the prototype neologisms of the stylistic function based on the criteria described by Llopart-Saumell (2016). The results obtained allow, on the one hand, to differentiate between one and another type of lexical units and, on the other, to evaluate the functional, sociolinguistic, pragmatic-digestive and morphosemantic features that demonstrate that the neologisms classified as prototypes of the denominative function are defined as good candidates to be incorporated into the dictionary while the neologisms of the stylistic function prototype do not meet these requirements.
[ca] Els arxius privats són cada vegada més utilitzats per a les recerques històriques, ja que ofereixen noves perspectives i són cada vegada més accessibles als investigadors. En l'Arxiu Històric Municipal d'Elx es conserva l'arxiu dels administradors de les propietats que el marquès de Montealegre posseïa a Guardamar, Rojals i Elx a la fi del segle XVIII i principis del segle XIX, fet que permet conèixer de forma detallada com es gestiona una gran propietat agrícola, així com les relacions que s'estableix entre el noble, el seu administrador i els colons.

[en] The private archives are increasingly used for historical researches, since they offer new prospects and are increasingly accessible to the researchers. The Elx Municipal Historical Archive preserves the archive of the administrators of the properties that the marquis of Montealegre owned in Guardamar, Rojals and Elx in the late eighteenth and early nineteenth century, that allows to know in detail the management of a big farm, and the relationship between the noble, his administrator and the settlers.
[ca] L'article versa sobre les possibilitats de treball de l'escriptura a Batxillerat a partir d'una seqüència didàctica per a l'elaboració d'un diari de lectura, que és un document produït pels alumnes a partir del que els suggereix la lectura d'una obra literària. Tot revisant les bases pedagògiques de la didàctica actual del català quant al procés d'escriptura i el valor de l'argumentació i de la reflexió en l'àmbit educatiu, es pretén que el llibre es convertisca en un estímul per a la creativitat i possibilite l'escriptura extensiva. Així doncs, l'obra literària deixa de ser un element de lectura superficial i pren un caràcter dialògic. El lector esdevé alhora escriptor i, com a tal, s'enfronta a les dificultats i moments de gaudi que aquest fet implica.

[en] This paper offers a teaching sequence to improve writing at secondary school through a reader diary, that is, a document produced by students from the reading of a suggested literary work. Reviewing the pedagogical basis of the current Catalan teaching regarding the writing process and the value of the argument and thought in education, it is intended that the book becomes a stimulus for creativity and make possible writing extensively. Thus, the literary reading is not considered a superficial activity any more, but takes a dialogic nature. The reader becomes a writer and, as such, faces the difficulties and the moments of enjoyment that this implies.
[ca] El present treball pretén abordar la Batllia General de València durant la revolta de la Germania. Aquesta institució encarregada de governar el Reial Patrimoni va haver d'enfrontar-se a difícils situacions i crear noves solucions als problemes plantejats pels agermanats. El seu estudi ens permetrà aproximar-nos a un dels esdeveniments que va marcar la Història Moderna del regne de València i que encara avui desperta interés.

[en] The present work tries to approach the General Bailiwick of València during the revolt of the Germania. This institution in charge of governing the Royal Heritage had to face difficult situations and create new solutions to the problems posed by the revolted. Its study will allow us to approach an event that marked the Modern History of the kingdom of Valencia and that still arouses interest today.
[ca] Aquest treball reflecteix l'estat actual de la investigació que s'està duent a terne al poblat i a la necròpolis de La Serreta d'Alcoi, que permet plantejar una nova interpretació d'aquest important enclavament. La seva gran extensió, prop de les 5,5 ha, juntament amb trets culturals destacats i l'evolució dels poblats del seu entorn, el situen al capdavant d'un important territori de la Contestània, en les actuals comarques centremeridionals valencianes (Alcoià-Comtat) al segle III.

[en] This study summarises the present state of research being carried out at the necropolis of La Serreta (Alcoi) and which is leading to a new approach to the interpretation of this important site. Its size, almost 5.5 hectares, as well as the outstanding cultural features and evolution of the surrounding settlements, leads us to place it at the head of an important territory in Contestania, in what are now the central-southern districts of the Community of Valencia (Alcoià-Comtat) during the 3rd century.