[ca] El període durant el qual el monestir de Sant Miquel dels Reis va ser presó franquista suposa un buit destacat en la història de València. El testimoni escrit i publicat de sis presos i cinquanta-una imatges fotogràfiques són les principals evidències de l'existència d'un penal durant els anys posterior a la guerra, i fins a 1966. La rehabilitació realitzada a la presó-monestir entre 1994 i 2000 va anar acompanyada d'un intens estudi històric-arqueològic que ha permès recuperar els espais monàstics des dels seus inicis al segle XIV fins a la seua transformació en Presidio Nacional l'any 1867. L'obra, duta a terme per acollir a la Biblioteca Valenciana, ha recuperat l'aspecte del monestir al seu moment de màxima esplendor al segle XVI. Malgrat aquests anys d'intervenció, la direcció del projecte ni va contemplar recuperar cap element material del penal ni tan sols documentar sistemàticament la distribució dels espais interiors. D'aquesta forma, cel·les, tallers, dormitoris, banys, oficines de l'administració, cuina, infermeria o escola han desaparegut de la interpretació d'un espai de la repressió durant la dictadura. A més a més, gran part de la documentació escrita generada durant dècades de dictadura ha desaparegut. Muntanyes d'elements de la presó es van vendre com ferralla en el moment de la rehabilitació, també es van esborrar tots els grafitis fets als murs durant dècades i pires de documents escrits i elements en fusta van cremar-se als patis exteriors de l'edifici. Als darrers anys s'ha produït un renovat interès entre els acadèmics i el públic per entendre els mecanismes i les conseqüències de les polítiques franquistes contra els seus oponents. En aquest sentit, han cobrat importància la tipologia d'espais repressius que va emprar l'estat i les seues noves autoritats. Camps de concentració, camps de treballs forçosos, presons, internats, centres de reclusió, sanatoris i orfenats van fer possible un control social i polític com mai s'havia experimentat a la nostra història contemporània. La presó de Sant Miquel dels Reis va suposar un símbol d'aquesta repressió política, allotjant a milers de presos republicans amb condemnes per motius polítics. La recuperació per a la ciutadania d'aquest lloc de memòria passa per una tasca de recerca, amb l'objectiu d'omplir els innumerables buits que ens han arribat fins a l'actualitat. Un procés no exempt d'obstacles que cal superar per tal de resignificar l'espai.

[es] El período durante el cual el monasterio de Sant Miguel dels Reis fue prisión franquista supone un vacío destacado en la historia de Valencia. El testimonio escrito y publicado de seis presos y cincuenta y una imágenes fotográficas son las principales evidencias de la existencia de un penal durante los años posteriores a la guerra, y hasta 1966. La rehabilitación realizada en la cárcel-monasterio entre 1994 y 2000 fue acompañada de un intenso estudio histórico-arqueológico que ha permitido recuperar los espacios monásticos desde sus inicios en el siglo XIV hasta su transformación en Presidio Nacional en 1867. La obra, llevada a cabo para acoger a la Biblioteca Valenciana, ha recuperado el aspecto del monasterio en su momento de máximo esplendor en el siglo XVI. A pesar de estos años de intervención, la dirección del proyecto ni contempló recuperar ningún elemento material del penal ni siquiera documentar sistemáticamente la distribución de los espacios interiores. De esta forma, celdas, talleres, dormitorios, baños, oficinas de la administración, cocina, enfermería o escuela han desaparecido de la interpretación de un espacio de la represión durante la dictadura. Además, gran parte de la documentación escrita generada durante décadas de dictadura ha desaparecido. Montañas de elementos de la cárcel se vendieron como chatarra en el momento de la rehabilitación, también se borraron todos los grafitis hechos en los muros durante décadas y peores de documentos escritos y elementos en madera se quemaron en los patios exteriores del edificio. En los últimos años se ha producido un renovado interés entre los académicos y el público por entender los mecanismos y las consecuencias de las políticas franquistas contra sus oponentes. En este sentido, han cobrado importancia la tipología de espacios represivos que empleó el estado y sus nuevas autoridades. Campos de concentración, campos de trabajos forzosos, prisiones, internados, centros de reclusión, sanatorios y orfanatos hicieron posible un control social y político como nunca se había experimentado en nuestra historia contemporánea. La cárcel de Sant Miquel dels Reis supuso un símbolo de esta represión política, alojando a miles de presos republicanos con condenas por motivos políticos. La recuperación para la ciudadanía de este sitio de memoria pasa por una tarea de investigación, con el objetivo de llenar los innumerables vacíos que nos han llegado hasta la actualidad. Un proceso no exento de obstáculos a superar para resignificar el espacio.