[ca] La genètica molecular i evolutiva proporciona informació summament valuosa per a l'eficient conservació de les espècies amenaçades. En aquesta tesi, s'ha utilitzat una combinació de dades ecològiques i genètiques amb l'objectiu d'avaluar l'estat de conservació del lepidòpter protegit Graellsia isabellae. En primer lloc, s'ha reconstruït la història evolutiva d'aquest emblemàtic insecte, utilitzant dades genètiques obtingudes del mostreig al llarg de tota l'àrea de distribució coneguda: la península Ibèrica i els Alps francesos. La seqüenciació d'un gen mitocondrial (cox1) i el genotipat amb nou marcadors nuclears microsatèl·lits revelaren un fort patró filogeogràfic compost per sis grups de poblacions (clusters). Els canvis en el rang de distribució de la seua principal planta hostatgera, Pinus sylvestris, durant les oscil·lacions climàtiques del Quaternari superior semblen haver jugat un paper important en la diversificació de G. isabellae. Aquests sis clusters, definits com a Unitats Evolutives Significatives (ESU), conicideixen en gran manera amb la taxonomia intraespecífica d'aquesta espècie. En segon lloc, s'han combinat dades genètiques (microstèl·lits) i ecològiques (marcatge-solta-recaptura) amb la finalitat d'estimar les grandàries poblacionals contemporànies censal i efectiva. La comparació d'ambdós paràmetres en dues poblacions de G. isabellae amb paleses diferències pel que fa al seu hàbitat han permès descobrir els factors subjacents a la diversitat genètica d'aquesta espècie a nivell poblacional. Tant la història demogràfica com la configuració de l'hàbitat han resultat clau per a explicar la semblança trobada entre la grandària censal d'ambdues localitats i la diferència significativa obtinguda pel que fa a les seues respectives grandàries efectives de població. S'argumenta doncs, la necessitat de recategoritzar aquesta espècie en els catàlegs nacionals i autonòmics de fauna amenaçada. Finalment, l'anàlisi a fina escala de l'estructura poblacional al Parc Nacional d'Ordesa i Monte Perdido ha confirmat que la topografia i la configuració dels fragments de planta hostatgera són els principals condicionants de l'estructura poblacional de G. isabellae. La descoberta d'una dinàmica font- embornal involucrant subpoblacions localitzades fora dels límits del Parc Nacional subratlla la importància de les zones de protecció perifèrica en la conservació de la diversitat genètica de les poblacions amenaçades.

[en] Evolutionary and molecular genetics provides valuable information for the efficient conservation of endangered species. In this thesis, I have used a combination of newly generated genetic and ecological data to assess the conservation status of the protected moth Graellsia isabellae. Firstly, I reconstructed the evolutionary history of this iconic insect by using genetic data obtained from samples obtained across the whole known distribution area: Iberia Peninsula and French Alps. Data from one mitochondrial gene (cox1) and nine nuclear microsatellites revealed a strong phylogeographic pattern represented by six main genetic clusters. The changes in distribution range of its primary host plant, Pinus sylvestris, during the Upper Quaternary climatic oscillations, is likely to have played an important role in the diversification of the moth. Those six clusters were defined as Evolutionary Significant Units, which broadly match the current intraspecific taxonomy of this species. Secondly, I combined molecular (microstaellites) and ecological (mark- release-recapture) data to estimate the contemporary effective and census population size. The comparison of these parameters in two contrasting localities of G. isabellae contributed to reveal the factors that influence the genetic diversity of the moth at population level. Both demographic history and habitat configuration were essential to explain the similarity of census size and the significant difference in effective population size between the two sites. The need for the re-categorisation of this species in national and sub-national red lists is therefore argued for. Lastly, the analysis of population structure at fine-scale in the Pyrenean National Park of Ordesa y Monte Perdido confirmed topography and host plant of source-sink dynamics involving subpopulations located off limits of the National Park highlighted the importance of buffer zones to conserve genetic diversity of endangered populations.