[ca] La tesi presenta les conseqüències de l' intervencionisme de l'administració del general Franco en la indústria i el comerç català durant la segona guerra mundial. La guerra civil espanyola no va suposar per a Catalunya danys considerables per als equipaments industrials existents. En canvi, aquelles maquinàries o matèries primeres que les noves autoritats van considerar que s'havien utilitzat per a finalitats bèl·liques van ser confiscades i traslladades a d'altres zones d'Espanya, especialment al nord. Per això el punt de partida de, per exemple, la indústria metal·lúrgica catalana va resultar ser pitjor que en altres sectors. Les implicacions de la política exterior del Nou Estat així com els mecanismes del mercat negre i de l' intervencionisme van afectar el territori espanyol amb caràcter general . Però no van afectar l'estructura econòmica catalana. El sector tèxtil i el metal·lúrgic varen continuar dominant les activitats industrials. De tota manera la distribució del poder econòmic ,a l'interior dels esmentats sectors, es possible que patís alteracions importants. De 1939 a 1942 els empresaris catalans -una altra vegada amos dels mitjans de producció- es van llançar a satisfer la demanda continguda durant la guerra civil. Jugant amb aquesta demanda , amb el règim de preus taxats i amb les oportunes ocultacions de gèneres van aconseguir mantenir una constant pujada de preus. En el cas del tèxtil -conseqüents amb el comportament de la demanda- els fabricants desplaçaren els majoristes en la distribució de mercaderies. Les transaccions comercials es realitzaven rigorosament en metàl·lic i al comptat, atès que la majoria de les vegades es realitzaven de forma fraudulenta. El mercat negre també va donar ales al camp català. La mà d'obra emprada abans en la construcció es va desplaçar en bona mesura a la recerca de feines agrícoles, més remunerades i amb majors possibilitats d'aconseguir aliments, en uns moments en què per a una gran part de la població el que importava era sobreviure. A partir de 1943 quan el curs de la guerra mundial semblava ja decidit es va començar a parlar d'"indústries de guerra" i d'"indústries de pau". Per "indústries de guerra" s'entenien aquelles que havien nascut a Espanya i a Catalunya a l' abric de la contesa mundial i que constituïen un pèssim exemple de substitució d'importacions per la mala qualitat dels productes i els deficients mètodes de producció emprats. Davant d'aquest fenomen existien les indústries més tradicionals afectades greument per la falta de matèries primeres i menys proclius a explotar una situació que es considerava passatgera. Però la conjunció d'aquestes forces econòmiques tradicionals amb aquelles que detenien els ressorts polítics del Nou Estat va ser gairebé total. La Guerra Civil era encara massa present ' i l'actitud dels Aliats durant i en acabar la Segona Guerra mundial no va fer més que reforçar aquesta situació econòmica i social.

[en] This work deals with the consequences of General Franco's interventionism over the Catalan trade and industry during the second World War. The Spanish civil war did not represent considerable damages to the existing industrial equipment in Catalonia. However, those machineries or raw materials considered by the new authorities as having been used during the civil war were confiscated and moved to other parts of Spain, especially to the North. As a consequence the starting and development of the Catalan metallurgical industry was, in relative terms, way behind of other sectors. The implications of the new state foreign policy, the mechanisms of the black market and the interventionism severally affected Spain as a whole. But they hardly had an impact over the Catalan economic structure. The textile sector and the metallurgic sector continued dominating the industrial activities. However the distribution of the economic power , inside the quoted sectors, may have suffered important alterations. From 1939 to 1942 the Catalan employers -once again owners of the means of production- tried actively to fulfill the demand contained during the civil war. Dealing with the aforementioned demand, with the price controls and with the black market, all these factors allowed to sustain and control a constant rise in prices. In the textile manufacturing sector, consistent with the behavior of the demand, manufacturers moved to become wholesalers as well . The commercial transactions were carried out rigorously in cash, as most of them were fraudulent deals. The black market encouraged also the Catalan agriculture. A lot of people moved from building activities to the agricultural jobs, better remunerated and with better possibilities to get direct nourishment, at a time when an important part of the population were struggling with starvation. From 1943 on, when the fate of the II W W seemed already decided, people spoke about "industries of war" and "industries of peace". The first ones were Spanish or Catalan shops created during the II World War. They became an abominable example of import substitution industries due to the bad quality of the products and the scare use of production methods. Next to this phenomenon, some traditional industries became severely affected by the lack of raw materials and less proned to exploiting a situation condemned to come to an early end. The collusion of these traditional economic forces with those born inside the New State was almost unavoidable. The Civil War was still too much present and the attitude of the Allies during and after of the Second World War contributed to reinforce this social and economic situation.