[ca] Morfo-funcionalitat del canal auditiu extern en odontocets. Si bé la contaminació acústica marina antropogènica és un assumpte que preocupa la comunitat científica i la societat en general, el coneixement sobre com els animals marins, en particular els cetacis, perceben el seu entorn a través dels sons és limitat. Els odontocets, com tots els cetacis, presenten una sèrie de sorprenents adaptacions evolutives morfològiques i fisiològiques. Entre elles, una de les més notables es troba en la complexa configuració de l'aparell auditiu. El canal auditiu extern, tot i que no es considera que tingui un paper directe en el procés de recepció de el so, també mostra una sorprenent adaptació al medi marí, mostrant moltes estructures actives i una complexa innervació perifèrica. Malgrat això, els coneixements bàsics sobre la seva morfologia no són concloents de moment. Aquest estudi tenia com a objectiu la descripció fonamental de la morfologia del conducte auditiu extern en diversos odontocets, associant-la a les seves capacitats sensorials a través de descripcions morfològiques en profunditat de la seva forma i curs, lumen i contingut, epiteli, glàndules, teixit limfoide, vascularització, innervació, teixit muscular, cartílag, teixit adipós i connectiu. A més, es va parar especial atenció a la identificació i caracterització morfològica de les formacions sensorials associades al canal auditiu extern, i es va fer una comparació amb el conducte auditiu extern de cetartiodáctilos terrestres, per tal d'assolir una comprensió integral de les capacitats sensorials dels cetacis. Es van recol·lectar mostres post-mortem durant necròpsies d¿odontocets salvatges, en un esforç de col·laboració internacional. Els teixits es van inspeccionar macroscòpicament i es van sotmetre a estudis microscòpics, incloent anàlisis immunohistoquímics amb anticossos específics per teixit nerviós, diverses tècniques histoquímiques, investigació ultraestructural mitjançant microscòpia electrònica de transmissió i reconstrucció 3D a partir de talls histològics de canal auditiu i teixits associats. L'estructura sinuosa de canal auditiu extern va revelar un òrgan complex, la funció fisiològica del qual es reflecteix en les seves delicades estructures anatòmiques, que presenten una morfologia que es discuteix en detall. Sorprenentment, la innervació va mostrar un extens plexe nerviós intramural amb la presència predominant de corpuscles lamelares simples, similars als corpuscles de Pacini, encara que sense capa externa o càpsula. Es van observar diferències en la conformació dels corpuscles al llarg del canal auditiu, des d'una xarxa que abasta completament el conducte fins a una cresta de teixit nerviós que sobresurt en el lumen. El treball desenvolupa hipòtesis relacionades amb la funció del conducte auditiu extern i el sistema somatosensorial en odontocets, tenint en compte la importància de la perspectiva de les modalitats sensorials en el medi marí. Els resultats indiquen que el canal exerceix una funció fisiològica important, el deteriorament del qual pot tenir efectes directes sobre les seves capacitats sensorials i comprometre processos fisiològics essencials. També qüestiona fins a quin punt les diverses fonts de soroll antropogènic poden tenir un efecte advers, ja que poden provocar canvis físics en els teixits sensorials en cetacis i altra fauna marina

[it] Studio morfo-funzionale del canale uditivo esterno negli odontoceti. Nonostante l'inquinamento acustico marino sia una questione che induce una crescente preoccupazione scientifica e sociale, la conoscenza su come gli animali marini, in particolare i cetacei, percepiscono il loro ambiente attraverso i suoni è ancora limitata. Gli odontoceti in particolare mostrano una serie di notevoli adattamenti evolutivi morfologici e fisiologici, di cui uno dei più eclatanti si trova nella complessa configurazione dell'apparato uditivo. Il condotto uditivo esterno, sebbene non sia più considerato una parte direttamente interessata nel processo di ricezione del suono, mostra un sorprendente adattamento con molte strutture attive e una complessa innervazione periferica. Tuttavia, le conoscenze basilari sulla sua morfologia e funzione sono incomplete al momento. Questo studio mira ad approfondire la morfologia del condotto uditivo esterno in vari odontoceti, con descrizioni morfologiche fornendo dettagli sulla sua forma e decorso, lume e contenuto, epitelio, ghiandole, tessuto linfoide, vascolarizzazione, innervazione, tessuto muscolare, cartilagine, tessuto adiposo e connettivo. Inoltre, una particolare attenzione è stata data all'identificazione e caratterizzazione morfologica delle formazioni sensoriali associate al condotto uditivo esterno, e al confronto con la medesima struttura in altri ceto-artiodattili terrestri, per ottenere una prospettiva di comprensione complessiva delle capacità sensoriali dei cetacei. I campioni sono stati raccolti durante necroscopie di odontoceti spiaggiati, in uno sforzo di collaborazione internazionale. I tessuti sono stati valutati macroscopicamente e quindi sottoposti a studi microscopici, comprendenti analisi immunoistochimiche utilizzando anticorpi specifici per il tessuto nervoso, insieme a varie tecniche istochimiche e indagini ultrastrutturali mediante microscopia elettronica a trasmissione. Ciò ha inoltre portato alla ricostruzione 3D partendo da vetrini istologici del condotto uditivo e dei tessuti associati. Il condotto uditivo esterno si è rivelato un organo complesso che comprende una funzione fisiologica riflessa nella sua delicata struttura anatomica. L'innervazione mostrava un esteso plesso nervoso intramurale con la presenza predominante di semplici corpuscoli lamellari, simili ai corpuscoli del Pacini, sebbene senza strato esterno o capsula. Lungo il decorso del condotto si sono notate alcune differenze nella sua architettura e distribuzione, da una rete che racchiude completamente il condotto uditivo a una papilla di tessuto nervoso che si gonfia nel lume. Grazie a questo studio si è potuto, al termine del lavoro, elaborare ipotesi relative alla funzione del condotto uditivo esterno e del sistema somatosensoriale nelle balene dentate, tenendo conto dell'importanza della prospettiva delle modalità sensoriali nell'ambiente marino. I risultati indicano che svolge una rilevante funzione fisiologica, la cui compromissione può avere effetti diretti sulla capacità sensoriali dei odontoceti e possibilmente compromettere i processi fisiologici essenziali. Questo studio sottolinea come potrebbe esserci effetti da varie fonti di rumore antropico, che possono causare cambiamenti fisici nei tessuti sensoriali dei cetacei e di altra fauna marina