[ca] Introducció. Les caigudes són uns dels factors de risc més determinants perquè es produeixin les fractures per fragilitat. Ambdues, caigudes i fractures, estan associades al procés d'envelliment i a mida que augmenten el seu número també ho fa el risc de mortalitat, discapacitat i dependència. Les intervencions per prevenir les caigudes s'han basat en orientacions multifactorials on s'han observat resultats controvertits en la reducció de les caigudes i algunes conseqüències, com por a caure i fractures, i la seva relació cost-benefici. En els últims anys s'han recomanat intervencions específiques per grups d'edat i que es fomenti l'activitat física incorporant-la a les activitats de la vida diària. El programa OTAGO es basa en exercicis adaptats a persones grans i han demostrat resultats eficaços per la prevenció de les caigudes i les seves conseqüències. Material i mètodes. Assaig clínic aleatoritzat realitzat en persones grans residents a la comunitat. L'estudi s'ha realitzat en l'àmbit de l'Atenció Primària de Salut (APS), mitjançant participació de Centres d'Atenció Primària (CAP) urbans. Tots els pacients amb criteris d'inclusió s'han seleccionat de forma aleatòria als CAP col·laboradors. Els participants han rebut una avaluació geriàtrica integral per la categorització de la mostra i unes proves físiques. Posteriorment han estat sotmesos a una segona aleatorització assignant-los al grup control (GC) o al grup intervenció (GI). La intervenció al GI s'ha realitzat en dues fases. La primera fase, o fase d'instrucció on s'aplica la intervenció basada en el programa OTAGO consistent en 12 sessions d'exercicis d'una hora de durada durant 6 setmanes, dirigits per fisioterapeutes. Seguida de la segona fase, o fase de fidelització, consistent en el seguiment motivacional trimestral per part de l'equip d'infermeria habitual. Al grup control es va realitzar el seguiment dels seus problemes de salut basats en els protocols d'actuació com a pràctica habitual en el seu CAP. En ambdós grups s'ha realitzat un seguiment trimestral de caigudes i les seves conseqüències per un equip de monitoratge extern amb coneixement emmascarat sobre l'assignació dels participants al grups. Objectiu principal. Analitzar l'eficàcia de disminució de la taxa de caigudes d'una intervenció mixta basada en la instrucció d'un programa d'activitat física per grup d'edat de 75 a 90 anys amb posterior seguiment trimestral d'infermeria durant 12 mesos. Objectius secundaris. Analitzar la taxa de reducció de caigudes diferenciada per sexe i per edat (75-79 anys, 80-84 anys, 85-90 anys). Analitzar la reducció de la taxa en dues de les seves conseqüències: la por a caure i la reducció de fractures. Resultats principals. Participants amb seguiment de 12 mesos 478. Dones: GC 42%, GI 47%. Taxa de caigudes: GC 39,8%, GI 23,3% (p=0,0001). Caigudes segons sexe: homes GC 32,1%, GI 15,9% (p=0,0056); dones GC 45,5%, GI 30% (p=0,0098). Taxa caigudes grup 75-79 anys: GC 35,8%, GI 24,1%; 80-84 anys: GC 41%, GI 19,6% (p=0,002); 85-90 anys: GC 46,7%, GI 31,6% (p=0,1617). Por a caure: GC 22,3%, GI 11,5% (p=0,0017). Fractures durant el seguiment: GC 6,8%, GI 2,2% (p=0,0173). No diferencies significatives en ingressos a residencies o mortalitat entre GC-GI. Conclusions. La implementació d'una intervenció mixta amb la instrucció d'un programa d'exercici físic adaptat a l'edat basat en el programa OTAGO i seguit per una fase de fidelització trimestral per infermeria habitual és eficaç per la reducció estadísticament significativa de la taxa de caigudes als 12 mesos en homes i dones. També és eficaç en la reducció de les conseqüències de les caigudes: reducció de la por a caure i reducció de la taxa de fractures als 12 mesos de seguiment.

[es] Introducción. Las caídas son unos de los factores de riesgo más determinantes para que se produzcan las fracturas por fragilidad. Caídas y fracturas, están asociadas al proceso de envejecimiento, a medida que aumentan en numero lo hace también el riego de mortalidad, discapacidad y dependencia. Las intervenciones para prevenir las caídas se han basado en orientaciones multifactoriales en las cuales se ha observado resultados controvertidos en la reducción de caídas y otras consecuencias como el miedo a caer y fracturas y su relación coste-beneficio. En los últimos años se han recomendado intervenciones especificas para grupos de edad y se ha fomentado la actividad física incorporándola en las actividades de la vida diaria. El programa OTAGO está basado en ejercicios adaptados a personas mayores y ha demostrado resultados eficaces para la prevención de las caídas y de sus consecuencias. Material y métodos. Ensayo clínico aleatorizado realizado en personas mayores residentes en la comunidad. El estudio se ha realizado en el ámbito de la Atención Primaria de Salud mediante participación de Centros de Atención Primaria (CAP) urbanos. Todos los pacientes con criterios de inclusión se han seleccionado de forma aleatoria en los CAP colaboradores. Los participantes han recibido una evaluación geriátrica integral para la categorización de la muestra así como unas pruebas físicas. Posteriormente se ha realizado una segunda aleatorización con la asignación al grupo control (GC) o al grupo intervención (GI). La intervención en el GI se ha realizado en dos fases. La primera fase, o fase de instrucción, donde se aplica la intervención basada en el programa OTAGO consistente en 12 sesiones de ejercicios de una hora de duración durante 6 semanas, dirigido por fisioterapeutas. Seguida de la segunda fase, o fase de fidelización, consistente en el seguimiento motivacional trimestral por porte del equipo de enfermería habitual. En el grupo control se realizó el seguimiento de sus problemas de salud basado en los protocolos de actuación de practica clínica habitual en su CAP. En los dos grupos se realizó un seguimiento trimestral de caídas y de sus consecuencias por porte de un equipo de monitorage externo con conocimiento enmascarado sobre la asignación de los participantes a GC-GI. Objetivo principal. Analizar la eficacia de disminución de la tasa de caídas de una intervención mixta basada en la instrucción de un programa de actividad física par el grupo de edad de 75 a 90 años con posterior seguimiento trimestral por enfermería durante 12 meses. Objetivos secundario. Analizar la tasa de reducción de caídas diferenciada por sexo y edad (75-79 años, 80-84 años, 85-90 años). Analizar la reducción de la tasa en dos de sus consecuencias: miedo a caer y reducción de fracturas. Resultados principales. Participantes con seguimiento de 12 meses 478. Mujeres: GC 42%, GI 47%. Tasa de caídas: GC 39,8%, GI 23,3% (p=0,0001). Caídas según sexo: hombres GC 32,1%, GI 15,9% (p=0,0056); mujeres GC 45,5%, GI 30% (p=0,0098). Tasa de caídas grupo 75-79 años: GC 35,8%, GI 24,1%; 80-84 años: GC 41%, GI 19,6% (p=0,002); 85-90 años: GC 46,7%, GI 31,6% (p=0,1617). Miedo a caer GC 22,3%, GI 11,5% (p=0,0017). Fracturas durante el seguimiento: GC 6,8%, GI 2,2% (p=0,0173). Sin diferencias significativas en ingresos a residencias o mortalidad entre el GC-GI. Conclusiones. La implementación de una intervención mixta con la instrucción de un programa de ejercicio físico adaptado a la edad basado en el programa OTAGO y seguido por una fase de fidelización trimestral por parte de enfermería habitual es eficaz para la reducción estadísticamente significativa de la tasa de caídas a los 12 meses en hombres y mujeres.