[ca] Com a variant diastràtica derivada del llenguatge general, el llenguatge jurídic experimenta en molts casos problemes d'interpretació similars als de la llengua estàndard: per la seva naturalesa específica, sorgeixen no poques vegades dubtes quant a la percepció del significat precís d'un determinat text (o fragment de text). Davant aquest problema es fa prioritària la necessitat de recórrer a l'assessorament de perits o experts en diverses àrees de coneixement relacionades amb aquest problema, un dels quals hauria de ser el perit lingüista, l'activitat del qual es desenvolupa en el marc de la denominada lingüística forense.Plantejada així la disjuntiva d'interpretació, si la qüestió radica en la necessitat d'aclarir el dubte sense la concurrència de parts interessades o enfrontades, el problema no anirà més enllà de la mateixa necessitat d'aclariment, i la labor del perit o assessor lingüista respondrà llavors a un paper de servei social o particular (per exemple, en els casos d'assessorament per a la redacció o interpretació d'un contracte). Una altra qüestió és si aquesta necessitat d'aclariment porta annexats interessos particulars enfrontats, i en aquest cas és probable que el que a priori fos un mer problema lingüístic acabi convertint-se en problema jurídic la resolució del qual quedi supeditada als tribunals; en aquesta situació la intervenció del perit lingüista pot ajudar a demostrar (i argumentar) convincentment, amb ajuda d'eines i explicacions lingüístiques, quina direcció interpretativa permet resoldre l'ambigüitat.El present treball es proposa, doncs, a partir d'un cas pràctic d'ambigüitat, oferir una sèrie de pautes lingüístiques (ortogràfiques, morfosintàctiques, lèxic-semàntiques, discursiu-textuals, etc.) capaços d'afavorir la resolució de tal ambigüitat: es tracta de realitzar un diagnòstic de per què sorgeixen els problemes d'ambigüitat, determinant operativament la seva tipologia i oferint, addicionalment, orientacions útils per a superar les seves dificultats.

[es] Como variante diastrática derivada del lenguaje general, el lenguaje jurídico experimenta en muchos casos problemas de interpretación similares a los de la lengua estándar: por su naturaleza específica, surgen no pocas veces dudas en cuanto a la percepción del significado preciso de un determinado texto (o fragmento de texto). Ante este problema se hace prioritaria la necesidad de recurrir al asesoramiento de peritos o expertos en diversas áreas de conocimiento relacionadas con dicho problema, uno de los cuales debería ser el perito lingüista, cuya actividad se desarrolla en el marco de la denominada lingüística forense. Planteada así la disyuntiva de interpretación, si la cuestión radica en la necesidad de aclarar la duda sin la concurrencia de partes interesadas o enfrentadas, el problema no irá más allá de la propia necesidad de aclaración, y la labor del perito o asesor lingüista responderá entonces a un papel de servicio social o particular (por ejemplo, en los casos de asesoramiento para la redacción o interpretación de un contrato). Otra cuestión es si dicha necesidad de aclaración lleva anexados intereses particulares enfrentados, en cuyo caso es probable que lo que a priori fuera un mero problema lingüístico acabe convirtiéndose en problema jurídico cuya resolución quede supeditada a los tribunales; en esta situación la intervención del perito lingüista puede ayudar a demostrar (y argumentar) convincentemente, con ayuda de herramientas y explicaciones lingüísticas, qué dirección interpretativa permite resolver la ambigüedad. El presente trabajo se propone, pues, a partir de un caso práctico de ambigüedad, ofrecer una serie de pautas lingüísticas (ortográficas, morfosintácticas, léxico-semánticas, discursivo-textuales, etc.) capaces de favorecer la resolución de tal ambigüedad: se trata de realizar un diagnóstico de por qué surgen los problemas de ambigüedad, determinando operativamente su tipología y ofreciendo, adicionalmente, orientaciones útiles para superar sus dificultades.