[ca] Aquesta tesi representa un enfocament poc convencional, fusionant tecnologies modernes d'impressió 3D amb el potencial no aprofitat dels àrids reciclats, atès que la sostenibilitat en la construcció comença a ser un imperatiu més que una aspiració. En aquesta tesi, s'avalua el potencial d'integrar ambdós enfocaments - àrids reciclats fins (fRA) de Residus de Construcció i Demolició amb Tecnologies d'Impressió 3D - des d'una perspectiva experimental i analítica. Es va desenvolupar un prototip de cadira urbana feta amb una barreja de formigó que conté 100% de fRA, utilitzant una impressora 3D de pòrtic. Es van dissenyar barreges de Formigó d'Alta Resistència (HSC) i Formigó de Resistència Normal (NSC), amb HSC mostrant major resistència però fent front a reptes d'extrusió a causa del contingut d'Additiu Modificador de Viscositat (AMV). En conseqüència, es va utilitzar NSC per imprimir el prototip. Es va realitzar una anàlisi de sostenibilitat utilitzant el model MIVES, comparant la cadira impresa en 3D amb una cadira urbana de formigó armat tradicional. Els resultats van revelar que la cadira impresa en 3D va assolir un índex de sostenibilitat del 75,7%, mentre que la cadira tradicional va obtenir un 42%. No obstant això, aquest estudi va patir d'una sèrie de limitacions, incloent-hi enfocar-se només en la fase de fabricació i considerar només dues alternatives. A més, no es van analitzar les propietats mecàniques de la cadira tradicional; en conseqüència, es desconeix si tenen aspectes mecànics superiors, cosa que podria donar lloc a un resultat subjectiu. És crucial que futures investigacions ampliïn l'abast de les alternatives, considerin tot el cicle de vida del producte, trobin solucions als reptes d'extrusió als que es veuen sotmesos les barreges amb AMV i avaluar les propietats mecàniques de totes les alternatives.

[en] This thesis represents an unconventional approach by fusing modern 3D printing technologies with the untapped potential of recycled aggregates since sustainability in construction starts to be an imperative rather than an aspiration In this thesis, the potential of integrating both approaches—fine Recycled Aggregates (fRAs) from Construction and Demolition Waste (CDW) with 3D Printing Technologies (3DPT)—is evaluated from an experimental and analytical angle. A prototype urban chair made of a concrete mix containing 100% fRA was developed using a 3D gantry printer. High Strength Concrete (HSC) and Normal Strength Concrete (NSC) mixes were designed, with HSC showing superior strength but facing extrusion challenges due to Viscosity Modifying Admixture (VMA) content. Consequently, NSC was utilized for printing the prototype. A sustainability analysis was carried out using the MIVES model, which is a multi-criteria decision-making method, comparing the 3D printed chair to a traditional reinforced concrete urban chair. The results revealed that the 3D printed chair achieved a sustainability index of 75.7%, while the traditional chair attained 42%. However, this study faced limitations including focusing solely on the manufacturing phase and considering only two alternatives. Additionally, the mechanical properties of the traditional chair were not analysed, as a result, it is unknown whether they have higher mechanical aspects, which could produce a subjective result. It's crucial for future research to expand the scope of alternatives, consider the entire product life cycle, find solutions for extrusion challenges faced by mixes with VMA, and evaluate the mechanical properties of all alternatives to provide a more comprehensive and accurate assessment of the sustainability of materials and manufacturing techniques used in creating urban chairs.