[ca] L'Aprenentatge Integrat de Continguts i Llengua Estrangera (AICLE) és un tòpic d'investigació d'avantguarda, des de l'aparició als 90, amb l'objectiu de fomentar el multilingüisme europeu. Per ampliar l'exposició de l'alumnat a la LE, caldria implementar-lo, a les escoles secundàries, principalment amb professorat d'assignatures no lingüístiques, sols o en equip amb professorat de LE. L'assignatura d'Història ofereix moltes possibilitats per a l'adopció d'AICLE, millorat amb TIC segons la literatura, de manera que aquest és el tema més abordat dins de les implementacions europees de AICLE, encara que no estan tan esteses com es desitja. De fet, la pròpia definició d'AICLE, àdhuc quan només es lliga amb el multilingüisme, no és clara, per la seva òbvia complexitat, ni atractiva per als professors disciplinaris, perquè no se centra en els resultats de la seva àrea. En aquest context, aquesta tesi, amb revisions sistemàtiques de la literatura, defineix a AICLE pedagògicament com un entorn obert i significatiu per a l'ensenyament i l'aprenentatge participatius, facilitador del canvi educatiu general; i després s'enfoca la formació de professors en AICLE, per detectar mancances i bones pràctiques, destacar suggeriments i avantatges relacionats amb aquestes mancances. La part teòrica es conclou revisant la literatura sobre CLIL relacionada amb pedagogies, enfocaments lingüístics i metodologies integrades, amb la finalitat de respondre a les mancances en aquest camp per a la formació, i evidenciant, per a això, la importància de l'adopció de les TIC. Finalment, després d'una investigació-acció participativa crítica que va involucrar a tres escoles a Itàlia, s'han construït dos models per a implementacions d'Història a través d'AICLE i TIC, incloent-hi dos dissenys generals per a professors individuals i en equip docent, una graella d'observació, útil per les seves implementacions també, i el pla de formació que se'n deriva.

[es] El Aprendizaje Integrado de Contenido y Lengua Extranjera (AICLE) es un tópico de investigación de vanguardia, desde su aparición en los 90, a fin de fomentar el multilingüismo europeo. Para ampliar la exposición del alumnado de LE, debería implementarse, en los institutos, principalmente con profesorado de asignaturas no lingüísticas, solos o en equipo con sus colegas de LE. La asignatura de Historia ofrece muchas posibilidades para la adopción del AICLE, que la literatura sugiere enriquecido con TIC, por lo que es un tópico muy abordado en el AICLE europeo, sin duda no tan extendido como se desea. De hecho, la propia definición de AICLE, incluso abordada en exclusiva desde una perspectiva ligada al multilingüismo, no es clara ni resulta atractiva para los profesores disciplinares, porque no se centra en los resultados de su área. En estas coordenadas, esta tesis define a AICLE desde el punto de vista pedagógico como un entorno abierto y significativo para la enseñanza y el aprendizaje participativos, que propicia el cambio educativo general; y luego se enfoca en el entrenamiento de profesores de AICLE, para detectar carencias y buenas prácticas, en particular de las partes interesadas, con el fin de resaltar sugerencias y ventajas en relación con esas carencias. La parte teórica se concluye por medio de la revisión de la literatura sobre CLIL en relación con pedagogías, enfoques lingüísticos y metodologías integradas, para responder a las carencias en este campo para la formación, y evidenciando, para ello, la importancia de la adopción de las TIC. Finalmente, después de una investigación-acción participativa crítica que ha involucrado a tres escuelas en Italia, se ofrecen dos modelos para implementaciones de Historia a través de AICLE y TIC para profesores individuales y en equipo docente, una tabla de observación, y el plan de lección correspondiente.