[ca] El paper creixent de la Intel·ligència Artificial (IA) en l'educació planteja discussions crucials sobre les seves implicacions per a l'ensenyament i l'aprenentatge. Aquest estudi qualitatiu examina les perspectives argumentatives de 118 candidats a docents de la Universitat d'Iğdır respecte a la integració de la IA en les pràctiques educatives. Utilitzant el model de Toulmin (1958), analitzem els seus arguments, que abasten afirmacions, evidències, garanties, suports, refutacions i conclusions, per determinar la seva postura sobre la integració pedagògica de la IA. Emprant quatre xatbots de IA diferents —GPT-4, Gemini-AI, Claude 3 Haiku i Mistral AI—, la recerca desxifra les corrents temàtiques dins d'aquestes dimensions. A més, es realitza una nova contribució metodològica a través de l'"exploració de l'espai negatiu", centrant-se en els temes no esmentats per identificar biaixos i suposicions latents en l'argumentació. El doble enfocament analític de l'estudi, que combina la identificació de temes impulsada per la IA i l'exploració de l'espai negatiu, ha resultat en una comprensió enriquida del contingut. Els resultats claus suggereixen una percepció matissada entre els participants: tot i que es reconeix els xatbots de IA per millorar l'eficiència educativa i possibilitar l'aprenentatge personalitzat, persisteixen les preocupacions respecte a la disminució de la interacció humana, l'erosió potencial de les habilitats de pensament crític i l'ús ètic. Les anàlisis també destaquen la necessitat d'una implementació equilibrada de la IA que recolzi i no reemplaci els mètodes educatius tradicionals. Aquesta investigació contribueix al debat continu sobre la integració efectiva de la IA en l'educació i advoca per una adopció pedagògica responsable de les tecnologies de IA.

[es] El creciente papel de la Inteligencia Artificial (IA) en la educación suscita discusiones cruciales acerca de sus implicaciones para la enseñanza y el aprendizaje. Este estudio cualitativo examina las perspectivas argumentativas de 118 candidatos a docentes de la Universidad de Iğdır sobre la integración de la IA en las prácticas educativas. Utilizando el modelo de Toulmin (1958), analizamos sus argumentos, que abarcan afirmaciones, evidencias, garantías, respaldos, refutaciones y conclusiones, para determinar su postura sobre la integración pedagógica de la IA. Empleando cuatro chatbots de IA distintos —GPT-4, Gemini-AI, Claude 3 Haiku y Mistral AI—, la investigación descifra las corrientes temáticas dentro de estas dimensiones. Además, se realiza una novedosa contribución metodológica a través de la 'exploración del espacio negativo', enfocándose en los temas no mencionados para identificar sesgos y suposiciones latentes en la argumentación. El doble enfoque analítico del estudio, que combina la identificación de temas impulsada por IA y la exploración del espacio negativo, resultó en una comprensión enriquecida del contenido. Los hallazgos clave sugieren una percepción matizada entre los participantes: si bien se reconoce a los chatbots de IA por mejorar la eficiencia educativa y posibilitar el aprendizaje personalizado, persisten las preocupaciones con respecto a la disminución de la interacción humana, la posible erosión de las habilidades de pensamiento crítico y el uso ético. Los análisis también resaltan la necesidad de una implementación equilibrada de la IA que apoye y no reemplace los métodos educativos tradicionales. Esta investigación contribuye al debate continuo sobre la integración efectiva de la IA en la educación y aboga por una adopción pedagógica responsable de las tecnologías de IA.