[ca] Introducció: Històricament les dones amb trastorns per abús de substàncies accedeixen en menor proporció als tractaments i obtenen pitjors resultats que els homes. Són escassos els estudis que tenen en compte l'anàlisi interseccional i avaluen la interacció entre els diferents eixos de vulnerabilitat que afecten les dones drogodependents. Aquesta investigació analitza la confluència de la drogodependència i la violència de gènere en l'àmbit de la parella (VGAP) en dones que realitzen tractament en Comunitats Terapèutiques (CTs). Objectius: (1) estudiar el perfil psicosocial i clínic; (2) identificar la VGAP (3) analitzar l'adherència terapèutica amb relació a l'historial clínic i la consideració de perspectiva de gènere en els programes i; (4) analitzar l'efectivitat del tractament en finalitzar el mateix i als 6 mesos de seguiment. Metodologia: Recerca descriptiva, relacional i explicativa, amb disseny quasi-experimental i longitudinal amb tres mesures: a l'inici, a la fi i 6 mesos després de finalitzar el tractament. La investigació es porta a terme en una mostra clínica de 50 dones que reben tractament en 4 CTs de la xarxa d'atenció pública a Catalunya. Presenten una edat mitjana de 42,5 anys (DE=9,07; rang: 22 i 63 anys) i diagnòstics de trastorns per ús de substància en tots els casos, sent el motiu principal de demanda de tractament la dependència a l'alcohol (41 %; n=20), el policonsum (31%, n=15) i la cocaïna (20%; n= 10). Els instruments de recollida de dades inclouen una entrevista i mesures estandarditzades de: depressió, ansietat, motivació, benestar, autoestima, afrontament de l'estrès, violència de parella, grau de separació psicosocial de la parella agressora i idees associades als rols de gènere i consum. Les variables clíniques es registren en el pre i post tractament i als 6 mesos de seguiment, només l'abstinència i vinculació a la xarxa de tractament. Les dades d'efectivitat s'analitzen basant-se el tipus d'alta i la tipologia de CT que fa a indicadors de perspectiva de gènere. S'apliquen estadístics descriptius, correlació de Pearson, Chi-quadrat i T-Student amb SPSS versió 25. Resultats: Les dones participants són solteres (53,1%; n=27), amb fills (40,8%; n=20), amb nivells de formació primària o secundària (69,4% de; n=36) i presenten baixes taxes d'inserció laboral i dificultats socioeconòmiques (98%; n=48). A nivell clínic puntuen alt en depressió (80%), ansietat estat (73,5%) i tret (86%), amb estils d'afrontament desadaptatius. El 96% informa haver patit o patir VGAP. S'observen correlacions significatives entre: maltractament en la infància i autoestima (r = - .394 **); depressió i ansietat estat (r = .718 **), ansietat tret (r = .761 **) i autoestima (r = - .700 **). També hi ha relacions significatives entre la violència en la parella, separació psicosocial i idees i rols de gènere. Les altes del programa són terapèutiques (48%, n=24), voluntàries (30%; n=15) i expulsions (22%; n=11). Les altes terapèutiques evidencien millores significatives en les principals variables clíniques en finalitzar el tractament i, en el seguiment als 6 mesos, mantenen l'abstinència (100%) i la vinculació a tractaments (87,5%) respecte a altes voluntàries i expulsions. Conclusions: Confirmem l'alta prevalença de VGAP i la confluència d'antecedents clínics i psicosocials que poden afectar l'adherència. Les CTs amb més indicadors de perspectiva de gènere obtenen millors resultats.

[es] Introducción: Históricamente las mujeres con trastornos por abuso de sustancias acceden en menor proporción a los tratamientos y obtienen peores resultados que los hombres. Son escasos los estudios que tienen en cuenta el análisis interseccional y evalúan la interacción entre los diferentes ejes de vulnerabilidad que afectan a las mujeres drogodependientes. Esta investigación analiza la confluencia de la drogodependencia y la violencia de género en el ámbito de la pareja (VGAP) en mujeres que realizan tratamiento en Comunidades Terapéuticas (CTs). Objetivos: (1) estudiar el perfil psicosocial y clínico; (2) identificar la VGAP (3) analizar la adherencia terapéutica en relación al historial clínico y la consideración de perspectiva de género en los programas y; (4) analizar la efectividad del tratamiento al finalizar el mismo y a los 6 meses de seguimiento. Metodología: Investigación descriptiva, relacional y explicativa, con diseño cuasi-experimental y longitudinal con tres medidas: al inicio, al final y 6 meses después de finalizar el tratamiento. La investigación se lleva a cabo en una muestra clínica de 50 mujeres que reciben tratamiento en 4 CTs de la red de atención pública en Cataluña. Presentan una edad media de 42,5 años (DE= 9,07; rango: 22 y 63 años) y diagnósticos de trastornos por uso de sustancia en todos los casos, siendo el motivo principal de demanda de tratamiento la dependencia al alcohol (41%; n=20), el policonsumo (31%, n=15) y la cocaína (20%; n=10). Los instrumentos de recogida de datos incluyen una entrevista y medidas estandarizadas de: depresión, ansiedad, motivación, bienestar, autoestima, afrontamiento del estrés, violencia de pareja, grado de separación psicosocial de la pareja agresora e ideas asociadas a los roles de género y consumo. Las variables clínicas se registran en el pre y post tratamiento y a los 6 meses de seguimiento, solo la abstinencia y vinculación a la red de tratamiento. Los datos de efectividad se analizan en base al tipo de alta y la tipología de CTs respecto a indicadores de perspectiva de género. Se aplican estadísticos descriptivos, correlación de Pearson, Chi-cuadrado y T-Student con SPSS versión 25. Resultados: Las mujeres participantes son solteras (53,1%; n=27), con hijos (40,8%; n=20), con niveles de formación primaria o secundaria (69,4%; n=36) y presentan bajas tasas de inserción laboral y dificultades socioeconómicas (98%; n=48). A nivel clínico puntúan alto en depresión (80%), ansiedad estado (73,5%) y rasgo (86%), con estilos de afrontamiento desadaptativos. El 96% informa haber sufrido o sufrir VGAP. Se observan correlaciones significativas entre: maltrato en la infancia y autoestima (r=- .394**); depresión y ansiedad estado (r= .718**), ansiedad rasgo (r= .761**) y autoestima (r=- .700**). También hay relaciones significativas entre la violencia en la pareja, separación psicosocial e ideas y roles de género. Las altas del programa son terapéuticas (48%, n=24), voluntarias (30%; n=15) y expulsiones (22%; n=11). Las altas terapéuticas evidencian mejoras significativas en las principales variables clínicas al finalizar el tratamiento y, en el seguimiento a los 6 meses, mantienen la abstinencia (100%) y la vinculación a tratamientos (87,5%) respecto a altas voluntarias y expulsiones. Conclusiones: Confirmamos la alta prevalencia de VGAP y la confluencia de antecedentes clínicos y psicosociales que pueden afectar a la adherencia. Las CTs con más indicadores de perspectiva de género obtienen mejores resultados.