BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] La necessitat d'una modernització de la comunicació institucional que millori la comprensibilitat continua sent urgent. L'impacte positiu que aquest procés lingüístic pot tenir per a la inclusió de les comunitats d'origen immigrant és força important. Es tracta d'un avenç crucial, necessari també per salvar la bretxa que encara existeix entre el llenguatge parlat quotidià i el que es fa servir en la comunicació institucional escrita. En aquest treball pretenem analitzar la llegibilitat i la comprensibilitat d'alguns textos escrits per institucions italianes. El nostre estudi assenyala que molts aspectes problemàtics, evidenciats en la literatura sobre el llenguatge burocràtic italià, també són presents en els textos institucionals adreçats a les comunitats esmentades. L'anàlisi indica que les institucions mostren un grau escàs de consciència de les necessitats i les expectatives comunicatives dels immigrants, però també de les funcions socials que ha d'exercir la llengua italiana en una societat multilingüe i intercultural.

[it] La necessità di un ammodernamento della comunicazione istituzionale che ne possa migliorare la comprensibilità è ancora pressante. Di particolare rilievo è l'impatto positivo che questo processo linguistico può avere per l'inclusione delle comunità con background migratorio. Si tratta di una evoluzione cruciale, necessaria anche per colmare il divario ancora esistente tra la lingua parlata di tutti i giorni e la lingua utilizzata nella comunicazione istituzionale scritta. In questo contributo si intende analizzare la leggibilità e comprensibilità di alcuni testi redatti da istituzioni italiane. Il nostro studio sottolinea che molti aspetti problematici, evidenziati nella letteratura sul linguaggio burocratico italiano, sono presenti anche nei testi istituzionali rivolti agli stranieri. L'analisi segnala che le istituzioni mostrano un basso grado di consapevolezza circa i bisogni e le aspettative comunicative degli immigrati, ma anche circa le funzioni sociali che la lingua italiana dovrebbe svolgere in una società plurilingue e interculturale.
[ca] El volum italià-espanyol del diccionari bilingüe de Lucio Ambruzzi hi inclou, a cavall entre el dialecte i l'estàndard italià, una gran quantitat de termes relacionats amb el dialecte i la cultura piamontesa. La presència d'aquest lèxic (termes dialectals, enogastronòmics, geogràfics, biogràfics i culturals) resulta ser una característica peculiar dins d'un treball lexicogràfic italo-espanyol. El present article pretén analitzar i classificar els aproximadament 100 lemmes i els respectius equivalents, presents a la setena i última edició, comparant-los amb altres diccionaris, bilingües i monolingües, per avaluar si aquests lemes formen part de l'estàndard italià, si són paraules dialectals o adaptacions.

[it] Il volume italiano-spagnolo del dizionario bilingue di Lucio Ambruzzi annovera al suo interno, a cavallo tra dialetto e italiano standard, un numero cospicuo di lemmi afferenti al dialetto e alla cultura piemontese. La presenza di tale lessico (termini dialettali, enogastronomici, geografici, biografici e culturali) risulta essere una caratteristica peculiare in un'opera lessicografica italo-spagnola. Il presente articolo si propone di analizzare e classificare i circa 100 lemmi e i relativi traducenti, presenti nella settima e ultima edizione, confrontandoli con altri dizionari, bilingui e monolingui, e di valutare se tali lemmi facciano parte dell'italiano standard, se siano parole dialettali o adattamenti.
[ca] Aquesta tesi tracta l'adquisició de la relativització i la topicalització en xinès. Mitjançant un sèrie d'experiments, obtinc els resultats següents. En primer lloc, les frases de relatiu d'objecte són més mal compreses i produïdes que les de subjecte en els nens de tres a set anys d'edat. En segon lloc, les relatives de subjecte també presenten unes certes dificultats de comprensió i donen lloc a diversos errors en els nens fins als sis anys. En tercer lloc, l'experiment d'elicitació va donar com a resultat molts SNs resumptius en tots els grups d'edat (inclosos els adults); per a molts parlants natius del xinès, les frases de relatiu amb SNs resumptius són acceptables en xinès parlat. En quart lloc, els nens de tres a sis anys entenen les frases amb topicalització d'objecte tan bé com entenen les frases amb topicalització de subjecte; en els dues estructures els nens assoleixen nivells adults als cinc anys. La dificultat assenyalada amb les frases de relatiu d'objecte pot explicar-se mitjançant una anàlisi en termes de Minimitat Relativitzada. Proposo que la intervenció estructural del subjecte entre el nucli del relatiu i la seva còpia són la font de la dificultat. Pel que fa a la topicalització, els resultats indiquen que la topicalització en xinès no involucra el moviment A', sinó una relació anafòrica entre la categoria buida pro i un tòpic generat a la base.

[it] In questa tesi, viene trattata l'acquisizione delle frasi relative e delle frasi con topicalizzazione nel Cinese. Dai vari esperimenti condotti, è emerso (i) che le frasi relative sul soggetto sono più facili da comprendere e produrre delle frasi relative oggetto per bambini che hanno dai 3 ai 7 anni; (ii) le relative soggetto in cinese presentano alcune difficoltà per i bambini fino a 6 anni; (iii) si osserva un uso consistente di NP di ripresa in produzione in tutti i gruppi di partecipanti, inclusi gli adulti; inoltre, per molti adulti le frasi relative con NP di ripresa sono accettabili nella lingua orale; (iv) i bambini comprendono a partire dai 3 anni tanto le frasi in cui l'oggetto è topicalizzato quanto quelle in cui il soggetto è topicalizzato; inoltre, a 5 anni la loro prestazione è a soffitto. La difficoltà che i bambini hanno con le frasi relative è spiegata in termini di minimalità relativizzata. Propongo che l'intervento strutturale del soggetto tra la testa della relativa oggetto e la sua copia è ciò che causa le difficoltà di comprensione. I risultati sulla comprensione della frasi con topicalizzazione suggeriscono che la topicalizzazione in cinese mandarino non mette in gioco il movimento, ma una relazione anaforica tra il topic che è generato in posizione iniziale della frase e una categoria vuota, pro.
[ca] L'estudi analitza el tractament dels VS en italià en les edicions més recents dels tres diccionaris bilingües principals italià-espanyol, amb l'objectiu de: a) proporcionar un inventari de les estructures objecte d'examen i confirmar la seva productivitat; b) analitzar qualsevol problema relacionat amb la macroestructura i la microestructura de les fonts lexicogràfiques que obstaculitzen la trobada d'aquestes construccions; c) donada la baixa productivitat dels VS en la llengua espanyola, examinar els traductors proposats per identificar les estructures morfosintàctiques més comunes en espanyol per traduir els VS italianes.

[it] Nello studio si analizza il trattamento dei VS italiani nelle più recenti edizioni dei tre principali dizionari bilingui italiano-spagnolo, con l'obiettivo di: a) fornire un inventario delle strutture in esame e confermarne la produttività; b) analizzare eventuali problemi attinenti alla macrostruttura e alla microstruttura delle fonti lessicografiche che rischiano di ostacolare il reperimento di tali costrutti; c) data la parca produttività dei VS nella lingua spagnola, esaminare i traducenti proposti al fine di individuare le strutture morfosintattiche più frequenti in spagnolo per tradurre i VS italiani.
[ca] La relació entre paraula i imatge en Buzzati s'expressa amb els trets d'un marcat polimorfisme que proporciona un ventall conspicu de possibilitats de realització: des de paraules o blocs de text inserits en pintures i dibuixos, fins a autèntics remakes reals en pintura de nuclis narratius homogenis prèviament tractats en un text escrit o, viceversa, reelaboracions en clau narrativa d'imatges preexistents. Entre els diferents casos de tals "reescriptures" o "remakes", Ragazza che precipita sembla significativa per observar de prop el taller buzzatiano. La història, publicada per primera vegada al Corriere della Sera el 1960 (i represa a Il colombre el 1966), va inspirar Buzzati el 1962 una pintura amb el mateix títol. L'article presenta una anàlisi sinòptica de les dues obres on es destaquen les superposicions i diferències significatives, destacant els valors constitutius i les referències intertextuals.

[it] La relazione tra parola e immagine in Buzzati si esprime con i tratti di un marcato polimorfismo che prevede un ventaglio cospicuo di possibilità realizzative: da parole o blocchi di testo inseriti in quadri e disegni, a veri e propri rifacimenti in pittura di nuclei narrativi omogenei precedentemente trattati in un testo scritto o, viceversa, rielaborazioni in chiave narrativa di immagini preesistenti. Tra i diversi casi di tali "riscritture" o "rifacimenti", Ragazza che precipita appare significativo per osservare da vicino l'officina buzzatiana. Al racconto, uscito in prima istanza sul Corriere della Sera nel 1960 (e da qui ripreso in Il colombre nel 1966), Buzzati fece seguire nel 1962 un dipinto dal medesimo titolo. L'articolo presenta un'analisi sinottica delle due realizzazioni evidenziandone le sovrapposizioni e i significativi scostamenti, ponendo in evidenza i valori costitutivi e i richiami intertestuali.
[ca] Amb motiu del sisè centenari del naixement de Dante, Charles Humbert (1891-1958), pintor de Neuchâtel, va cal·ligrafiar i il·luminar el text de La Divina Comèdia en un volum monumental conservat en els fons que va dipositar a la biblioteca de La Chaux-de. -Fonds (55 per 35 centímetres i que conté 445 pàgines). Itàlòfil, bibliòfil (posseeix aproximadament sis-cents llibres antics, inclosa l'edició veneciana de Dante de Bernardino Stagnino da Trino el 1520). L'empresa de Charles Humbert forma part del renaixement del manuscrit i la il·lustració marginal, i d'un projecte autoreflexiu, una mena de memento mori que reuneix els seus éssers estimats.

[it] In occasione del sesto centenario della nascita di Dante, Charles Humbert (1891-1958), pittore di Neuchâtel, ha calligrafato e miniato il testo della Divina Commedia in un volume monumentale (55 x 35 centimetri, 445 pagine) che fa parte della collezione depositata presso la biblioteca di La Chaux-de-Fonds. Era un italofilo e un bibliofilo (possedeva circa seicento libri antichi, tra cui l'edizione veneziana di Dante di Bernardino Stagnino da Trino del 1520). L'impresa di Charles Humbert si inserisce nel filone della rinascita dell'illustrazione manoscritta e marginale e fa parte di un progetto autoriflessivo, una sorta di memento mori con i suoi amici e familiari più cari.
[ca] El 1897, el pintor de Lille Eugène Deully (1860-1933) va exposar al Salon des Champs-Elysées Françoise de Rimini, un immens llenç que presenta la trobada de Dante amb Paolo i Francesca entrellaçats en el turment infernal. Després de dues medalles als Salons de 1889 i 1892, Deully va crear una obra monumental en la tradició dels grans intèrprets de Dante de la segona meitat del segle XIX: Gustave Doré, William Bouguereau o Henri Martin. El treball de Deully no sembla tenir l'èxit esperat al Saló. Quedat sense comprador, va quedar relegat en fosques condicions a les reserves del museu de Lille, del qual el pintor va ser conservador entre 1897 i 1912. Després de dècades d'oblit, va ser redescoberta allà, sense marc i enrotllada, a finals de el segle XX. S'ofereix com un cant del cigne de la immensa fortuna dels amors de Paolo i Francesca a la pintura francesa del segle XIX.

[it] Nel 1897, il pittore di Lille Eugène Deully (1860-1933) presenta al "Salon des Champs-Elysées" Françoise de Rimini, un'immensa tela che rappresenta l'incontro di Dante con Paolo e Francesca abbracciati nella bufera infernale. Dopo due medaglie ai Saloni del 1889 e del 1892, Deully propone un'opera monumentale nella scia di grandi interpreti di Dante della seconda metà dell'Ottocento francese: Gustave Doré, William Bouguereau o Henri Martin. L'opera di Deully non sembra incontrare il successo sperato al Salon. Rimasta senza acquirente, è relegata in condizioni mal conosciute in un deposito del museo di Lille, di cui l'artista diviene il curatore tra il 1897 e il 1912. Dopo decenni di oblio, l'opera è riscoperta, arrotolata, alla fine del ventesimo secolo. Si presenta come un canto del cigno dell'immensa fortuna degli amori di Paolo e Francesca nella pittura francese dell'Ottocento.
[ca] Aquest treball pretén analitzar l'expressió comunicativa de les emocions entre els migrants senegalesos de Pescara (els Abruços, sud d'Itàlia). Aquests individus troben el seu propi "jo" en la confluència del seu benestar subjectiu i dues cultures, amb la qual cosa creen una mena d'experiència personal intercultural i interlingüística que conforma les seves relacions tant amb la seva comunitat com amb la d'acollida. Estudis recents (Sevinç, 2020, entre d'altres) han argumentat que una millor comprensió del concepte d'emoció subjectiva (en contraposició al d'actitud) i el seu paper en contextos d'immigració és clau per aclarir la connexió entre la comunicació intercultural i els possibles resultats dels escenaris de contacte lingüístic. Aquest estudi qualitatiu se centra en el llenguatge dels migrants de primera generació, que porten vivint a Pescara un mínim de vuit anys, i examina les seves eleccions lingüístiques a l'hora d'expressar sentiments de descontent pel que fa al seu paper en l'entorn italià i a la seva integració en la comunitat d'acollida.

[it] Il presente contributo si propone di analizzare l'espressione comunicativa delle emozioni tra migranti senegalesi a Pescara (Abruzzo, Italia meridionale). Questi individui trovano 'loro stessi' a cavallo tra il loro benessere soggettivo e due culture, creando una sorta di esperienza personale interculturale e interlinguistica, la quale modella le loro relazioni sia all'interno della propria comunità sia con quella ospitante. Recenti studi (Sevinç, 2020, tra gli altri) affermano che una migliore comprensione del concetto di 'emozione' soggettiva (contrariamente a quella di 'atteggiamento') e il suo ruolo in contesti migratori è la chiave per far luce sul legame tra comunicazione interculturale e i possibili esiti in situazioni di contatto. Questo studio qualitativo considera i codici di migranti di prima generazione che vivono a Pescara da almeno otto anni, guardando alle scelte linguistiche nell'espressione del malcontento, rispetto al loro ruolo nel contesto italiano e il loro livello di integrazione nella comunità ospitante.
[ca] Gràcies a les reconstruccions de la biblioteca personal de Joyce (Ellmann, 1977; Power 2018), se sap que l'edició de la Vita Nuova adquirida per l'escriptor és una prestigiosa reimpressió (datada 1911) de la llisca de Dante, il·lustrada pels quadres de Dante Gabriel Rossetti, publicada per primera vegada a Itàlia el 1902 per Roux i Viarengo. Joyce va comprar la seva còpia a Trieste, de segona mà, en un període comprès entre 1912 i 1915. Aquesta contribució pretén explorar la influència de l'anomenada edició "prerafaelita" del lliç de Dante en l'imaginari Joyciano, a través d'una anàlisi de la complexa figura de Gerty, la Nausicaa que Bloom troba a la platja de Sandymount.

[it] Grazie alle ricostruzioni della biblioteca personale di Joyce (Ellmann, 1977; Power 2018), ci è noto che l'edizione della Vita Nuova acquistata dallo scrittore è una prestigiosa ristampa (datata 1911) del libello di Dante, illustrata dai quadri di Dante Gabriel Rossetti, pubblicata per la prima volta in Italia nel 1902 per Roux e Viarengo. Joyce comprò la sua copia a Trieste, di seconda mano, in un periodo compreso tra il 1912 e il 1915. Il presente contributo intende sondare l'influenza della cosiddetta edizione "preraffaellita" del libello di Dante nell'immaginario Joyciano, tramite un'analisi della complessa figura di Gerty, la Nausicaa che Bloom incontra sulla spiaggia di Sandymount.
[ca] En el record dedicat a Luca Serianni, desaparegut tràgicament el juliol de 2022, es ressegueixen les reflexions sobre el viatge (i la pràctica personal) a partir dels seus estudis: des dels comentaris a l'obra poètica de Paolo Rolli al treball dedicat a la percepció de l'italià i d'Itàlia per part de viatgers estrangers. S'ofereixen així algunes idees per descriure el sentit del viatge per Luca Serianni: un viatge real en els llocs visitats, i també un viatge figurat, en els diferents àmbits d'investigació científica que han constituït el camp de recerca de l'estudiós.

[it] Nel ricordo dedicato a Luca Serianni, tragicamente scomparso nel luglio 2022, si ripercorrono le riflessioni sul viaggio (e la pratica personale) a partire dai suoi studi: dai commenti all'opera poetica di Paolo Rolli al contributo dedicato alla percezione dell'italiano e dell'Italia da parte dei viaggiatori stranieri. Si offrono così alcuni spunti per descrivere il senso del viaggio per Luca Serianni: un viaggio reale nei luoghi visitati all'estero e soprattutto in Italia, ma anche un viaggio figurato, nei tanti ambiti di esplorazione scientifica che hanno costituito il campo di ricerca dello studioso.
[ca] La relació entre Dante Gabriel i Dante va molt més enllà de la dimensió de la traducció. Podem pensar-ho més aviat en termes d'apropiació estilística, de motius inspiradors i de reflex d'un paradigma biogràfic romànticament revisat. La Vita Nuova de Dante és revisada a la House of Life de Dante Gabriel, segons el camí ineluctable del que sembla un destí ja marcat. La relació de continuïtat entre el traductor i el poeta s'analitza mirant dos sonets (Gentil pensant en la Vita Nuova, i Life-in-love des de la House of Life), seguint el fil que d'una traducció porta, inesperadament, a la composició original.

[it] Il rapporto tra Dante Gabriel e Dante va ben al di là della dimensione della traduzione. Possiamo pensarlo piuttosto in termini di appropriazione stilistica, di motivi ispiratori e di rispecchiamento di un paradigma biografico romanticamente rivissuto. La Vita Nuova di Dante viene rivissuta nella House of Life di Dante Gabriel, secondo il percorso ineluttabile di quello che appare un destino già segnato. Il rapporto di continuità tra il traduttore e il poeta viene analizzato guardando a due sonetti (Gentil pensiero dalla Vita Nuova, e Life-in-love dalla House of Life), seguendo il filo che da una traduzione porta, inaspettatamente, alla composizione originale.
[ca] L'article se centra en algunes traduccions catalanes de Montale que es van publicar poc després del viatge del poeta a Barcelona el 1954 i que fins ara han passat desapercebudes a la literatura critica sobre la recepció de Montale a Espanya. Les unes configuraven, al costat d'altres d'Ungaretti i Quasimodo, el tríptic Tres poetes italians que Tomàs Garcés va escriure per a una miscel·lània dedicada al poeta i crític Carles Riba. Les altres eren incloses dins la secció italiana d'una antologia de versions líriques realitzades per Sebastià Sánchez-Juan. L'article analitza els temps i les circumstàncies en què van madurar les dues iniciatives i posa en evidència analogies i divergències entre aquestes dues experiències de traducció.

[it] L'articolo prende in esame alcune traduzioni catalane di Montale che furono date alle stampe poco tempo dopo il viaggio del poeta a Barcellona nel 1954 e che sono state finora trascurate nella letteratura critica sulla fortuna di Montale in Spagna. Le une configuravano, assieme ad altre di Ungaretti e Quasimodo, il trittico Tres poetes italians che Tomàs Garcés scrisse per una miscellanea in onore del poeta e critico Carles Riba. Le altre erano comprese nella sezione italiana di un'antologia di versioni liriche compilata da Sebastià Sánchez-Juan. L'articolo analizza i tempi e le circostanze in cui maturarono le due iniziative mettendo in luce analogie e divergenze tra queste due esperienze traduttive.
[ca] Aquest article, dedicat a la més que coneguda relació entre l'episodi de la monja de Monza de Manzoni i La Religieuse, posa en evidència el diferent horitzó narratiu i estilístic que la presentació de la "senyora" assumeix al Fermo e Lucia i als Promessi Sposi. La narració de Diderot, explicada per la veu del personatge femení, neix d'una mena de joc, en una veritable mistificació, que de tota manera es desenvolupa com a crítica a la institució monàstica. La de Manzoni se sosté en la veu de l'autor, en una perspectiva de judici moral sobre els comportaments dels personatges, que no qüestiona la institució. A més a més, s'aprecia com molts detalls del text de Manzoni, tant al Fermo e Lucia com a la redacció final dels Promessi Sposi, es defineixen mitjançant un esforç per diferenciar-se de la perspectiva del text de Diderot.

[it] Si ripercorre il ben noto rapporto tra l'episodio manzoniano della monaca di Monza e La Religieuse e si mette in luce il diverso orizzonte narrativo e stilistico che la presentazione della "signora" assume nel Fermo e Lucia e nei Promessi Sposi. Il racconto di Diderot, affidato alla voce del personaggio femminile, nasce da una sorta di gioco, in una vera e propria mistificazione, che comunque si svolge come critica all'istituzione monastica.Quello di Manzoni si appoggia sulla voce dell'autore, in una prospettiva di giudizio morale sui comportamenti dei personaggi, che non mette in causa l'istituzione. Si nota poi come molti particolari del testo manzoniano, sia nel Fermo e Lucia che nella redazione finale dei Promessi Sposi, si definiscono attraverso un impegno di distinzione dalla prospettiva del testo di Diderot.
[ca] L'article ressegueix les fonts italianes d'Ausiàs March, el qual dialoga de manera sistemàtica amb els autors més representatius d'aquella tradició (Cavalcanti, Dante, Petrarca i Boccaccio) i mostra tenir respecte a ells tant un coneixement ampli i curós com una innovadora capacitat d'interpretació. En el gran debat sobre el De anima aristotèlic, que determina la polèmica entre Cavalcanti i Dante sobre la natura de l'amor, March apareix situat més a prop de l'averroisme del primer que del tomisme del segon.

[it] Lo studio è una serie di sondaggi sulle fonti italiane di Ausiàs March, che dialoga in modo sistematico con gli autori più rappresentativi di quella tradizione (Cavalcanti, Dante, Petrarca e Boccaccio), rispetto ai quali mostra sia una conoscenza ampia ed accurata, sia una innovativa capacità di interpretazione. Nel grande dibattito sul De anima aristotelico, che determina la polemica fra Cavalcanti e Dante sulla natura dell'amore, March si mostra più vicino all'averroismo del primo che al tomismo del secondo.
[ca] En el present article es tractarà la relació entre l'obra i el pensament de dos intel·lectuals, el català Josep Yxart i l'italià Luigi Capuana. Mirar cap a les noves teories franceses -ambdós van reflexionar sobre les teories estètiques de Taine i sobre les propostes metodològiques de Zola- constituïa per a ells la possibilitat d'eliminar el provincialisme de l'art, i alhora la novel·la, en contraposició a la poesia retòrica, representava un exemple de "modernitat". D'un món romàntic-idealista estant, amb totes les implicacions morals i estètiques, els dos intel·lectuals convergiran cap al nou procediment naturalista i esdevindran dos dels primers precursors en els seus respectius països.

[it] Nel presente contributo si affronterà il rapporto tra l'opera e il pensiero di due intellettuali, il catalano Josep Yxart e l'italiano Luigi Capuana. Volgere lo sguardo alle nuove teorie francesi -ambedue svolsero delle riflessioni sulle teorie estetiche di Taine e sulle proposte metodologiche di Zola- costituiva per loro la possibilità di eliminare il provincialismo dall'arte, mentre al tempo stesso il romanzo, in contrapposizione alla poesia retorica, rappresentava un esempio di "modernità". Operando inizialmente in un mondo romantico-idealista, con tutte le sue implicazioni morali ed estetiche, i due intellettuali convergeranno verso il nuovo procedimento naturalista e ne diventeranno due dei primi precursori nei propri rispettivi paesi.