[ca] El treball final de postgrau LA COOPERATIVA COM A EINA D'INLUSIÓ DE DONES PRIVADES DE LLIBERTAT I ALLIBERADES DEL SISTEMA PENITENCIARI CATALÀ, vol donar resposta a la pregunta de si les cooperatives en l'àmbit penitenciari poden ser una eina útil per millorar les possibilitats d'inserció laboral i qualitat de la vida de les dones que estan o han estat privades de llibertat a les presons catalanes. La hipòtesi de partida és que si, que treballar dins d'una cooperativa, no només com a treballadores assalariades sinó com a sòcies, empodera a les dones privades de llibertat i alliberades. Les cooperatives de persones preses són eines emancipadores no explorades al nostre país que, per les característiques pròpies del seu model empresarial, poden contribuir no només a millorar el seu posicionament dins del mercat laboral i les seves possibilitats de treballar en unes bones condicions, sinó a millorar la seva qualitat de vida dins i fora de la presó. Segons ens mostren diferents experiències internacionals és una bona eina, tan per a les persones internes com per a aquelles en règim de semi-llibertat o, fins i tot, un cop acomplertes les condemnes. El treball es centra en el col·lectiu femení davant la constatació que la dona tampoc gaudeix d'igualtat de condicions a les presons. Tal i com veurem al llarg del treball, els centres penitenciaris estan pensats per a homes i des d'una visió patriarcal, de manera que la majoria de recursos i programes que s'ofereixen a les dones no estan pensats en clau femenina sinó que són adaptacions dels que s'han dissenyat per als homes. Els programes destinats a presons femenines han d'afrontar encara molts reptes si volen contribuir efectivament a la futura reinserció i complir amb la funció de proporcionar les habilitats i tècniques professionals necessàries per poder afrontar la vida fora de la presó. Sent conscient de les limitacions d'un treball d'aquestes característiques, es procura donar una visió general de la realitat de la dona dins del sistema penitenciari català, del marc normatiu dels serveis penitenciaris i del treball a presons i, finalment, dels actuals reptes dels programes de reinserció des d'una òptica feminista. Tot seguit es fa una aproximació a l'estat de la qüestió de les cooperatives de persones privades de llibertat i alliberades, apuntant als seus beneficis en la missió de rehabilitació i reinserció de les penes privatives de llibertat. També es parla de les Cooperatives Multistakeholder o Cooperatives Socials com a model facilitador per a la creació de cooperatives en context penitenciari, incidint en la seva regulació a Itàlia i a Uruguai. Veurem experiències de cooperatives de persones privades de llibertat i alliberades al món, aturant-nos especialment en les experiències d'Itàlia, Puerto Rico, Uruguai i Argentina, però també es farà referència a experiències a Suècia, Etiòpia, el Canadà, la Gran Bretanya, Brasil, Xile, Costa Rica i l'Estat espanyol. A partir d'aquestes experiències es discerneixen les oportunitats, límits i reptes del model cooperatiu com a eina d'inclusió dins del sistema penitenciari català. I, finalment, es fa una proposta de prova pilot a impulsar en el marc de les polítiques públiques catalanes en matèria de rehabilitació i reinserció laboral de les dones privades de llibertat, amb perspectiva de gènere, amb l'objectiu d'incrementar les seves oportunitats d'inclusió a la sortida del sistema penitenciari.

[en] The final postgraduate project PRISONER-BASED CO-OPERATIVES AS A REHABILITATION TOOL FOR WOMEN FROM THE CATALAN PENITENTIARY SYSTEM aims to answer the question of whether co-operatives in the penitentiary field can be a useful tool to improve the possibilities of employment and quality of life of women who are or have been deprived of their liberty in Catalan prisons. Prisoner-based co-operatives are emancipatory tools not explored in our country that, due to the characteristics of their business model, can contribute not only to improving prisoners and ex-prisoners position in the labor market and their possibilities of working in good conditions, but to improve their quality of life inside and outside the prison. The work focuses on the female group in view of the fact that women do not enjoy equal conditions in prisons either. Throughout the work we will see how prisons are designed for men and from a patriarchal vision, so that most of the resources and programs that are offered to women are not thought in a feminine perspective, but are adaptations of those that have been designed for men. Despite the limitations of such work, an overview will be given of the reality of women within the Catalan prison system, the legal framework that regulates prison services and penitentiary work, and the current challenges of the rehabilitation programs from a feminist perspective. We will approach the state of the question of the prison-based co-operatives, pointing to their benefits in the mission of rehabilitation and reintegration of custodial sentences. We will talk about Multistakeholder Cooperatives or Social Cooperatives as a propitioner model for prison-based co-operatives. And finally we will see some examples of prisoner-based co-operatives, paying special attention to the experiences of Italy, Puerto Rico, Uruguay and Argentina, but also making a brief foray into the experiences of Sweden, Ethiopia, Canada, the United Kingdom, Brazil, Chile, Costa Rica and the Spanish State. Based on these experiences, we will analyze the opportunities, limits and challenges of the prison-based co-operatives within the Catalan penitentiary system to end with a pilot test proposal with women prisoners.