[ca] Surfejar a Catalunya no és cap fantasia, de fet aquest esport s'ha convertit en quasi una moda a la capital Barcelonina. Els inicis del Surf a Barcelona daten dels principis dels anys 90. El precedent el van portar treballadors australians que van arribar a Barcelona per la construcció de la Ciutat Olímpica. Però el surf del Mediterrani no es pot practicar cada dia, la mitjana de surf és d'uns 130 dies a l'any, que correspon a un 35% anual, és per això que el surfista ha d'estar atent a les previsions diàriament i disposat a recórrer infinits quilòmetres a la recerca d'una onada perfecta. Complementàriament, durant els últims deu anys han nascut els Esculls de Surf Artificials (ASR per les seves sigles en anglès, Artificial Surf Reef). Són estructures submergides dissenyades per a millorar les condicions de surf d'una platja. El seu objectiu principal és modificar el pendent del sòl on trencarà l'onada per fer variar el número d'Iribarren a valors d'onades surfejables. Arran d'això, en la present tesina s'ha estudiat quin és el disseny òptim d'una ASR per a la costa catalana amb la finalitat d'incrementar els dies i zones surfejables, i millorar-ne les condicions. S'ha realitzat l'estudi amb dos perfils de platges, una de caràcter dissipatiu i una de caràcter reflectiu, per obtenir un ventall més gran sobre els resultats d'aquesta estructura. Per fer-ho, s'ha utilitzat el mètode SPH proporcionat per DualSPHysics que modificant el pendent, posició i longitud de l'estructura permet obtenir el disseny que millor s'adapta al clima. També s'ha investigat sobre la possible influència de la construcció de l'ASR amb l'augment de l'economia local, veient així que el turisme del surf no és l'únic beneficiat amb la creació d'aquest escull. Un cop dut a terme l'estudi s'ha conclòs que com a caràcter general el millor trencament es dona amb un pendent d'1/8 de l'estructura, però el pendent que ha generat un major rang d'onades surfejables ha estat el de 1/7.

[es] Surfear en Cataluña no es ninguna fantasía, de hecho, este deporte, ha pasado a ser casi una moda en la capital Barcelonesa. Los inicios del Surf en Barcelona datan de principios de los años 90, donde trabajadores australianos llegaron a Barcelona para la construcción de la Ciudad Olímpica. Pero el surf de Mediterráneo no se puede practicar cada día, la media de surf es de unos 130 días al año, que corresponde a un 35% anual, por lo que el surfista debe estar atenta a las previsiones casi a diario y dispuesto a recorrer infinitos kilómetros en busca de la ola perfecta. Complementariamente, durante los últimos diez años han nacido los Arrecifes de Surf Artificiales (ASR). Los ASR son estructuras sumergidas diseñadas para mejorar las condiciones de surf de una playa, su principal objetivo es modificar la pendiente del suelo, donde romperá la ola, para hacer variar el número de Iribarren a valores de oleadas surfeables. A raíz de esto, en la presente tesina se ha estudiado cuál es el diseño óptimo de una ASR para la costa catalana con el objetivo de incrementar los días y zonas surfeables, y mejorar sus condiciones. Se ha realizado el estudio con dos perfiles de playas, una de carácter disipativo y una de carácter reflectante, para obtener un mayor abanico sobre los resultados de esta estructura. Para ello, se ha utilizado el método (SPH) en el modelo DualSPHysics que, modificando la pendiente, posición (distancia a costa) y longitud de la estructura, permite obtener el diseño que mejor se adapta al clima. También se ha investigado sobre la posible influencia de la construcción del ASR con el aumento de la economía local, viendo así que el turismo del surf no es el único beneficiado con la creación de este arrecife. Una vez realizado el estudio se ha concluido que, la mejor rotura se da con una pendiente de la estructura de 1/8, pero la pendiente que ha generado un mayor rango de olas surfeables ha sido la de 1/7.