[ca] La medicina transfusional consisteix en una teràpia de reemplaçament de components sanguinis per a pacients en situació de dèficit, sent en molts casos un procediment necessari per a mantenir al pacient viu. Tot i així, no està exempt de riscos, els quals estan molt influenciats pels mètodes de producció, emmagatzematge i administració. La medicina transfusional felina es considera especialment associada a dificultats tècniques i, per tant, històricament s'ha vist restringida a l'ús de sang sencera. No obstant això, en les últimes dècades hi ha hagut grans avenços en els bancs de sang felina, els quals han començat a produir i oferir components sanguinis felins fabricats extrapolant mètodes de producció i emmagatzematge de la medicina humana i canina. L'evidència científica que dóna suport a la seguretat i eficàcia d'aquests mètodes en els bancs de sang felina és escassa. A causa de la mida més petita dels donants i receptors de sang, així com les diferències fisiològiques entre espècies i les diferències hemorreològiques dels eritròcits felins en comparació amb els glòbuls vermells canins i humans, extrapolar la informació entre espècies pot suposar un gran risc pel que fa a la seguretat i eficàcia de les transfusions felines. L'objectiu d'aquesta tesi doctoral és establir les bases per a la producció, conservació i administració dels components sanguinis felins més comuns: concentrat d'eritròcits (CE) felí i plasma fresc congelat (PFC) felí. Tenint en compte això, el projecte es divideix en tres apartats, dos d'ells sobre CE felí i un centrat en PFC felí. El primer va ser dissenyat amb l'objectiu d'estudiar el dany per emmagatzematge dels CE felins i verificar la viabilitat dels sistemes de recol·lecció semitancats per a les donacions de sang felina. El segon estudi té com a objectiu determinar si l'ús de bombes d'infusió peristàltiques en la transfusió de CE felins indueix en el grau d'hemòlisi i, per tant, si és segur utilitzar-les. I l'últim té com com a objectiu estudiar la concentració i estabilitat dels factors de coagulació durant l'emmagatzematge de l'PFC felí.

[es] La medicina transfusional consiste en una terapia de reemplazo de componentes sanguíneos para pacientes en situación de déficit, siendo en muchos casos un procedimiento necesario para la vida. Aun así, no está exento de riesgos, los cuales están muy influenciados por los métodos de producción, almacenamiento y administración. La medicina transfusional felina se considera especialmente asociada a dificultades técnicas y, por tanto, históricamente se ha visto restringida al uso de sangre entera. Sin embargo, en las últimas décadas ha habido grandes avances en los bancos de sangre felina, los cuales han empezado a producir y ofrecer componentes sanguíneos felinos fabricados extrapolando métodos de producción y almacenamiento de la medicina humana y canina. La evidencia científica que respalda la seguridad y eficacia de estos métodos en los bancos de sangre felina es escasa. Debido al menor tamaño de los donantes y receptores de sangre, así como las diferencias fisiológicas entre especies y las diferencias hemorreológicas de los eritrocitos felinos en comparación con los glóbulos rojos caninos y humanos, extrapolar la información entre especies puede suponer un gran riesgo en cuanto a seguridad y eficacia de las transfusiones felinas. El objetivo de esta tesis doctoral es sentar las bases para la producción, conservación y administración de los hemoderivados felinos más comunes: concentrado de eritrocitos (CE) felino y plasma fresco congelado (PFC) felino. Teniendo esto en cuenta, el proyecto se divide en tres apartados, dos de ellos sobre CE felino y uno centrado en PFC felino. El primero fue diseñado con el objetivo de estudiar el daño por almacenamiento de los CE felinos y verificar la viabilidad de los sistemas de recolección semicerrados para las donaciones de sangre felina. El segundo estudio tiene como objetivo determinar si el uso de bombas de infusión peristálticas en la transfusión de CE felinos induce hemólisis y, por tanto, si es seguro utilizarlas. Y el último tuvo como objetivo estudiar la concentración y estabilidad de los factores de coagulación durante el almacenamiento del PFC felino.