[ca] Encara que l'exposició a estrès pot tindre conseqüències negatives, factors com l'edat o el tipus de situació estressant poden modular el seu impacte. Les edats primerenques, incloent l'adolescència, amb un sistema nerviós encara en desenvolupament, son especialment sensibles a l'estrès. Durant l'adolescència canvia el sistema dopaminèrgic i les seues relacions funcionals amb el còrtex prefrontal medial (mPFC) i l'estriat, àrees claus en la detecció de la possibilitat de control sobre situacions d'estrès i les seues conseqüències. En animals adults, la possibilitat d'exercir control en situacions d'estrès redueix el seu impacte negatiu i protegeix davant futures exposicions. No obstant, l'influencia de la controlabilitat en les conseqüències de l'exposició a estrès durant l'adolescència ha sigut poc estudiada. En la present tesi estudiem l'impacte diferencial de la controlabilitat en rates mascle Sprague-Dawley exposades a estrès crònic entre els dies 27 i 48 (etapa prepuberal i pospuberal). Els animals es van assignar a tres grups: (i) estrès controlable (CST), que podien evitar/escapar de xocs elèctrics en una tasca d'evitació activa en dos sentits (TWAA) en una caixa llançadora; (ii) estrès incontrolable (UST), exposats al mateix temps de xoc que el CST, però sense que la seua conducta pogués prevenir l'aparició del xoc; i (iii) sense estrès (NS), exposats a la caixa llançadora sense rebre xocs elèctrics. Es van realitzar 8 sessions distribuïdes de forma irregular. En els grups CST i UST es va observar un increment similar respecte al grup NS dels nivells de corticosterona en pèl, un indicador de la quantitat total de corticosterona alliberada durant el període d'estrès. D'altra banda, la sensibilització a curt termini de la resposta de l'eix hipotàlem-hipofisiari-adrenal (HPA) a nous estímuls estressants va ser més evident en el grup UST que en el CST, així com va ser l'impacte negatiu sobre la interacció social. En ambdós grups d'estrès es va incrementar d'igual forma les estratègies d'afrontament actiu en la tasca de natació forçada (FST). Aquests canvis en conducta no es van reflectir al patró general d'activació del sistema nerviós central en resposta a la FST, valorat mitjançant l'expressió del c-fos, però sí al patró d'activació de les dues poblacions neuronals principals de l'estriat, observant-se un major nivell d'activació de la població neuronal que expressen el receptor de dopamina D1 en els grups d'estrès respecte al NS. A més, la controlabilitat va alterar l'impacte dels antagonistes selectius D1 o D2, incrementant-los en los UST i reduint-los en los CST. Finalment, estudiem si l'estrès adolescent havia afectat de forma diferencial a l'expressió basal de dos gens d'expressió primerenca: ∆FosB, un marcador d'activació crònica, i Arc, un marcador de plasticitat sinàptica. Respecte al primer només es va observar un increment en el lateral septum, similar en ambdós grups d'estrès, en tant que es va observar un descens de Arc en la mPFC i a l'estriat, que va ser més evident en mPFC en el grup CST. Atès que les dades anteriors indicaven que l'impacte de l'exposició a xocs i la controlabilitat eren moderats, decidim estudiar els efectes en el cep de rata Long-Evans, que son més sensibles al condicionament de por associat a xocs elèctrics. Les rates Long-Evans mostraren més dificultats per aprendre la tasca TWAA, una sorprenent major activació de l'eix HPA en el grup CST respecte al UST durant la tasca, nivells molt elevats de condicionament de por a llarg termini i signes de anhedonia (valorada pel consum de sacarina), però van ser menys sensibles a l'estrès en altres aspectes, demostrant la importància de les diferències individuals.

[en] Although being exposed to stress may have negative consequences, there are some factors that could modulate them, as the age of the individual or the characteristics of the stressor. Early ages, including adolescence, when the nervous system is in development, are especially sensitive to stress exposure. During adolescence substantial changes take place in the dopaminergic system as well as in the functional connection between the medial prefrontal cortex (mPFC) and the striatum, which are key areas in the detection the availability of control over stressful situations. In adult animals, being able to control a stressor blunts its negative consequences and protects towards new exposures. However, the influence of controllability in the consequences of exposure to stress during adolescence has been poorly studied. In the present work, male Sprague-Dawley rats were exposed to chronic stress from day 27 to 48 (pre- and post- adolescence), in order to study the mediation of control. Animals were assigned to three groups: (i) controllable stress group (CST), which could avoid/escape footshocks in a two-way active avoidance task in a shuttle-box (TWAA); (ii) uncontrollable stress group (UST), which received the same amount of shock as CST, but without contingency between their behaviour and the shock appearance and (iii) no-stress group (NS), exposed to the shuttle-box without receiving footshocks. They were exposed to 8 sessions irregularly distributed. Hair corticosterone, which is an indicator of total corticosterone released during the period of stress exposure, was equally elevated in the CST and UST groups compared to the NS group. However, hypothalamic-pituitary-adrenal axis (HPA) short-term sensitization to new stressors was evident in UST but not in the CST group, as were the negative consequences over social interaction. Both groups exposed to stress increased active coping strategies in the forced swimming test (FST). These behavioural changes were not reflected in the general activation pattern of the central nervous system in response to FST, which was assessed by analysis of c-fos expression. Nevertheless, the neuronal population expressing D1 dopamine receptor in the medial striatum was more activated in the stressed groups than in the NS. In addition, controllability altered the effects of selective dopamine antagonists D1 or D2, which were increased in the UST group and reduced in the CST. Finally, we analysed the basal expression of two immediate early genes: ∆FosB, a stress chronic activation marker, and Arc, a synaptic plasticity marker. The former was only increased in the lateral septum by stress without differences due to controllability, whereas the latter was reduced in the mPFC and the striatum, being more evident in the CST than in the UST group in the mPFC. Because the abovementioned data suggested that the effects of footshocks and controllability were moderated, we decided to study this paradigm in Long-Evans rats, which are more susceptible to fear conditioning associated to footshocks. They had more difficulties to learn the TWAA than Sprague-Dawley, a greater HPA axis activation in the CST than in the UST group during the task, high levels of fear conditioning at the long-term and anhedonia (evaluated by saccharine consumption). However, they were less sensitive to stress in other aspects, remarking the relevance of individual differences.