[ca] Aquesta tesi doctoral per compendi de publicacions analitza l'aproximació de la UE i l'Índia a la governança global de la seguretat a través del prisma de les operacions de pau. Tot i que les operacions de pau, i les normes relacionades amb aquesta matèria, s'han estudiat en el passat, el centre d'atenció ha estat sobretot en la contestació discursiva que ha tingut lloc en els debats a Nacions Unides. La literatura ha explorat molt poc la contestació a nivell de comportament; així, no ha prestat atenció als "practitioners" en el sentit, per exemple, de la seva formació com a "pacificadors" en el marc de les missions. La tesi mira d'omplir aquest buit. Per fer-ho es basa en una literatura molt nova, que explora la possibilitat de combinar la literatura sobre normes amb la literatura provinent del "practices turn". Un altra aspecte que aborda aquesta tesi és la contribució del Sud Global en la conformació de les normes en les operacions de pau, tema gens abordat per la literatura. Per abordar aquests buits en la recerca, la tesi explora l'aproximació de l'Índia i la seva contribució a les normes i a les pràctiques internacionals, fins ara poc explorada. En general, la tesi es guia per dos preguntes centrals d'investigació: Quines són les normes i les pràctiques que l'Índia i la UE apliquen en les operacions de pau? ¿Per què la UE i l'Índia compleixen, localitzen i impugnen les normes i les pràctiques existents en les operacions de pau i quina forma adopta aquesta contestació? Aquestes preguntes d'investigació troben resposta en tres publicacions individuals que es centren en tres temes: la formació dels pacificadores, l'apropiació des de la dimensió local en les operacions, i la incorporació de la perspectiva de gènere en les missions. El treball es basa en dades recollides a través d'entrevistes semiestructurades, observació participant i anàlisi de documents. La tesi demostra que les aproximacions de la UE i l'Índia a les operacions de pau no són tan divergents com la literatura prèviament ha predit. A més, l'Índia ha contribuït substancialment als debats sobre normes en operacions de pau i, de fet, ha actuat com a innovador normatiu. Finalment, per entendre l'aproximació d'un actor a les operacions de pau, és crucial donar compte de l'etapa d'implementació de les normes i les pràctiques internacionals on els coneixements de base dels professionals tenen un paper important. En resum, el treball empíric de la tesi aporta una aproximació nova sobre els diferents enfocaments que els actors tenen a l'hora d'implementar les missions de pau de Nacions Unides. Aquesta aproximació és crucial perquè les operacions de pau de les Nacions Unides continuïn sent un instrument eficaç de governança de la seguretat mundial. A més, aquesta tesi informa de la nostra aproximació teòrica de les operacions de pau mitjançant la introducció d'un marc conceptual que combina la literatura sobre el compliment, la localització i la contestació de les normes, per una banda, i la teoria de pràctiques, per l'altra.

[en] This article-based doctoral dissertation analyses the EU's and India's approach to global security governance through the prism of peace operations. Although approaches to peace operations and norms related to this endeavour have been studied in the past, the focus of the literature had been on discursive contestation in UN debates and has underexplored behavioural contestation, particularly at the level of practitioners both in the training of peacekeepers and in the missions. To fill this gap, the dissertation builds upon a nascent field in the literature, which has explored the possibility to combine the literature on norms with that of the practice theoretical turn. Moreover, the literature has overlooked the contribution of the Global South in shaping norms in peace operations. To address this shortcoming of the literature, the study offers an exploration into India's understanding of – and contribution to international norms and practices, hitherto underexplored. Overall, the dissertation is guided by two core research questions: What are the norms and practices India and the EU are supporting in peace operations? Why do the EU and India comply, localise, and contest existing norms and practices in peace operations and which form does this contestation take? These research questions are answered in the three individual publications of the dissertation on training, local ownership, and gender mainstreaming. Building on data collected through semi-structured interviews, participant observation, and document analysis, the dissertation finds that the EU and India's approaches to peace operations are not as divergent as the literature has previously predicted. Moreover, that India has substantially contributed to normative debates in peace operations and has indeed acted as a norm entrepreneur. Finally, that to understand an actor's approach to peace operations, it is crucial to account for the implementation stage of international norms and practices at which the background knowledge of practitioners plays an important role. In sum, the study informs our empirical understanding of the different approaches that actors bring to the table in their conduct of UN peace operations. This understanding is crucial for UN peace operations to remain an effective instrument of global security governance. Moreover, it informs our theoretical understanding of peace operations by introducing a conceptual framework combing the literature on norm compliance, localisation, contestation, and practice theory.