[ca] L'objectiu principal d'aquest projecte consisteix a avaluar diferents estructures conformades per les unitats cel·lulars BCC, FCC i diamant amb diferents densitats, amb espai buit de 50% i 70%, per poder dictaminar-ne el comportament mitjançant la caracterització mecànica, principalment l'obtenció del mòdul de Young, tensió màxima i tensió de trencament. Establint així les principals diferències entre les diferents unitats cel·lulars, destacant els possibles avantatges o desavantatges davant de determinades situacions. Les estructures estan fabricades additivament per extrusió de material, utilitzant com a material base el polímer conegut com a àcid polilàctic (PLA). Aquestes estructures es validen experimentalment mitjançant provetes específicament dissenyades per estudiar-les a través d'assajos a tracció. Aquest projecte també inclou la correlació digital d'imatges (DIC) per verificar els desplaçaments produïts a les estructures. Finalment, també es procedirà a validar els resultats experimentals mitjançant la simulació per elements finits utilitzant la hipòtesis de material lineal, elàstic i isòtrop. Els resultats finals conclouen que les estructures amb un volum buit del 50% són capaces de suportar fins al doble de tensió màxima que les estructures amb volum buit de 70%. En tots els casos, l'estructura FCC presenta més mòdul de Young i més tensió màxima que la BCC i la diamant. Tot i això, l'estructura FCC trenca fràgilment una vegada sobrepassada aquest tensió màxima, mentre que la BCC i diamant són capaces de deformar plàsticament suportant deformacions elevades

[es] El objetivo principal de este proyecto consiste en evaluar diferentes estructuras conformadas por las unidades celulares BCC, FCC y diamante con diferentes densidades, espacio vacío de 50 y 70%, para poder dictaminar su comportamiento mediante su caracterización mecánica, principalmente la obtención del módulo de Young, tensión máxima y tensión de rotura. Estableciendo de esta manera las principales diferencias entre las diferentes unidades celulares, destacando las posibles ventajas o desventajas frente a determinadas situaciones. Las estructuras están fabricadas aditivamente por extrusión de material, usando como material base el polímero conocido como ácido poliláctico (PLA). Estas estructuras se validan experimentalmente mediante probetas específicamente diseñadas para su estudio a través de ensayos a tracción. Este proyecto también incluye la correlación digital de imágenes (DIC) para verificar los desplazamientos producidos en las estructuras. Finalmente, también se procederá a validar los resultados experimentales mediante la simulación por elementos finitos utilizando la hipótesis de material lineal, elástico e isótropo. Los resultados finales concluyen en que las estructuras con un volumen vacío del 50% son capaces de soportar hasta el doble de Tensión Máxima que las estructuras con volumen vacío de 70%. En todos los casos, la estructura FCC presenta mayor módulo de Young y mayor tensión máxima que la BCC y la diamante. Sin embargo, la estructura FCC rompe frágilmente una vez sobrepasada esta tensión máxima mientras que la BCC y diamante son capaces de deformar plásticamente soportando deformaciones elevadas