[ca] L'èxit reproductiu de les plantes depèn de l'efectivitat de la interacció mutualista i del context d'aquesta. Aquesta tesi investiga i quantifica la fitness de les plantes amb un determinat grup de mutualistes animals, els vertebrats oportunistes, dins d'un context en particular, les illes oceàniques. En comparació amb els sistemes peninsulars, les illes oceàniques generalment es caracteritzen per xarxes mutualistes més simples, degut en gran mesura a una fauna animal empobrida. Degut a això, és més probable que les espècies de plantes presentin noves interaccions flor–pol·linitzador i dispersió de fruits després de la colonització de l'illa. A les Illes Canàries, els aucells passeriformes i els sargantanes de la familia dels lacèrtids són visitants freqüents de les flors i consumidors de fruits de la flora nativa, però la seva efectivitat i la importància relativa del seu èxit reproductiu són encara desconeguts. D'altra banda, les illes són particularment vulnerables a les espècies alienes. A les Illes Canàries les rates, les abelles de la mel i les cabres són invasors d'èxit que interactuen amb les espècies natives de plantes i els seus efectes detrimentals a la fitness de les plantes mereix la nostra atenció per a preservar aquesta flora endèmica. Amb l'objectiu principal d'aportar una visió més profunda del paper dels vertebrats en l'èxit reproductiu de les plantes de l'arxipèlag, i de l'evolució del síndrome de l'aucell pol·linitzador a les illes Macaronèsiques, hem seleccionat les endèmiques Echium simplex i Canarina canariensis, de cara a la interacció d'ambdues amb els mutualistes natius i els antagonistes aliens. Els capítols 1 i 2 avaluen el sistema reproductiu d'Echium simplex, identificant els visitants nocturns i diürns de les flors i comparen l'efectivitat de la pol·linització dels diferents gremis d'animals (vertebrats vs insectes, i insectes diürns vs nocturns) juntament amb seccions d'inflorescència de la planta. Aquesta espècie és auto- compatible però el seu èxit reproductiu millora amb els pol·linitzadors animals. Les abelles i escarabats varen ser els visitants insectes més comuns, mentre que la mallerenga africana i el mosquiter canari foren els visitants de flors vertebrats més prevalents. Els insectes voladors diürns incrementaren el quallat del fruit, mentre que els habitants de les flors més petites (principalment escarabats) reduïren el quallat del fruit i de les llavors; en contraposició, els vertebrats tingueren un efecte negligible en l'èxit reproductiu. A més, es va confirmar que les cabres ferals fereixen les estructures reproductives de les plantes, la qual cosa amenaça el manteniment d'aquesta espècie endèmica canària El capítol 3 estudia la pol·linització de Canarina canariensis als vestigis del bosc termescleròfil, avaluant com dues espècies invasores alienes esteses, l'abella de mel i la rata negra, afecta al seu èxit reproductiu. El mosquiter canari va ser el visitant més freqüent al inici de l'estació de floració mentre que l'abella de mel va ser predominant durant els mitjans i darrers períodes de floració. Els aucells incrementaren el quallat del fruit mentre que els insectes tingueren un efecte negligible. A més de contribuir poc a la reproducció de les plantes, les abelles de la mel podrien interferir en la pol·linització dels aucells, buidant les flors del seu nèctar. Les rates consumiren devers el 10% de les flores i reduïren el quallat del fruit a una tercera part. Ambdues espècies alienes poden amenaçar la reproducció de C. canariensis i per tant el sosteniment de la població a la vegetació termoescleròfila. El capítol 4 investiga l'efectivitat relativa de grups vertebrats diferents (aucells and sargantanes) a dos nivells diferents (és a dir, pol·linització i dispersió de llavors) del cicle reproductiu de Canarina canariensis a l'hàbitat termoescleròfil. Hem construït tres models estocàstics (principalment els models de 'pol·linització', 'dispersió' i 'pol·linització + dispersió') que simularen el reclutament de plàntules. L'etapa de dispersió va contribuir més que l'etapa de pol·linització en el procés de reclutament. A més, els aucells i les sargantanes exhibiren una complementarietat funcional, amb els aucells contribuint més al model de pol·linització i les sargantanes al de dispersió.

[en] Plant reproductive success depends on the effectiveness of the mutualistic interaction and the context in which it occurs. This thesis investigates and quantifies plant fitness with a particular group of animal mutualists, opportunistic vertebrates, in the context of oceanic islands. Compared to mainland systems, oceanic islands are generally characterized by simpler mutualistic networks, largely as a result of depauperate animal faunas. Because of this, plant species are likely to include new, even novel flower–pollinator and fruit-dispersal interactions after island colonization. In the Canary Islands, passerine birds and lacertid lizards are frequent floral visitors and fruit consumers of native flora, but their effectiveness and relative importance in reproductive success has remained almost unknown. In addition, islands are particularly vulnerable to alien species like rats, honeybees, and goats, which are all successful invaders in the Canary Islands. These interact with native plant species and their potential detrimental effects on plant fitness deserve our attention, in order to preserve this endemic flora. Our main goal was to gain further insights into the role of vertebrates in plant reproductive success in the archipelago, and the evolution of the bird pollination syndrome in the Macaronesian islands in general. For this, we selected the endemic plant species Echium simplex and Canarina canariensis, both interacting with native mutualists and alien antagonists. Chapters 1 and 2 assess the breeding system, identify nocturnal and diurnal flower visitors and compare the pollination effectiveness of different animal guilds (vertebrates vs. insects, and diurnal vs. nocturnal insects) along different inflorescence sections in Echium simplex. It is a self-compatible species, but its reproductive success is enhanced by animal pollinators. Bees and beetles were the most common insect visitors, while the African blue tit and the Canarian chiffchaff were the most prevalent vertebrates visiting flowers. Flying diurnal insects increased fruit set whereas small flower dwellers (mostly beetles) decreased both fruit and seed set; by contrast, vertebrates had a negligible effect on reproductive success. We additionally found that plant reproductive structures are heavily damaged by feral goats, which threaten the conservation of this Canarian endemic species. Chapter 3 studies the pollination of Canarina canariensis in remnants of the former thermosclerophyllous woodland, evaluating how two widespread alien invasive species, the honeybee and the black rat, affect its reproductive success. The Canarian chiffchaff was the most frequent visitor in the early flowering season, whereas the honeybee predominated in the flowers during mid and late flowering periods. Birds increased fruit set, whilst insects had a negligible effect. Besides contributing little to plant reproduction, honeybees might interfere with bird pollination by depleting flowers of nectar. Rats consumed about 10% of the flowers and reduced fruit set to one third. Both alien species can threaten C. canariensis reproduction and hence population sustainability in the thermosclerophyllous vegetation. Chapter 4 investigates the relative effectiveness of two vertebrate groups (birds and lizards) at different stages (pollination and seed dispersal) of the reproductive cycle of Canarina canariensis in the thermosclerophyllous habitat. We built three stochastic models (namely 'pollination', 'dispersal' and 'pollination + dispersal') that simulated seedling recruitment. The dispersal stage contributed more than the pollination stage through the recruitment process. Moreover, birds and lizards exhibited a functional complementarity, with birds contributing most in the pollination model and lizards in the dispersal model.