[ca] La investigació ha posat de manifest que les iniciatives d'integració de treball i vida personal tenen efectes positius sobre la conciliació i sobre el benestar general dels empleats quan, a més del suport estructural, es tenen en compte altres variables. La cultura organitzacional ha estat identificada com un d'aquests factors clau per a la conciliació efectiva de treball i vida personal. Però per si sola aquesta variable cultural no dóna compte de la diversitat d'experiències de conciliació treball- vida a les organitzacions. Aquesta tesi parteix d'una constatació i d'una sospita: D'una banda, es basa en l'observació de l'existència de subgrups diferenciats dins d'una mateixa organització que poden adoptar posicions diferents pel que fa a determinats valors de la cultura general de l'organització. Per altra, s'inspira en la sospita que les subcultures organitzacionals són la dimensió oculta que permet explicar aquella multiplicitat d'experiències pel que fa a la conciliació. Se suposa que el nivell de suport a la integració de treball i vida personal varia entre subcultures, influint en la conciliació. Des d'un enfocament multinivell (organitzacional, interindividual i individual), s'ha estudiat el paper de les subcultures en la conciliació dels empleats de la seu central i de diverses delegacions d'una empresa espanyola del sector de les assegurances, que gestiona contingències d'accidents de treball i malalties professionals. Es van utilitzar diverses tècniques qualitatives de col · lecció de dades: recerca documental, grup de discussió (amb l'equip de recursos humans), 44 entrevistes semiestructurades en profunditat i observacions de camp. Els resultats mostren com els individus construeixen les seves experiències d'integració de vida laboral i personal dins de les subcultures i influenciats a més per factors contextuals macroeconòmics i legals. El model conceptual construït mitjançant la integració dels resultats posa de manifest que la subcultura organitzacional va tenir el major impacte en l'experiència de conciliació, en la consegüent gestió dels límits entre diferents facetes de la vida i en les estratègies d'afrontament utilitzades. Diversos nivells de context s'afegeixen a la complexitat dels fenòmens estudiats. El context nacional amb els seus supòsits bàsics, que abasten la ideologia del treball i la visió de gènere sobre la conciliació, van influir en les '"opcions" que tenien els empleats al voltant de la integració de la vida amb el treball. Així mateix, els contextos macro econòmics i jurídics i les característiques del treball van ser els factors contextuals que van orientar addicionalment les decisions dels individus. Els supervisors i companys de treball van tenir una influència directa en la integració de la vida laboral i personal, ja que van promoure els supòsits subculturals subjacents, influint en les estratègies dels individus mitjançant el nivell del suport mostrat i els permisos concedits. El nivell d'interdependència laboral i la possibilitat de coincidir durant les hores de treball van facilitar també les conductes de suport i les seves contràries exhibides pels supervisors i col · legues, posant en evidència la importància de les variables professionals i contextuals en l'estudi de la conciliació. Finalment, les persones van descriure la seva integració de treball- vida en funció de diversos nivells de context. D'aquesta manera, l'estudi de les subcultures i l'enfocament de múltiples nivells van permetre descobrir, més enllà de la resiliència individual i de l'avaluació positiva, barreres existents per a la integració de la vida laboral i personal en diferents nivells, aportant suggeriments per a futures investigacions i intervencions.

[es] La investigación ha puesto de manifiesto que las iniciativas de integración de trabajo y vida personal tienen efectos positivos sobre la conciliación y sobre el bienestar general de los empleados cuando, además del apoyo estructural, se tienen en cuenta otras variables. La cultura organizacional ha sido identificada como uno de estos factores clave para la conciliación efectiva de trabajo y vida personal. Pero por si sola esta variable cultural no da cuenta de la diversidad de experiencias de conciliación trabajo-vida en las organizaciones. Esta tesis parte de una constatación y de una sospecha: Por una parte, se basa en la observación de la existencia de subgrupos diferenciados dentro de una misma organización que pueden adoptar posiciones distintas con respecto a determinados valores de la cultura general de la organización. Por otra, se inspira en la sospecha de que las subculturas organizacionales son la dimensión oculta que permite explicar aquella multiplicidad de experiencias en cuanto a la conciliación. Se supone que el nivel de apoyo a la integración de trabajo y vida personal varía entre subculturas influyendo en la conciliación. Desde un enfoque multinivel (organizacional, interindividual e individual), se ha estudiado el papel de las subculturas en la conciliación de los empleados de la sede central y de diversas delegaciones de una empresa española del sector de los seguros, que gestiona contingencias de accidentes de trabajo y enfermedades profesionales. Se utilizaron diversas técnicas cualitativas de colección de datos: investigación documental, grupo de discusión (con el equipo de recursos humanos), 44 entrevistas semi-estructuradas en profundidad y observaciones de campo. Los resultados muestran cómo los individuos construyen sus experiencias de integración de vida laboral y personal dentro de las subculturas e influenciados además por factores contextuales macroeconómicos y legales. El modelo conceptual construido mediante la integración de los resultados pone de manifiesto que la subcultura organizacional tuvo el mayor impacto en la experiencia de conciliación, en la consiguiente gestión de los límites entre diferentes facetas de la vida y en las estrategias de afrontamiento utilizadas. Varios niveles de contexto se añaden a la complejidad de los fenómenos estudiados. El contexto nacional con sus supuestos básicos, que abarcan la ideología del trabajo y la visión de género sobre la conciliación, influyeron en las '"opciones" que tenían los empleados en torno a la integración de la vida con el trabajo. Asimismo, los contextos macro económicos y jurídicos y las características del trabajo fueron los factores contextuales que orientaron adicionalmente las decisiones de los individuos. Los supervisores y compañeros de trabajo tuvieron una influencia directa en la integración de la vida laboral y personal, ya que promovieron los supuestos subculturales subyacentes, influyendo en las estrategias de los individuos mediante el nivel del apoyo mostrado y los permisos concedidos. El nivel de interdependencia laboral y la posibilidad de coincidir durante las horas de trabajo, facilitaron también las conductas de apoyo y sus contrarias exhibidas por los supervisores y colegas, poniendo en evidencia la importancia de las variables profesionales y contextuales en el estudio de la conciliación. Finalmente, las personas describieron su integración de trabajo-vida en función de diversos niveles de contexto. De este modo, el estudio de las subculturas y el enfoque de múltiples niveles permitió descubrir, más allá de la resiliencia individual y de la evaluación positiva, barreras existentes para la integración de la vida laboral y personal en diferentes niveles, aportando sugerencias para futuras investigaciones e intervenciones.