[ca] En els darrers anys la utilització d'hidrogels en l'àmbit biotecnològic i més concretament en l'enginyeria de teixits ha anat creixent de manera exponencial, és per això que la seva investigació està despertant cada cop més interès i a la vegada està fent que agafi més rellevància. D'altra banda, la impressió 3D és una tècnica que també ha anat guanyant popularitat aquests últims anys i és cada cop més utilitzada en tots els sectors, destacant especialment la seva utilització amb fins biotecnològics com en aquest cas. És per això, que aquest treball està dividit en dues parts ben diferenciades amb les seves respectives recerques bibliogràfiques, estudis teòrics pertinents i aplicació experimental dels coneixements adquirits amb aquests. D'una banda, s'ha estudiat les diferències en l'alliberament de clorhidrat de dopamina (HCl-DA) a partir de l'estimulació, mitjançant impulsos elèctrics, a peces d'hidrogels de carboximetilcel·lulosa sòdica (NaCMC) de baixa viscositat, amb la incorporació de polímer conductor poli(3,4-etilendioxitiofè) o PEDOT i sense. Obtenint, que l'alliberament de les peces amb partícules polimèriques conductores produeixen un major i més ràpid alliberament, gràcies a la millora de la conductivitat de les peces, tot i que l'alliberament de les peces que només contenen carboximetilcel·lulosa sòdica (NaCMC) és prou elevat també. D'altra banda i paral·lelament, s'ha realitzat una recerca bibliogràfica per saber quins han estat els darrers estudis científics que han tingut com a elements protagonistes hidrogels amb base carboximetilcel·lulòsica per impressió biològica 3D, els compostos involucrats, els equipaments i les metodologies aplicades. Posteriorment, s'ha portat a terme una prova d'impressió 3D emprant l'hidrogel de carboximetilcel·lulosa sòdica (NaCMC) sola i el que conté les partícules conductores de poli(3,4-etilendioxitiofè) (PEDOT) per imprimir tridimensionalment diferents matrius amb aquests hidrogels com a biotintes.

[es] En los últimos años la utilización de hidrogeles en el ámbito biotecnológico y más concretamente en la ingeniería de tejidos ha ido creciendo de manera exponencial, es por eso que su investigación está despertando cada vez más interés y a la vez está haciendo que coja más relevancia. Por otro lado, la impresión 3D es una técnica que también ha ido ganando popularidad estos últimos años y es cada vez más utilizada en todos los sectores, destacando especialmente su utilización con hasta biotecnológicos como en este caso. Es por eso, que este trabajo está dividido en dos partes bien diferenciadas con sus respectivas búsquedas bibliográficas, estudios teóricos pertinentes y aplicación experimental de los conocimientos adquiridos con estos. Por un lado, se han estudiado las diferencias en la liberación de clorhidrato de dopamina (HCl-DA) a partir de la estimulación, mediante impulsos eléctricos, a piezas de hidrogeles de carboximetilcelulosa sódica (NaCMC) de baja viscosidad, con la incorporación de polímero conductor poli(3,4-etilendioxitiofeno) o PEDOT y sin. Obteniendo, que la liberación de las piezas con partículas poliméricas conductoras produce una mayor y más rápida liberación, gracias a la mejora de la conductividad de las piezas, aunque la liberación de las piezas que solo contienen carboximetilcelulosa sódica (NaCMC) es bastante elevada también. Por otro lado y paralelamente, se ha realizado una búsqueda bibliográfica para saber cuáles han sido los últimos estudios científicos que han tenido como elementos protagonistas hidrogeles con base carboximetilcelulósica para impresión biológica 3D, los compuestos involucrados, los equipamientos y las metodologías aplicadas. Posteriormente, se ha llevado a cabo una prueba de impresión 3D empleando el hidrogel de carboximetilcelulosa sódica (NaCMC) sola y el que contiene las partículas conductoras de poli(3,4-etilendioxitiofeno) (PEDOT) para imprimir tridimensionalmente diferentes matrices con estos hidrogeles como bioti