[ca] Saccharomyces cerevisiae és un dels microorganismes que més s'utilitzen en el mon, degut al seu gran poder com a fermentador que no necessita gaires exigències en quant a nutrients al medi. Per obtenir bons resultats cal tenir un control de tots els paràmetres que participen durant la seva cinètica de creixement. Aquest treball experimental té com objectiu principal és veure quins efectes té l'aplicació de diferents concentracions inicials de glucosa , 150, 200 i 250 g/L en la cinètica de creixement del llevat. S 'ha fet un estudi de tres repeticions per a cada concentració durant 43,5h, partint de la preparació del precultiu i la inoculació de 100µL d'aquest en 600 mL de medi MGP i la incubació a l'estufa a 27°C. Al llarg de les 43,5h de cinètica de creixement del llevat s'ha analitzat cada 1,5 h la població viable per dos mètodes, recompte en placa (ufc/mL) i recompte en càmera Neubauer ( cèl/mL), les cèl·lules mortes, en gemmació i nombre de gemmes per càmera Neubauer (cèl/mL) , la producció d'etanol (%, v/v) per cromatografia de gasos, el consum de glucosa (g/L) per part del llevat a través de cromatografia líquida d'alta resolució i l'esgotament de l'oxigen dissolt mitjançant oxímetre (mg O&#8322;/L). S'han obtingut valors bastant similars per a la majoria de variables estudiades entre les tres concentracions inicials de glucosa, 150, 200 i 250 g/L, tot i que en la concentració de 200 g/L de glucosa s'ha vist com els paràmetres de cèl·lules vives, cèl·lules mortes i cèl·lules gemmant han estat superiors. La disminució de l'oxigen dissolt, en canvi, ha estat més ràpida en el medi amb 150 g/L de glucosa i més lenta amb 250 g/L glucosa. La millor relació en quant a glucosa consumida i etanol produït és l´obtinguda en el medi amb 150g/L de glucosa, però en cap de les tres concentracions de glucosa estudiades s'aconsegueix obtenir la concentració d'etanol teòrica esperada. Per aconseguir-ho caldria allargar l'estudi. No s'ha detectat diferències significatives entre les durades de la fase lag o de latència, les velocitats específiques de creixement i les poblacions finals de llevat obtingudes corresponents a les tres concentracions inicials de glucosa assajades.

[es] Saccharomyces cerevisiae es uno de los microorganismos que más usos tiene en el mundo por su gran poder como fermentador, ya que no necesita muchas exigencias en cuanto a nutrientes en el medio se refiere. Para obtener buenos resultados hay que llevar un control de todos los parámetros que participan a lo largo de su cinética de crecimiento. Este trabajo experimental tiene como objetivo principal ver qué efectos produce la aplicación de diferentes concentraciones iniciales de glucosa, 150, 200 i 250 g/L en la cinética de crecimiento de la levadura. Se ha hecho un estudio con tres repeticiones de cada una de las concentraciones durante 43,5h, partiendo de la preparación del precultivo i la inoculación de 100 µL de éste en 600 mL del medio MGP i la incubación a la estufa a una temperatura de 27°C. A lo largo de las 43,5h de cinética de crecimiento de la levadura se ha analizado cada 1,5h la población viable por dos métodos, recuento en placa ( ufc/mL) i recuento en cámara Neubauer (cél/mL), las células muertas, células en gemación y número de gemmas por cámara Neubauer (cél/mL), la producción de etanol (%, v/v) por cromatografía de gases , el consumo de glucosa (g/L) por cromatografía de alta resolución i el agotamiento del oxígeno disuelto (mg O&#8322;/ L). Se han obtenido valores bastante similares para la mayoría de variables estudiades entre las concentraciones iniciales 150, 200 i 250 g/L, aunque en la concentración de 200 g/L se ha visto como los parámetros de las células vivas, muertas i en gemación han sido superiores. La disminución del oxígeno disuelto, en cambio, ha sido más rápida en la concentración de 150 g/L i más lenta en la concentración de 250 g/L de glucosa. La mejor relación en cuanto a consumo de glucosa y etanol producido ha sido en la obtenida en el medio con 150 g/L, pero, en ninguna de las tres concentraciones de glucosa estudiadas se ha logrado obtener la concentración de etanol esperada. Para poder conseguirlo habría que alargar el estudio. No se han detectado diferencias significativas entre los tiempos de latencia o duraciones de la fase lag, les velocidades específicas de crecimiento y las poblaciones finales de levadura obtenidas correspondientes a las tres concentraciones iniciales de glucosa ensayadas.