[ca] INTRODUCCIÓ El tractament endovascular és la teràpia gold standard en pacients amb ictus isquèmic agut. En una metaanàlisi dels estudis clínics, la taxa de reperfusió amb èxit ronda un 70-85% dels pacients. Els factors que dificulten el tractament endovascular es classifiquen en anatomies vasculars desfavorables que dificulten la navegació fins a l'artèria obstruïda i en oclusions refractàries on la mobilització i extracció del trombe es complica atès al seu comportament biomecànic. En l'última dècada, s'han desenvolupat nombrosos dispositius de trombectomia per tal d'abordar el 30% dels casos on el tractament endovascular fracassa. Davant l'increment de la diversitat de catèters, es presenta la necessitat de conèixer les característiques i el rendiment de cada dispositiu per establir criteris de selecció objectius. OBJECTIUS Caracterització de la capacitat d'aspiració i la navegabilitat dels catèters d'accés distal de trombectomia cerebral per establir criteris objectius per a la selecció de dispositius pel tractament endovascular. Implantació de sistemes experimentals per avaluacions tècniques i estudi dels paràmetres que poden influir en el rendiment dels dispositius durant el tractament endovascular, incloent-hi factors de disseny dels catèters i les estratègies de navegació emprades habitualment en els procediments. MÈTODES Avaluació in vitro utilitzant models anatòmics que repliquen l'anatomia vascular humana i sensors-actuadors per simular les maniobres i la percepció sensorial de l'intervencionista. Les mètriques establertes per quantificar el rendiment dels catèters són la força d'aspiració que manté la interacció dispositiu-trombe, la força de navegació que hauria d'exercir l'operador per avançar el catèter per la vasculatura i els moviments involuntaris del sistema coaxial de catèters durant la navegació. RESULTATS Els catèters de major calibre no necessàriament exhibeixen forces d'aspiració més elevades i catèters amb diàmetres d'etiqueta idèntics poden presentar fins a un 13% de variabilitat en les forces d'aspiració empíriques. Durant la interacció catèter-trombe, la punta dels dispositius té la capacitat d'augmentar el seu diàmetre intern un 15–25% per generar forces d'aspiració 61–99% superior als valors teòrics. La navegabilitat dels catèters d'aspiració poden variar fins a un 63% en termes de força de navegació (≤1500 mN). L'anàlisi de regressió múltiple dels paràmetres de disseny indica que la configuració híbrida (combinació dels patrons espiral i teixit) de l'estructura de reforç i les parets distals fines dels catèters contribueixen significativament a la facilitat de navegació (R2 = 75,8%, p<0,001). La navegabilitat dels catèters no és una característica inherent, les estratègies de navegació poden uniformitzar aquest paràmetre de rendiment. La navegació amb el suport del microcatèter i l'ancoratge amb l'stent-retriever són estratègies que poden reduir les forces de navegació fins a un 63% i un 77% (>1000 mN), respectivament. Els moviments involuntaris com progressions abruptes del catèter d'accés distal i el retrocés del catèter guia es minimitzen significativament (p<0,05) amb el suport del microcatèter i l'stent-retriever. CONCLUSIONS Els estudis experimentals han demostrat que durant un procediment de tractament endovascular on s'empren catèters d'accés distal, la interacció entre un catèter d'aspiració i un trombe rígid amb dimensions superiors a les especificacions del dispositiu, la punta dels catèters presenta una capacitat de distensió que permet augmentar el diàmetre i l'àrea transversal de l'aspiració i, conseqüentment, l'eficàcia de les estratègies de reperfusió. D'altra banda, la navegabilitat dels catèters millora amb la presència de la configuració híbrida i unes parets distals fines, i les estratègies de navegació efectuades amb el suport del microcatèter i l'ancoratge amb l'stent-retriever permeten equilibrar la capacitat de navegació dels catèters d'aspiració.

[en] INTRODUCTION Mechanical thrombectomy is the gold standard treatment in patients with an acute ischemic stroke due to large vessel occlusion. In a pooled meta-analysis of major clinical trials, successful recanalization was achieved in 70% of patients. The factors that interfere with mechanical thrombectomies are classified into unfavorable vascular anatomies that hinder navigation to access the occlusion site, and refractory occlusions where the clots are resistant to removal due to unfavorable biomechanical properties. Over the last decade, several devices have been developed to work on the 30% of procedural failures. Given the rise in variety of thrombectomy catheters, there is a need to learn about the features and performance of the devices to establish device selection criteria. PURPOSE Characterization of the aspiration capacity and the navigability of distal access catheters to establish objective device selection criteria for mechanical thrombectomy procedures. Implementation of an experimental setup to perform technical assessments and analysis of parameters that may influence the devices' performance during procedures, including catheter design specifications and navigation strategies. METHODS In vitro anatomical models replicating the human vascular anatomy and sensor-actuators that simulate the maneuvers of the interventionalists are used to perform quantitative assessments. The metrics are the aspiration force that measures the degree of engagement between catheter and thrombus, the tracking force required to advance the catheter through the vasculature, and the involuntary displacements of the catheters that compose the coaxial system. RESULTS Larger-bore catheters did not necessarily deliver higher aspiration forces and catheters with identically labelled inner diameters showed up to 13% variability in empirical aspiration forces. During the catheter-thrombus interaction, the device tips can expand 15–25% to deliver aspiration forces 61–99% higher than theoretical forces. The aspiration catheter included in the study showed up to 63% variability in tracking performance (≤1500 mN). Multiple regression analyses of the design specifications indicated that the hybrid configuration coil + braid in the reinforcement structure and the thinner catheter walls contributed significantly to the ease of navigation (R2 = 75.8%, p<0.001). The catheters' navigability is not an intrinsic feature; the navigation strategies can minimize the differences between devices. The microcatheter-supported approach and the stent-retrieve CONCLUSIONS The experimental studies have demonstrated that when distal access catheters are used in mechanical thrombectomy procedures, the interaction between the catheter and a large stiff clot induces tip distension that increases the aspiration diameter and cross-sectional area, and consequently, the efficiency of the reperfusion technique. Regarding the navigability, the tracking performance of the catheters improves with the combination of coil + braid in the reinforcement structure and thinner catheter walls, and the microcatheter- and stent-retriever-supported navigation strategies can minimize the differences between the catheters.r anchoring techniques reduce the navigation forces by up to 63% and 77%, respectively. The supported navigation techniques also mitigated the involuntary displacements such as sudden progressions of the distal access catheter or the kickback of the guiding catheter.