[ca] Aquest article examina la noció de resistència elaborant una anàlisi que problematitza el lloc de la representació en política i en democràcia. En un primer moment, es planteja el problema a partir d'un relat que narra un episodi i un gest especials d'alguns presoners alliberats d'un camp de concentració. Des d'aquesta qüestió, es revisen les aportacions de Michel Foucault relatives a la resistència que donen com a resultat, en definitiva, un desacoblament de les relacions entre poder i política. Així, la resistència suggereix un vincle amb la política que no es restringeix a les formes ni als codis de la política convencional. No obstant això, les mateixes aportacions de Foucault plantejaran la qüestió de la llibertat com una mena de mandat per al subjecte, enfront del qual la resistència corre el risc de quedar atrapada. La figura de Bartleby (Melville) oferirà l'ocasió per suggerir una hipòtesi que permeti indagar entorn d'una resistència radical que no es vegi coaccionada pel privilegi de la representació. Posteriorment, s'examinen les aportacions de Jacques Derrida i la seva lectura de l'inquietant personatge de Melville, que possibiliten una posada en qüestió de la publicitat il·limitada suposada en els dominis d'allò polític, la política i la democràcia com a democràcia representativa, i fins i tot una interrogació exigent d'aquests conceptes heretats. Davant del cànon, Derrida permetrà pensar justament una resistència radical a tall d'un cert secret que, en dir-se, no obstant això, se sostreu de la representació, i que llavors serà irreductible als dominis d'allò públic-polític, la qual cosa no vol dir que aquest secret es restringeixi a allò privat i possibiliti replantejar la qüestió democràtica. Finalment, es presenten algunes conclusions temptatives i una síntesi dels desafiaments que queden anunciats.

[en] This article examines the notion of resistance, providing an analysis that problematizes the place of representation in politics and democracy. First, the problem is addressed via a story that narrates a particular episode and actions of a group of prisoners liberated from a concentration camp. Next, Michel Foucault's writings on resistance are considered, which ultimately result in a decoupling of the relationship between power and politics. Thus, resistance suggests a link with politics that is not restricted to the forms and codes of conventional politics. Nevertheless, Foucault's work itself raises the question of freedom as a kind of mandate for the subject, in the face of which resistance runs the risk of being trapped. The figure of Bartleby (Melville) offers an opportunity to suggest a hypothesis that will allow us to inquire into a radical resistance that is not captured by the privilege of representation. Subsequently, the writings of Jacques Derrida and his reading of Melville's disturbing character are examined, offering the possibility of questioning the unrestricted publicity assumed in the domains of the political, politics, and democracy as representative democracy, and even a demanding interrogation of such inherited concepts. Faced with the canon, Derrida will allow us to think precisely of a radical resistance in the manner of a certain secret that, while articulating itself, nevertheless subtracts itself from representation, and that will then be irreducible to the domains of the public-political; which will not mean that this secret is restricted to the private, and will thus make it possible to pose the democratic question anew. Finally, the paper offers some tentative conclusions and a synthesis of the challenges that have arisen.