[ca] La zircònia és actualment un dels materials ceràmics més utilitzats en el camp dental, això es deu al fet que com a material inert no té reaccions negatives en el teixit circumdant, i a les seves bones propietats mecàniques, a més a més, solen tenir un mecanisme de resistència donat per un canvi de fase tetragonal a monoclínica, generant una expansió volumètrica que permet evitar la propagació d'esquerdes i conseqüentment augmenta la seva resistència. Els tractaments superficials poden oferir importants avantatges quan s'apliquen a materials protètics. Tractar la rugositat de les superfícies permet que les cèl·lules canviïn el seu comportament i tinguin una millor o pitjor integració al teixit. L'objectiu principal d'aquest treball és modificar la topografia de mostres de zircònia dopat amb Ytria (3Y-TZP) perquè es creï nano-rugositat i es promogui l'adhesió cel·lular. Aquestes mostres es van preparar mitjançant premsat isostàtic en fred i es van sinteritzar a 1450 °C. Posteriorment, la modificació de la superfície es va realitzar mitjançant l'ús d'un equip làser de nanosegons. El patró topogràfic creat consisteix en línies paral·leles amb diferents espais intermedis de 30, 50 i 100 μm. El següent pas va consistir en un gravat químic amb àcid fluorhídric de concentracions al 20% i 40% durant diferents temps (15 minuts, 30 minuts, 45 minuts, 55 minuts, 2 hores, 3 hores i 6 hores). Un cop realitzat l'atac químic, les mostres es van caracteritzar microestructuralment mitjançant: el mètode d'Arquímedes (càlcul de densitat) i la microscopia de rastreig làser confocal (anàlisi topogràfic dels patrons). A més, algunes de les mostres es van degradar hidrotèrmicament en vapor d'aigua durant 10 hores, i seguit es va realitzar una caracterització microestructural (difracció de raigs X) i mecànica (duresa Vickers). Els resultats mostren que l'apilament creat pel patró làser s'elimina amb un atac químic a l'40% durant 30 minuts. Aquestes concentración i temps d'atac no comprometen les propietats mecàniques de les mostres, i no promouen un canvi de fase d'tetragonal a monoclínica, tot i que afecta la mullabilitat generant mostres hidrofòbiques com a conseqüència de la rugositat que es crea a la superfície.

[es] La zirconia es actualmente uno de los materiales cerámicos más utilizados en el campo dental, esto se debe a que como material inerte no tiene reacciones negativas en el tejido circundante, y a sus buenas propiedades mecánicas, además de esto, suelen tener un mecanismo de resistencia dado por un cambio de fase tetragonal a monoclínica, generando una expansión volumétrica que permite evitar la propagación de grietas y consecuentemente aumenta su resistencia. Los tratamientos superficiales pueden ofrecer importantes ventajas cuando se aplican a materiales protésicos. Tratar la rugosidad de las superficies permite que las células cambien su comportamiento y tengan una mejor o peor integración al tejido. El objetivo principal de este trabajo es modificar la topografía de muestras de zirconia dopado con Ytria (3Y-TZP) para que se cree nano-rugosidad y se promueva la adhesión celular. Éstas muestras se prepararon mediante prensado isostático en frío y se sinterizaron a 1450 °C. Posteriormente, la modificación de la superficie se realizó mediante el uso de un equipo láser de nanosegundos. El patrón topográfico creado consiste en líneas paralelas con diferentes espacios intermedios de 30, 50 y 100 µm. El siguiente paso consistió en un grabado químico con ácido fluorhídrico de concentraciones al 20% y 40% durante distintos tiempos (15 minutos, 30 minutos, 45 minutos, 55 minutos, 2 horas, 3 horas y 6 horas). Una vez realizado el ataque químico, las muestras se caracterizaron microestructuralmente mediante: método de Arquímedes (cálculo de densidad) y microscopía de barrido láser confocal (análisis topográfico de los patrones). Además, las muestras elegidas se degradaron hidrotermalmente en vapor de agua durante 10 horas, y seguido se realizó una caracterización microestructural (difracción de rayos X) y mecánica (dureza Vickers). Los resultados muestran que el amontonamiento creado por el patrón láser se elimina con un ataque químico al 40% durante 30 minutos. Dichas concentraciones y tiempos de ataque no comprometen las propiedades mecánicas de las muestras, y no promueven un cambio de fase de tetragonal a monoclínica, sin embargo, se afecta la mojabilidad generando muestras hidrofóbicas, esto como consecuencia de la rugosidad que se crea en la superficie.