[ca] La ruptura del lligament encreuat anterior és una de les lesions de més gravetat per les conseqüències a llarg termini, l'elevat risc de tornar-se a lesionar, el temps prolongat per tornar a la competició i pels canvis degeneratius i la disminució de la funcionalitat del genoll. Les situacions més comunes en les que es produeixen les lesions de lligament encreuat anterior a l'handbol són en accions sense contacte que impliquen salts i aterratges o canvis de direcció. Tot i que l'origen de la lesió és multifactorial, la primera estratègia per tal de disminuir-ne el risc ha de ser identificar els factors de risc que són modificables. L'objectiu principal d'aquesta tesi doctoral és la prevenció de la lesió del lligament encreuat anterior en jugadores d'handbol adolescents, amb l'èmfasi en la identificació i comprensió del factors de risc neuromusculars associats a aquest tipus de lesió. Per assolir aquests objectius, es va dur a terme una revisió sistemàtica per tal d'obtenir una visió actualitzada dels programes d'entrenament preventiu utilitzats en jugadores d'handbol. Aquesta revisió va permetre analitzar i categoritzar els principals components dels exercicis i descriure'n la selecció que conformen aquests programes. Al mateix temps, es va reportar de manera transversal, el comportament de diferents factors de riscs neuromusculars relacionats amb la lesió del LEA en jugadores d'handbol de categories infantil, cadet i juvenil pertanyents a 11 clubs de Catalunya. Les dades obtingudes van permetre crear perfils individuals, identificar diferències entre categories i edats maduratives, així com descriure les influències d'aquests factors de risc en el rendiment en l'acció de salt. Aquest treball va proporcionar una comprensió actualitzada de les necessitats reals de les jugadores adolescents d'handbol en el context català, i va permetre prendre decisions més fonamentades a l'hora de dissenyar el programa d'entrenament preventiu. Finalment, aquesta tesi presenta una proposta d'entrenament recolzada pels resultats dels articles que la conformen. Aquestes troballes demostren de manera concloent, que l'entrenament de força, basat en l'aprenentatge de la tècnica de salt i aterratge, és una peça fonamental en el desenvolupament de les jugadores d'handbol adolescents. En aquest sentit, l'objectiu no és només enriquir el coneixement científic, sinó també proporcionar eines pràctiques que beneficiïn les futures generacions de jugadores d'handbol i contribueixin a reduir l'impacte de lesions del LEA en aquest esport.

[es] La ruptura del ligamento cruzado anterior es una de las lesiones más graves debido a las consecuencias a largo plazo, el alto riesgo de reincidencia, el tiempo prolongado para regresar a la competición y los cambios degenerativos junto con la disminución de la funcionalidad de la rodilla. Esta problemática se manifiesta comúnmente en el balonmano durante acciones sin contacto que involucran saltos, aterrizajes o cambios de dirección. Aunque el origen de la lesión es multifactorial, la primera estrategia para reducir el riesgo debe ser identificar los factores de riesgo modificables. El objetivo principal es la prevención de la lesión del ligamento cruzado anterior en jugadoras de balonmano adolescentes, con énfasis en la identificación y comprensión de los factores de riesgo neuromusculares asociados a este tipo de lesión. Para lograr estos objetivos, se llevó a cabo una revisión sistemática con el fin de obtener una visión actualizada de los programas de entrenamiento preventivo utilizados en jugadoras de balonmano. Esta revisión permitió analizar y categorizar los principales componentes de los ejercicios y describir la selección que conforma estos programas. Al mismo tiempo, se informó transversalmente sobre el comportamiento de diferentes factores de riesgo neuromusculares relacionados con la lesión del ligamento cruzado anterior en jugadoras de balonmano de categorías infantil, cadete y juvenil pertenecientes a 11 clubs de Cataluña. Los datos obtenidos permitieron crear perfiles individuales, identificar diferencias entre categorías y edades madurativas, así como describir las influencias de estos factores de riesgo en el rendimiento de la acción de salto. Este trabajo proporcionó una comprensión actualizada de las necesidades reales de las jugadoras adolescentes de balonmano en el contexto catalán y permitió tomar decisiones más fundamentadas al diseñar el programa de entrenamiento preventivo. Finalmente, esta tesis presenta una propuesta de entrenamiento respaldada por los resultados de los artículos que la componen. Estos hallazgos demuestran de manera concluyente que el entrenamiento de fuerza, basado en el aprendizaje de la técnica de salto y aterrizaje, es una pieza fundamental en el desarrollo de las jugadoras de balonmano adolescentes. En este sentido, el objetivo no es solo enriquecer el conocimiento científico, sino también proporcionar herramientas prácticas que beneficien a las futuras generaciones de jugadoras de balonmano y contribuyan a reducir el impacto de las lesiones del ligamento cruzado anterior en este deporte.