[ca] Als arbres fruiters hi ha un balanç delicat entre el creixement vegetatiu i la fructificació. L'alteració d'aquest equilibri per tal d'obtenir unes collites d'alta qualitat o com a resultat d'accidents durant el període de creixement (gelades primerenques, plagues i/o malalties, etc.) provoca un creixement vegetatiu excessiu. Amb tal de resoldre aquests problemes s'introduí la utilització de reguladors del creixement vegetatiu. Les condicions cada vegada més restrictives de cara a l'ús d'aquests productes en fructicultura així com l'aparició recent al mercat d'un nou producte de ràpid metabolisme a l'interior de la planta, han condicionat el present estudi. Al llarg dels tres anys d'experimentació, del 1999 al 2001, s'han realitzat 8 assaigs amb arbres adults de les varietats 'Golden Smoothee', Red Gala' Royal Gala' i 'Fuji' en les condicions de cultiu de la Vall de l'Ebre. El novè experiment es realitzà en arbres joves en tests a l'Estación Experimental de Aula Dei. L'estudi de l'efecte de prohexadione-Ca es va abordà, des del punt de vista del desenvolupament, considerant la continuïtat dels paràmetres amb mètodes d'anàlisi estadística de dades repetides en el temps. A través de l'experimentació realitzada, s'ha comprovat que prohexadione-Ca inhibeix el creixement vegetatiu de la pomera en les condicions de la Vall de l'Ebre, sense induir canvis en el rendiment i la qualitat del fruit, sempre que sigui amb l'adequat sistema d'aplicació. Una aplicació única amb una concentració de 100-500 mg L-1 en plena floració inhibeix eficaçment el creixement vegetatiu. Amb tot, en diversos casos, l'aparició d'un segon creixement, a la meitat de l'estació, obliga a fer dues aplicacions, una primera en plena floració amb una dosi de 100 - 250, y l'altra entre 60 i 65 dies després de la plena floració amb una dosi igual o inferior. La inhibició de la longitud de brots va anar acompanyada per una disminució de la longitud dels entrenusos, així com per una disminució dels pesos fresc i sec, i també de l'índex d'àrea foliar (LAI). Pel contrari, augmenten la radiació fotosintèticament activa (PAR), l'activitat fotosintètica neta, la quantitat de clorofil.les per unitat d'àrea foliar, l'espessor, i la retenció d'aigua en els brots i les fulles; també augmenta la concentració foliar de CO2, i la conductància estomàtica, independentment de la clorofil⋅la. Segons la concentració, la data del tractament i el nombre d'aplicacions, els canvis esmentats poden ser reversibles o estables al llarg del període de creixement vegetatiu. L'aplicació de prohexadione-Ca va induir un augment de la concentració de calci, magnesi, manganès, coure i zinc a les fulles, efecte que fou estable al llarg de la temporada. Així mateix, prohexadione-Ca va provocar un augment del flux d'exportació de nitrogen foliar cap als altres òrgans. En funció de la varietat y de les condicions experimentals, s'han observat augments d'hidrats de carboni solubles com el sorbitol en fulles, fruits i brots. Finalment, entre les varietats roges estudiades, prohexadione-Ca va augmentar la superfície acolorida de la varietat 'Fuji' incrementant tant la saturació com la intensitat de color vermell a ambdues parts de la poma, l'ombrejada i l'exposada al sol.

[en] Vegetative growth and cropping of fruit tree species are related by a delicate balance. Changes in this balance encouraged to produce good quality fruit, or as a result of accidents (spring frost, pests or diseases, etc.), lead to great increases in vegetative growth. Plant growth regulators were introduced by the fruit growing industry to solve this problem. The development of a new growth inhibitor: prohexadione-Ca, a chemical that very rapidly metabolises in the plant tissues, and that may overcome the increasing restrictions on the use of these compounds, is the starting point of this work. Along three years, 1999 to 2001, eight experiments have been performed on several apple cultivars ('Golden Smoothee', 'Fuji', 'Red Gala' and 'Royal Gala') grown in commercial orchards in the Middle Ebro Valley. The 9th trial was conducted at the Estación Experimental de Aula Dei (CSIC) in Zaragoza, on unbearing potted trees. The study of shoot growth inhibition was approached by the Repeated Measures Analysis of Variance, which takes into account the continuity of measurements along time. The results show that prohexadione-Ca inhibits shoot growth of apple trees grown under the conditions of the Ebro Valley. Single applications of concentrations ranging from 100 to 500 mg L-1 at full bloom are adequate to control shoot growth. However, a regrowth of shoots usually occurs later in the growing season, and this leads to apply a second spray. Consequently two sprays of the chemical should be recommended, the first of 100 – 250 mg L-1 at full bloom, and the second, in between 60 and 65 days after full bloom, with a similar or lower concentration. The inhibition of shoot extension growth by prohexadione-Ca was due to a shortening of the internode length, and also reductions in shoot fresh and dry weight of shoots and in the leaf area index were recorded. On the contrary, increases in the photosynthetically active radiation (PAR), net photosynthesis, concentration of chlorophylls per unit area, leaf thickness and water content of leaves were noted. Also, foliar concentration of CO2, and stomatal conductance increased. Prohexadione-Ca applications also promoted changes in the concentration of mineral elements in leaves: calcium, magnesium, manganese, copper, and zinc increased along the growing season over the untreated trees, while N export from the leaves towards other organs was enhanced. Depending upon cultivars and experimental conditions, an increase in soluble carbohydrates, and particularly sorbitol, in leaves, fruits and shoots was observed. Finally, in the red apple cultivars, prohexadione-Ca enhanced the red colouring of the fruit skin in 'Fuji', increasing both the saturation and the intensity on red colour on the blushed and the shaded sides of the apple.