BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] En el text s'analitza la diferència conceptual entre estètica i art amb l'objectiu de reflexionar sobre les formalitzacions o variacions estilístiques de l'experiència quotidiana respecte al conflicte armat a Colòmbia i les propostes estatals de reconciliació. El ritual i la massacre, sovint comparats a la literatura científica sobre la violència, constitueixen dues expressions estereotipades i altament codificades que determinen la forma en què les comunitats construeixen i recreen els seus mons físics i simbòlics. Enteses com a modalitats estètiques del que succeeix, aquestes experiències tenen efectes pràctics radicalment diferents: d'una banda, integrar; de l'altra, descompondre. Ara que es reflexiona sobre el postconflicte a Colòmbia, després del procés de desarmament i reinserció dels combatents paramilitars que s'ha dut a terme en els darrers anys i l'actual procés de pau que té lloc a l'Havana amb la guerrilla de les FARC, cal interrogar-nos sobre les funcions reparadores de les narratives artístiques del perdó i la reconciliació com a part de la reintegració de víctimes i botxins en l'escenari futur de la convivència nacional.

[es] En el texto se analiza la diferencia conceptual entre estética y arte con el objetivo de reflexionar sobre las formalizaciones o variaciones estilísticas de la experiencia cotidiana con respecto al conflicto armado en Colombia y las propuestas estatales de reconciliación. El ritual y la masacre, a menudo comparados en la literatura científica sobre la violencia, componen dos expresiones estereotipadas y altamente codificadas que determinan la forma en que las comunidades construyen y recrean sus mundos físicos y simbólicos. Entendidas como modalidades estéticas del acaecer, estas experiencias tienen efectos prácticos radicalmente diferentes, integrar por un lado, descomponer por el otro. Ahora que se piensa el posconflicto en Colombia, tras el proceso de desarme y reinserción de los combatientes paramilitares llevado a cabo en los últimos años y el actual proceso de paz que se desarrolla en La Habana con la guerrilla de las FARC, es necesario interrogarnos sobre las funciones reparadoras de las narrativas artísticas del perdón y la reconciliación como parte de la reintegración de víctimas y victimarios en el escenario futuro de la convivencia nacional.
[ca] L'article tracta de la política de criminalització duta a terme contra les comunitats maputxes que s'han mobilitzat aquestes darreres dècades per reivindicacions polítiques i territorials. Se sustenta en diferents casos d'estudi, a més de la pròpia experiència dels autors en matèria de defensa penal i de litigació estratègica en el context de la reivindicació maputxe. Un primer apartat explica com la criminalització ha esdevingut una veritable política pública, per passar després a analitzar dos casos, el cas Huracà i l'assassinat de Camilo Catrillanca, que mostren como les mateixes comunitats, amb el suport d'advocats públics i independents, han utilitzat el dret en contra del propi Estat xilè. Per últim, es presenten el efectes d'aquesta criminalització, en particular, sobre les nenes, els nens, els adolescents i els joves de comunitats maputxes en resistència. Els diferents casos analitzats donen compte d'una política sistèmica i generalitzada de criminalització envers el moviment maputxe, la qual cosa permet concloure que crims i muntatges formen part de les polítiques actuals de l'Estat xilè per respondre, no només a reivindicacions legítimes relatives a drets indígenes reconeguts internacionalment, sinó també a altres reivindicacions relacionades de democratització del país i del seu sistema judicial.

[es] El artículo trata de la política de criminalización implementada en contra de las comunidades mapuche que se han movilizado estas últimas décadas por reivindicaciones políticas y territoriales. Se sustenta sobre diversos casos de estudio, además de la misma experiencia de los autores en materia de defensa penal y de litigación estratégica en el contexto de reivindicación mapuche. Un primer apartado explica cómo la criminalización se ha vuelto una verdadera política pública, antes de analizar dos casos clave, el caso Huracán y el asesinato de Camilo Catrillanca, que muestran cómo las propias comunidades, con el apoyo de abogados públicos e independientes, han usado el derecho en contra del mismo Estado chileno. Por último, se presentan los efectos de esta criminalización, en particular sobre las niñas, los niños, los adolescentes y los jóvenes de comunidades mapuche en resistencia. Los distintos casos analizados dan cuenta de una política sistémica y generalizada de criminalización hacia el movimiento mapuche, lo que permite concluir que crímenes y montajes forman parte de las políticas actuales del Estado chileno para responder, no solo a legítimas reivindicaciones en torno a derechos indígenas reconocidos intencionalmente, sino también a demandas relacionadas de democratización del país y de su sistema judicial.
[ca] Aquest estudi va provar quins factors latents existeixen que podrien afectar significativament l'avaluació d'acompliment basada en els ciutadans de l'Oficina de Serveis de Renovació de Veïnats (NRSO), que és una política que facilita la renovació urbana. Dos-cents residents d'àrees urbanes deteriorades (UDA) en els veïnats de Fallah i Yaftabad van ser entrevistatsmitjançant qüestionaris. Per analitzar els resultats dels qüestionaris, primer es va emprar una Anàlisi Factorial Explorador (EFA) per identificar els factors subjacents per a l'avaluació de la política esmentada i, posteriorment, la Regressió Logística Ordinal (OLR) per modelar els factors relacionats amb l'avaluació de l' acompliment.Els residents que estaven més familiaritzats amb els plans i polítiques van avaluar l'acompliment de l'oficina de renovació de manera més positiva. A més, si les NRSO volen ser avaluades com més efectives en la seva intervenció, necessiten potenciar el factor socioeconòmic dela seva comunitat interactiva. El model OLR va mostrar que el sentit de lloc és un altre factor subjacent significatiu en aquest sentit. No obstant això, la durada de la residència malgrat convergir com a factor en l'EFA no va mostrar cap impacte significatiu segons el model OLR.

[es] Este estudio probó qué factores latentes existen que podrían afectar significativamente la evaluación de desempeño basada en los ciudadanos de la Oficina de Servicios de Renovación de Vecindarios (NRSO), que es una política que facilita la renovación urbana. Doscientos residentes de áreas urbanas deterioradas (UDA) en los vecindarios de Fallah y Yaftabad fueronentrevistados mediante cuestionarios. Para analizar los resultados de los cuestionarios, primero se empleó un Análisis Factorial Exploratorio (EFA) para identificar los factores subyacentes para la evaluación de la política mencionada y, posteriormente, la Regresión Logística Ordinal (OLR) para modelar los factores relacionados con la evaluación del desempeño.Los residentes que estaban más familiarizados con los planes y políticas evaluaron el desempeño de la oficina de renovación de manera más positiva. Además, si las NRSO quieren ser evaluadas como más efectivas en su intervención, necesitan potenciar el factor socioeconómico de su comunidad interactiva. El modelo OLR mostró que el sentido de lugar esotro factor subyacente significativo en este sentido. Sin embargo, la duración de la residencia a pesar de converger como factor en la EFA no mostró ningún impacto significativo según el modelo OLR.
[ca] En aquest treball, plantejaré el tema dels paradigmes modern i postmodern de la raó i subjecte, i el seu sorgiment en el segle XX, en el marc de la política contemporània. Hi ha filòsofs, com Descartes i Kant, que porten a la filosofia el model científic de racionalitat amb l'objectiu d'adaptar-lo als problemes metafísics. Hi ha, però, filòsofs, com Hegel, que busquen conservar la naturalesa de la racionalitat filosòfica, que la conceben per la racionalitat dialèctica, i renovar la dialèctica mateixa. El subjecte, que pensa des d'aquestes perspectives filosòfiques, seria un subjecte transcendental (kantià), respectivament, un subjecte dialèctic (hegelianà), que es corresponen als dos paradigmes moderns de la raó: la raó geomètrica i la raó dialèctica. Amb Nietzsche i Heidegger, entra a l'escena filosòfica la raó hermenèutica i el seu sentit serà d'anti-paradigma de la raó moderna, que buscarà destacar un nou subjecte humà per als nous reptes de la vida del segle XX. Vattimo ens proposa el paradigma de la raó hermenèutica del "subjecte feble", en portar a les últimes conseqüències el "subjecte oblidat" de Nietzsche-Heidegger. Al llarg de la història cultural d'Europa, el subjecte humà s'ha projectat de diferents maneres, pel temps i per l'espai, de manera que tindríem paradigmes temporals del subjecte i paradigmes espacials del subjecte. Actualment, en l'"espai polític" el subjecte humà actua pel seu model de subjectivació i reconeixement de la realitat política.

[es] En este trabajo, plantearé el tema de los paradigmas moderno y postmoderno de la razón y sujeto, y su surgimiento en el siglo XX, en el marco de la política contemporánea. Hay filósofos, como Descartes y Kant, que llevan a la filosofía el modelo científico de racionalidad con el meta de adaptarlo a los problemas metafísicos. Hay, sin embargo, filósofos, como Hegel, que buscan a conservar la naturaleza de la racionalidad filosófica, que la conciben por la racionalidad dialéctica, y a renovar la dialéctica misma. El sujeto, que piensa desde esas perspectivas filosóficas, sería un sujeto trascendental (kantiano), respectivamente, un sujeto dialéctico (hegeliano), que se corresponden a los dos paradigmas modernos de la razón: la razón geométrica y la razón dialéctica. Con Nietzsche y Heidegger, entra en la escena filosófica la razón hermenéutica y su sentido será de anti-paradigma de la razón moderna, que buscará a destacar un nuevo sujeto humano para los nuevos retos de la vida del siglo XX. Vattimo nos propone el paradigma de la razón hermenéutica del "sujeto débil", al llevar a sus últimas consecuencias el "sujeto olvidado" de Nietzsche-Heidegger. A lo largo de la historia cultural de Europa, el sujeto humano se ha proyectado de diferentes maneras, por el tiempo y por el espacio, así que tendríamos paradigmas temporales del sujeto y paradigmas espaciales del sujeto. Actualmente, en el "espacio político" el sujeto humano actúa por su modelo de subjetivación y reconocimiento de la realidad política.
[ca] El cant és la utilització de la veu com un instrument musical. La caracterització de la veu lírica cantada és moltes vegades ambigua i abstracta, però hi ha un consens general en el fet que som capaços de diferenciar una veu lírica d'altres veus cantades. Un dels paràmetres acústics diferencials de les veus líriques és l'anomenat "formant del cant". Diversos investigadors han dut a terme estudis per tal de corroborar o no la presència del formant del cant en les veus líriques. Aquest article ofereix una revisió de conjunt.

[es] El canto es el uso de la voz como un instrumento musical. La caracterización de la voz lírica cantada es muchas veces ambigua y abstracta, pero hay un consenso general en el hecho de que somos capaces de diferenciar una voz lírica de otras voces cantadas. Uno de los parámetros acústicos diferenciales de las voces líricas es el llamado "formante del canto". Diversos investigadores han llevado a cabo estudios para corroborar o no la presencia del formante del canto en las voces líricas. Este artículo ofrece una revisión de conjunto.
[ca] Gràcies a la bibliofília de l'artista Alexandre de Riquer, la Biblioteca Joaquim Folch i Torres del Museu Nacional d'Art de Catalunya conserva un interessant fons bibliogràfic patrimonial. Es tracta de la seva col·lecció d'enquadernacions artístiques, d'un exemplar incunable del Breviarium cartusianum i de part de la seva biblioteca privada. Tots aquests fons van ser adquirits per la Junta de Museus en anys diferents.

[es] Gracias a la bibliofilia del artista Alexandre de Riquer, la Biblioteca Joaquim Folch i Torres del Museu Nacional d'Art de Catalunya conserva un interesante fondo bibliográfico patrimonial. Se trata de su colección de encuadernaciones artísticas, de un ejemplar incunable del Breviarium cartusianum, y de parte de su biblioteca privada. Todos estos fondos fueron adquiridos por la Junta de Museus en diferentes años.
[ca] En els últims anys les investigacions i publicacions referides als Territoris Nacionals a l'Argentina van ser delimitant un objecte d'estudi que adquireix entitat pròpia. En aquest registre, el present article apunta a establir un estat de la qüestió a través d'un balanç actualitzat de la producció realitzada, planteja un itinerari conceptual i empíric dels debats i formula alguns desafiaments teòrics metodològics necessaris per avançar en l'explicació i conceptualització de la problemàtica.

[es] En los últimos años las investigaciones y publicaciones referidas a los Territorios Nacionales en la Argentina fueron delimitando un objeto de estudio que adquiriere entidad propia. En este registro, el presente artículo apunta a establecer un estado de la cuestión a través de un balance actualizado de la producción realizada, plantea un itinerario conceptual y empírico de los debates y formula algunos desafíos teóricos metodológicos necesarios para avanzar en la explicación y conceptualización de la problemática.
[ca] Actualment, els professors d'Educació Física (EF) tenen una formació insuficient en relació a l'expressió corporal (EC). Això els crea inseguretats davant de metodologies més creatives i obertes. Per això és poc comú veure a les aules propostes que permetin el desenvolupament de l'autoconeixement dels estudiants mitjançant l'EC, cosa que reafirma la necessitat de fer visibles pràctiques que permetin als mestres buscar altres maneres i llenguatges per a realitzar-les. Conscients d'això, en aquest article apostem per analitzar una sessió d'EC amb dotze estudiants del Màster de Professor/a d'Educació Secundària de la Florida Universitaria (Catarroja, València). La sessió parteix de l'art contemporani per treballar els tipus de límits corporals que segons Abrahamsson i Simpson (2011) existeixen gràcies a la interacció que el nostre cos estableix amb el món. Per analitzar la sessió, s'utilitza una anàlisi qualitativa de les reflexions que fan els estudiants en els relats autobiogràfics que elaboren en la matèria Aprenentatge i Ensenyament de l'EF. Podem concloure la manera com el treball dels límits corporals a partir de l'art s'ha de seguir explorant des de l'EC, ja que ens permet noves formes de moviment que afavoreixen l'autoconeixement del nostre cos.

[es] Actualmente, los profesores de Educación Física (EF) tienen una insuficiente formación en relación a la expresión corporal (EC), lo cual les crea inseguridades frente a metodologías más abiertas y creativas. Por ello, es poco común ver en las aulas propuestas que permitan el desarrollo del autoconocimiento de los estudiantes mediante la EC, lo cual reafirma la necesidad de hacer visibles prácticas que permitan a los maestros buscar otras formas y lenguajes para realizarla. Conscientes de ello, en este artículo apostamos por analizar una sesión de EC con doce estudiantes del Máster Universitario en Profesor/a de Educación Secundaria de la Florida Universitaria (Catarroja, Valencia). La sesión parte del arte contemporáneo para trabajar los tipos de límites corporales que según Abrahamsson y Simpson (2011) existen gracias a la interacción que nuestro cuerpo establece con el mundo. Para analizar la sesión se utiliza un análisis cualitativo de las reflexiones que los estudiantes realizan en los relatos autobiográficos que elaboran en la materia Aprendizaje y Enseñanza de la EF. Podemos concluir como el trabajo de los límites corporales a partir de arte debe seguir explorándose dentro de la EC, ya que nos permite nuevas formas de mo-vimiento que favorecen el autoconocimiento de nuestro cuerpo.
[ca] Aquest article aborda la funció docent en les pràctiques externes del Grau d'Educació Social de la Universitat de Barcelona a partir de la percepció de cadascun dels agents implicats. Ens referim als tutors-centre, tutors-universitat i estudiants. Les pràctiques externes s'emmarquen en un model participatiu, reflexiu i dialògic, caracteritzat pel protagonisme de l'estudiant en el seu procés de formació. En aquest sentit, el treball s'inscriu en el marc d'una recerca que té per objecte analitzar la funció docent, amb el propòsit de millorar les condicions de l'aprenentatge i oferir un model formatiu de qualitat. Utilitzant la metodologia qualitatiu-comprensiva, hem identificat els elements que ens permeten formular algunes orientacions per millorar tant la funció docent, com per optimitzar el model de pràctiques. Aquest estudi ens permet concloure que aquest model vindria caracteritzat, principalment, per la coresponsabilitat i la reflexió "sobre", "en" i "per a" l'acció formativa.

[es] Este artículo aborda la función docente en las prácticas externas del Grado de Educación Social de la Universidad de Barcelona a partir de la percepción de cada uno de los agentes implicados. Nos referimos a los tutores-centro, tutores-universidad y estudiantes. Las prácticas externas se enmarcan en un modelo participativo, reflexivo y dialógico, caracterizado por el protagonismo del estudiante en su proceso de formación. En este sentido, el trabajo se inscribe en el marco de una investigación que tiene por objeto analizar la función docente, con el propósito de mejorar las condiciones del aprendizaje y ofrecer un modelo formativo de calidad. Utilizando la metodología cualitativo-comprensiva, hemos identificado los elementos que nos permiten formular algunas orientaciones para mejorar tanto la función docente, como para optimizar el modelo de prácticas. Este estudio nos permite concluir que dicho modelo vendría caracterizado, principalmente, por la corresponsabilidad y la reflexión "sobre", "en" y "para" la acción formativa
[ca] El present article parteix de la creença que una guerra, i molt especialment una guerra civil, és un esdeveniment que cala profundament en la consciència de la societat que la sofreix, configurant-la d'alguna manera, i afectant el seu esdevenir. Des d'aquest punt de partida es planteja la comparació de la poesia de postguerra entre dos països de llengües i cultures tan distants entre si com són Corea del Sud i Espanya, però que no obstant això tenen tristament en comú el fet d'haver patit en carn pròpia una cruel guerra civil durant el segle XX, ambdues de tres anys de durada i també emmarcades a la seva manera en el context global de la Segona Guerra Mundial.

[es] El presente artículo parte de la creencia de que una guerra, y muy especialmente una guerra civil, es un acontecimiento que cala profundamente en la conciencia de la sociedad que la sufre, configurándola de algún modo, y afectando a su devenir. Desde este punto de partida se plantea la comparación de la poesía de posguerra entre dos países de lenguas y culturas tan distantes entre sí como lo son Corea del Sur y España, pero que sin embargo tienen tristemente en común el hecho de haber padecido en carne propia una cruel guerra civil durante el siglo XX, ambas de tres años de duración y ambas enmarcadas a su manera en el contexto global de la Segunda Guerra Mundial.
[ca] En aquest article s'analitza com Exit West i Carnival Row es distingeixen per la hibridació de les modalitats del real meravellós, la fantasia o la ciència-ficció per tal d'elaborar relats sobre refugiats que ofereixen una visió crítica, i fins i tot subversiva, dels sistemes capitalista, colonial i patriarcal. La desautomatització, d'altra banda, emfatitza els elements clau del discurs i modifiquen la seva percepció habitual. Així mateix, ambdues obres tenen en comú una representació de la dona refugiada caracteritzada per la seva autonomia, fortalesa i capacitat de lideratge, que desafia els marges socials.

[es] En este artículo se analiza cómo Exit West y Carnival Row se distinguen por la hibridación de las modalidades de lo real maravilloso, la fantasía o la ciencia ficción para elaborar relatos sobre refugiados que ofrecen una visión crítica, e incluso subversiva, de los sistemas capitalista, colonial y patriarcal. La desautomatización, por otro lado, enfatiza los elementos clave del discurso y modifica su percepción habitual. Asimismo, ambas obras tienen en común una representación de la mujer refugiada caracterizada por su autonomía, fortaleza y capacidad de liderazgo, que desafía los márgenes sociales.
[ca] La complexitat es troba arreu del món natural. Diversos fets naturals s'han analitzat a través de les xarxes, amb la qual cosa s'ha pogut constatar que rere un patró de complexitat hi ha un conjunt d'elements que interactuen els uns amb els altres. En aquest treball es proposa contemplar la facultat del llenguatge com a sistema natural complex. La complexitat del llenguatge es pot detectar almanco en dos àmbits: en el sociolingüístic i en el seu desenvolupament ontogènic. Els estudis de xarxes mostren que el tipus de desenvolupament que segueix la sintaxi no és gaire diferent del de certes dinàmiques socials. Aquests estudis mostren un alt grau d'homogeneïtat quant a les fases de desenvolupament, alhora que corroboren una íntima relació entre el lexicó i la sintaxi.

[es] La complejidad se encuentra por todo el mundo natural. Diversos hechos naturales han sido analizados a través de las redes, por lo que se ha podido constatar que tras un patrón de complejidad había un conjunto de elementos que interactúan unos con otros. En este trabajo se propone contemplar la facultad del lenguaje como sistema natural complejo. La complejidad del lenguaje puede ser observada al menos en dos ámbitos: en el sociolingüístico y en el desarrollo ontogénico. Los estudios de redes muestran que el tipo de desarrollo que sigue la sintaxis no es muy diferente del de ciertas dinámicas sociales. Estos estudios muestran un alto grado de homogeneidad en cuanto a las fases de desarrollo, a la vez que corroboran una íntima relación entre el lexicón y la sintaxis.
[ca] Aquest article proposa un gir en el punt de vista per analitzar l'assaig de María Zambrano: d'un enfocament cap a la figura intel·lectual o cap al contingut del text (el seu pensament) a un enfocament cap al lector. Des de l'òptica de l'estètica de la recepció (Wolfgang Iser) i d'altres aproximacions teòriques afins (Gérard Genette), l'anàlisi dels prefacis en els seus llibres revela el paper medul·lar que el lector té a la naturalesa de l'assaig zambranià.

[es] Este artículo propone un giro en el punto de vista para analizar el ensayo de María Zambrano: de un enfoque en su figura intelectual o en el contenido del texto (su pensamiento) a un enfoque en el lector. Desde la óptica de la estética de la recepción (Wolfgang Iser) y otras aproximaciones teóricas afines (Gérard Genette), el análisis de los prefacios a sus libros desvela el papel medular que el lector tiene en la naturaleza del ensayo zambraniano.