[ca] La present tesi doctoral analitza l'etapa de transició econòmica des de l'Antic Règim al Capitalisme durant els segles XVIII i XIX a la regió catalana de l'Ebre. Per un costat, posant atenció en l'evolució de les activitats industrials i comercials i, per altre, en el procés de la modernització de les infraestructures de transport i l'urbanisme de la ciutat de Tortosa. La falta de competitivitat de la indústria local i els conflictes bèl•lics del tombant de segle acabaren per exhaurir el vell sector secundari de la regió, que entrà en un procés d'agrarització generalitzada. El sector logístic i dels transports sobrevisqueren uns anys més. Durant el s. XVIII el mercat dels arrendaments senyorials havia dinamitzat el sector, però, arribats a finals de segle, també s'afeblí degut a l'ofec de les càrregues fiscals de Tortosa i la creixent atracció del mercat del Camp. La contracció econòmica i l'endarreriment en el creixement demogràfic que experimentà Tortosa féu que perdés l'autonomia administrativa, encara que l'elit continuaria tenint contacte directe amb l'estat central. Malgrat tot, a partir dels anys 40 del s. XIX, la situació canvià: es produí un repunt demogràfic després de les guerres carlines, i l'extensió i intensificació agrària del delta i de les planes interiors. Amb tot es reactivà la demanda interna. Al mateix temps, malgrat el fracàs de la renovació de la navegació fluvial a vapor, amb la Reial Companyia de Canalització de l'Ebre, l'arribada de capital inversor afavorí la creació d'empreses de serveis complementaris. Finalment, amb l'arribada del ferrocarril, va irrompre la nova indústria de transformació alimentària dirigida a l'exportació. El nou context social, demogràfic i econòmic acabaria per desencallar la qüestió urbanística precipitant la construcció de l'eixample urbà al 1886.

[en] The current thesis analyses the transition period from Ancient Regime to Capitalism during the18th and 19th centuries in the Ebro Catalan region. On one hand, we focus the attention in industrial and trade activities, and on the other hand, in the improvement of transport infrastructures and Tortosa's urbanism. The lack of competitiveness of local workshops and the Napoleonic wars erased definitively the rest of the regional old secondary sector. The south of Catalonia began a process of general agrarisation. Logistic activities could survive a few years more. During the18th century, the leasing of manorial rents had energised business, but by the end of the century, this activity also was weakened by excessive Tortosa taxes and the increasing of Camp de Tarragona's commercial attraction. The economic contraction and the delay in demographic growth happened in the south of Catalonia meant that Tortosa lost its political status. Nevertheless, its polical elites continued having direct contact with the central state. However, as of the 40s of the19th century, the situation changed. There was demographic growth after the Carlist Wars and also the effects of agricultural intensification of Ebro Delta and inland plains, and therefore, internal demand was reactivated. At the same time, despite the failure of modernisation of steampowered river navigation, The Royal Company of Ebro Canalisation and its investment favoured an increase of the services sector. Finally, with the arrival of the railway, the food transformation industry, focused on exportation, arose. This new social, demographic and economic context unblocked any complications, permitting the city's urban expansion from 1886 onwards. Eventually, the main conclusions have been compared with the history of English city of Norwich.