[ca] Aquest estudi va investigar dues formes de victimització experimentades per dones universitàries a Espanya en l'àmbit de les relacions sentimentals: la intrusió relacional obsessiva i la coerció sexual. Ambdues manifestacions poden conduir a formes més greus de violència de gènere. L'objectiu d'aquest estudi va ser determinar la importància d'aquests dos tipus de victimització, ordenats de menor a major risc, en relació amb la victimització femenina per violència física i sexual en les relacions de parella. Amb aquest propòsit, es va utilitzar una mostra de 505 dones universitàries. Les dades van ser recopilades mitjançant un qüestionari en línia, en el qual les participants van informar sobre les seves possibles experiències de victimització. Les anàlisis de l'estudi suggereixen que la intrusió relacional obsessiva i la coerció sexual són processos habituals experimentats per les dones en les relacions de parella i poden predir l'aparició de violència física o sexual segons el seu desenvolupament. Per això, es van presentar dos models explicatius de risc basats en xarxes neuronals artificials: un per a la violència física i un altre per a la violència sexual. La violència es va estimar a partir de les conductes d'intrusió relacional obsessiva i la coerció sexual succeïdes en el context d'una relació de parella. Tots dos models van proporcionar un patró criminològic vàlid per examinar la importància d'aquests comportaments segons l'expressió violenta. Els principals resultats van mostrar que la intrusió relacional obsessiva és més rellevant per a l'estimació de la violència física, mentre que la coerció sexual és més destacada per a la violència sexual. No obstant això, totes dues estratègies són coexistents i complementàries per incrementar una possible aparició de comportaments violents més greus. Aquest treball emfatitza la importància de la prevenció de la violència de gènere, i aporta a la criminologia una anàlisi exhaustiva de les dinàmiques intrusives i sexualment coercitives en la gestió del risc de violència de gènere. Això es tradueix en una possible millora per a les futures estimacions en considerar ambdues manifestacions, les quals sovint són difícils de mesurar.

[en] This study investigated two forms of victimization experienced by university women in Spain within the context of romantic relationships: obsessive relational intrusion and sexual coercion. Both manifestations can lead to more severe forms of gender-based violence. The objective of this study was to determine the importance of these two types of victimization, ordered from lower to highest risk, in relation to female victimization by physical and sexual violence in romantic relationships. To this end, a sample of 505 university women was used. Data were collected through an online questionnaire in which participants reported their possible experiences of victimization. The analysis of the study suggests that obsessive relational intrusion and sexual coercion are common processes experienced by women in romantic relationships and can predict the occurrence of physical or sexual violence based on their performance. To achieve this, two explanatory models of violence risk were presented based on artificial neural networks: one for physical violence and another for sexual violence. Violence was estimated from the behaviors of obsessive relational intrusion and sexual coercion occurring in the context of a romantic relationship. Both models provided a valid criminological pattern to examine the importance of these behaviors according to the expression of violence. The main findings showed that obsessive relational intrusion is more relevant for estimating physical violence, while sexual coercion is more prominent for sexual violence. However, both strategies are coexistent and complementary in increasing the likelihood of more severe violent behaviors. This work emphasizes the importance of prevention in gender-based violence and contributes to criminology with a comprehensive analysis of intrusive and sexually coercive dynamics in the management of gender-based violence risk. This translates into a potential improvement for future estimations by considering both manifestations, which are often difficult to measure.