BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] En el present treball defensem que la compensació, l'anonimat i la publicitat constitueixen els pressupostos jurídics i bioètics per a la circulació i l'exportació d'òvuls. Per defensar aquesta tesi, analitzem un estudi publicat sobre la importació d'òvuls al Brasil amb origen a la Unió Europea. De la ruta que segueixen els òvuls fins a arribar al destí, trobem que aquests pressupostos comparteixen amb elles tots els països que participen en aquesta pràctica. Parlem de pressupostos perquè després de sospesar les raons jurídiques i bioètiques que subjauen la compensació, l'anonimat i la publicitat, detectem que no hi ha hagut un debat precís o un qüestionament moral o legal per acceptar-los, sinó que es van assumir sense qüestionament per posar en pràctica aquests moviments necessaris per aplicar les tècniques de reproducció humana assistida.

[es] En el presente trabajamos defendemos que la compensación, el anonimato y la publicidad constituyen los presupuestos jurídicos y bioéticos para la circulación y la exportación de ovocitos. Para defender esta tesis analizamos un estudio publicado sobre la importación de ovocitos a Brasil con origen en la Unión Europea. De la ruta que siguen los ovocitos hasta llegar al destino encontramos que estos presupuestos los comparten todos los países que participan en esta práctica. Hablamos de presupuestos porque tras sopesar las razones jurídicas y bioéticas que subyacen a la compensación, el anonimato y la publicidad, detectamos que no ha habido un debate certero o un cuestionamiento moral o legal para aceptarla, sino que se asumieron sin cuestionamiento para poner en práctica estos movimientos necesarios para aplicar las técnicas de reproducción humana asistida.
[ca] La Xarxa Espanyola d'Aprenentatge Servei va néixer el 2008 i constitueix una sòlida experiència de treball en xarxa per tal d'impulsar l'aprenentatge servei en aquest país. La seva essència és de federació de 17 grups impulsors, basada en el voluntariat i amb una estructura horitzontal caracteritzada per tres signes d'identitat: arrelament territorial, pluralisme i intercanvi.

[es] La Red Española de Aprendizaje-Servicio nació en el 2008 y constituye una sólida experiencia de trabajo en red con el fin de impulsar el aprendizaje-servicio en este país. Su esencia es de federación de 17 grupos impulsores, basada en el voluntariado y con una estructura horizontal caracterizada por tres signos de identidad: arraigo territorial, pluralismo e intercambio.
[ca] La tecnologia té utilitats per a una àmplia gamma de serveis, entre ells l'educació, i és analitzada per diferents models teòrics en la seva aplicació als entorns didàctics. Utilitzada des d´un enfocament pedagògic, la tecnologia ha d´afavorir l´aprenentatge de tot l´alumnat a partir dels estàndards de l´accessibilitat digital. L'accessibilitat a l'aprenentatge es recolza en els tres principis del DUA (representació, implicació i acció i expressió), principis per als quals la tecnologia aporta variats i múltiples recursos i accions possibles, tant de manera específica per a cada principi com integrada per a tots tres. La tecnologia també permet el disseny de continguts educatius digitals i accessibles mitjançant la configuració de paràmetres al·lusius al contingut i al format d'aquest, existint referències de suport per fer-ho i exemples d'aplicació en algunes institucions educatives que han utilitzat l'enfocament del DUA per dissenyar recursos educatius oberts. Atès que l'ús de la tecnologia en educació també implica riscos associats, els hem de conèixer per evitar-los o compensar-los a favor de la inclusió de tot l'alumnat.

[es] La tecnología tiene utilidades para una amplia gama de servicios, entre ellos la educación, que es analizada por diferentes modelos teóricos en su aplicación a los entornos didácticos. Utilizada desde un enfoque pedagógico, la tecnología debe favorecer el aprendizaje de todo el alumnado a partir de los estándares de la accesibilidad digital. La accesibilidad en el aprendizaje se apoya en los tres principios del DUA (representación, implicación y acción y expresión), principios para los cuales la tecnología aporta variados y múltiples recursos y acciones posibles, tanto de manera específica para cada principio como integrada para los tres. La tecnología también permite el diseño de contenidos educativos digitales y accesibles mediante la configuración de parámetros alusivos al propio contenido y al formato de este, existiendo referencias de apoyo para hacerlo y ejemplos de aplicación en algunas instituciones educativas que han utilizado el enfoque del DUA para diseñar recursos educativos abiertos. Dado que el uso de la tecnología en educación también implica riesgos asociados, hemos de conocerlos para evitarlos o compensarlos a favor de la inclusión de todo el alumnado.
[ca] La mediació és un procediment de resolució de conflictes en què es privilegia el compromís i la cooperació a través de la participació d'una tercera part neutral. En la mediació es busca disminuir la càrrega agressiva i de confrontació que sovint caracteritzen les disputes en un context de litigació (Garcia 2000). Malgrat l'esperit pacífic amb què s'aspira a conduir els processos de mediació, les emocions (negatives) associades al conflicte afloren. El professional ha de saber gestionar el tenor emocional dels encontres, a fi d'aconseguir l'entesa entre els disputants. L'empatia se situa, per tant, en el centre de la interacció. Atenent al model d'empatia aplicat, la finalitat i el resultat de la mediació variaran. En el present article reflexionem sobre les interrelacions entre emocions i empatia en funció dels principals marcs ideològics de la mediació: individualista i relacional (Della Noce 1999).

[es] La mediación es un procedimiento de resolución de conflictos en el que se privilegia el compromiso y la cooperación a través de la participación de una tercera persona neutral. En la mediación se busca disminuir la carga agresiva y de confrontación que a menudo caracterizan las disputas en un contexto de litigación (Garcia 2000). A pesar del espíritu pacífico con el que se aspira a conducir los procesos de mediación, las emociones (negativas) asociadas al conflicto afloran. El profesional debe saber gestionar el tenor emocional de los encuentros, a fin de conseguir el entendimiento entre los disputantes. La empatía, por tanto, se sitúa en el centro de la interacción. Atendiendo al modelo de empatía aplicado, la finalidad y el resultado de la mediación variarán. En el presente artículo reflexionamos sobre las interrelaciones entre emociones y empatía en función de los principales marcos ideológicos de la mediación: individualista y relacional (Della Noce 1999).
[ca] La Diagonal és un dels carrers més emblemàtics de Barcelona, ha estat un eix fonamental del desenvolupament econòmic i urbà d'aquesta important ciutat Europea. Un contenidor de la història, testimoni de la vida cívica dels barcelonins des del segle XIX fins a l'actualitat. Ha estat un dels més importants laboratoris del disseny urbà en què la pràctica i l'experiènciahan deixat un gran inventari d'intervencions en els espais urbans, que avui li atorguen una imatge particular i un caràcter singular a la ciutat. L'arquitectura, per exemple, li va donar l'elegància, el seu disseny urbà exaltar el seu paisatge, els seus equipaments i edificis cívics, van revitalitzar el moviment i la interacció de la població, la seva longitud i amplada van atorgar la jerarquia preferencial que fa que sigui una de les principals eixos cívics i de mobilitat, no només de Barcelona, sinó també de la seva àrea metropolitana.Els projectes de reforma recents presentats per a la Diagonal en les últimes tres legislatures de govern a la ciutat, i la transformació d'un dels seus trams inaugurat el 2015, ens permet abordar la producció de l'espai públic a Barcelona, des de tres perspectives: la política ( els partits al Govern i el administració de la ciutat), la perspectiva de la ciutadania (capacitat o possibilitat que la població és d'influir en la forma, la gestió i el disseny de la ciutat) i la perspectiva del procés, disseny, elaboració i execució del projecte de l'espai públic.Especialment, quan la participació dels ciutadans s'utilitza com una base del discurs del projecte.

[es] La Diagonal es una de las calles más emblemáticas de Barcelona, ha sido un eje fundamental del desarrollo económico y urbano de esta importante ciudad Europea. Un contenedor de la historia, testigo de la vida cívica de los barceloneses desde el siglo XIX hasta la actualidad. Ha sido uno de los más importantes laboratorios del diseño urbano en el que la práctica y la experiencia han dejado un gran inventario de intervenciones en los espacios urbanos, que hoy le otorgan una imagen particular y un carácter singular a la ciudad. La arquitectura, por ejemplo, le dio la elegancia, su diseño urbano exaltó su paisaje, sus equipamientos y edificios cívicos, revitalizaron el movimiento y la interacción de la población, su longitud y anchura otorgaron la jerarquía preferencial que hace que sea una de las principales ejes cívicos y de movilidad, no sólo de Barcelona, sino también de su área metropolitana.Los proyectos de reforma recientes presentados para la Diagonal en las últimas tres legislaturas de gobierno en la ciudad, y la transformación de uno de sus tramos inaugurado en 2015, nos permite abordar la producción del espacio público en Barcelona, desde tres perspectivas: la política (los partidos en el Gobierno y el administración de la ciudad), la perspectiva de la ciudadanía (capacidad o posibilidad de que la población es de influir en la forma, la gestión y el diseño de la ciudad) y la perspectiva del proceso, diseño, elaboración y ejecución del proyecto del espacio público. Especialmente, cuando la participación de los ciudadanos se utiliza como una base del discurso del proyecto.
[ca] El mirall (1974), d'Andrei Tarkovski, és una pel·lícula amb un muntatge heterodox, tan insòlita i extraordinària com ho va ser la concepció mateixa del guió i el rodatge. Quin n'és el gènere? Dramàtic, líric, èpic? És un documental o un argumental? És una docuficció, un fals documental, un assaig fílmic? És experimental, underground? Les preguntes podrien continuar, ja que aquesta és una de les característiques artístiques que fa d'aquesta obra cinematogràfica una de les més inquietants de la segona meitat del segle XX, i manté actualitat i devoció. Paraules clau: El mirall,Tarkovski, lògica poètica, pangènere, film oníric.

[es] El espejo (1974), de Andréi Tarkovski, es un filme con un montaje heterodoxo, tan insólito y fuera de serie como fue la concepción misma del guion y su rodaje. ¿Cuál es el género: dramático, lírico, épico? ¿Se trata de un documental o de un argumental? ¿Es una docuficción, un falso documental, un ensayo fílmico? ¿Es experimental, underground? Las preguntas podrían prolongarse, pues esta es una de las características artísticas que hace de esta obra cinematográfica una de las más inquietantes de la segunda mitad del siglo XX,manteniendo actualidad y devoción. Palabras clave: El espejo, Tarkovski, lógica poética, pangénero, filme onírico
[ca] En aquest article es presenta la síntesi d'un exercici acadèmic dirigit al disseny dels principals espais públics al voltant de l'eix, és la connexió entre el veïnatge de Baró de Viver i Bon Pastor: eix que resulta de la unió de la Rambla Ciutat d'Asunción, carrer Fra Juniper Serra i zones perifèriques. Aquest projecte pretén dotar d'equipament i vegetació, deslocalització d'estacionaments i recuperació d'espai públic per promoure el moviment de vianants i el gaudi exterior de la comunitat, aspectes molt reduïts a causa del predomini del paisatge industrial a la zona. A més, s'ha desenvolupat un pla participatiu per promoure l'acceptació i potenciació de la comunitat en relació amb el projecte espacial públic.

[es] El presente trabajo presenta la síntesis de un ejercicio académico dirigido al diseño de espacio públicos constituyentes del principal eje conector entre los barrios de Baró de Viver y Bon Pastor: aquel surge de la unión de Rambla Ciutat d´Asunción , el Carrer Fra Juníper Serra y las áreas tangenciales. Este proyecto apuesta por la dotación de equipamientos y arborizado, reubicación de parkings y recuperación de espacio público que favorece el movimiento peatonal y el disfrute al aire libre por parte de los usuarios que se ven fuertemente disminuidos ante la imponencia de un paisaje predominantemente industrial. Adicionalmente se presenta un plan de carácter participativo que favorecerá la aceptación y empoderamiento de la comunidad de actores ante el desarrollo del proyecto de espacio público.
[ca] En aquest text l'autor analitza i realitza una pràctica enumeració de la participació en exposicions individuals en galeries d'art privades de París (Simon, Druet, Percier, Pierre, Billiet, Colle, etc.), als anys vint i trenta del segle XX, d'artistes com Manolo Hugué, Torres-Garcia, Juli Gonzàlez, Marià Andreu, Mompou, Manuel Humbert, Daura, Togores, Durancamps, Pruna, Fenosa, Dalí, Miró, Joan Junyer, Jacint Salvadó, entre altres.

[es] En este texto el autor analiza y realiza una práctica enumeración de la participación en exposiciones individuales en galerías de arte privadas de París (Simon, Druet, Percier, Pierre, Billiet, Colle, etc.) en los años veinte y treinta del siglo XX, de artistas como Manolo Hugué, Torres-Garcia, Juli Gonzàlez, Marià Andreu, Mompou, Manuel Humbert, Daura, Togores, Durancamps, Pruna, Fenosa, Dalí, Miró, Joan Junyer, Jacint Salvadó, entre otros.
[ca] Durant anys s'ha vinculat allò cognitiu a la raó i el cervell, imposant allò racional com a superior a allò emocional. En aquest sentit, la neuroeducació i la seva investigació ha pogut evidenciar que les emocions són l'essència de l'educació, generant una nova mentalització i alfabetització sobre el coneixement del cervell i els processos que conflueixen durant l'ensenyament i l'aprenentatge. En aquest sentit, quan parlem de neuroeducació no podem deixar de parlar d'emocions, ja que per influir en els altres és important comprendre les ments de les persones que es vol influir, més que els continguts que es pretenen ensenyar sent l'eix central a l'aprenentatge l'energia del cervell emotiu. Es vinculen des de la neuroeducació les emocions amb la interacció social, mitjançant l'impacte que genera el desenvolupament d'un ambient significatiu i emocional com refermant de l'aprenentatge, producte que les emocions tenen un gran abast en diversos aspectes que conflueixen en aquest procés i han estat reconegudes com a precursores significatives de l'educació. A través dels processos que caracteritzen les relacions actitudinals i interpersonals dels éssers humans, presentant des de la ciència les neurones miralls, i la funció d'adaptació social, a més de fomentar la competència d'entendre i percebre sentiments i emocions. En honor a l'exposat, aquest article ha estat realitzat des d'una anàlisi bibliogràfica i reflexiu que busca assenyalar les aportacions que la neuroeducació lliura a la pràctica docent desvetllant la importància de conèixer com educar socialment i afectivament.

[es] Durante años se ha vinculado lo cognitivo a la razón y el cerebro, imponiendo lo racional como superior a lo emocional. En este sentido, la neuroeducación y su investigación, ha podido evidenciar que las emociones son la esencia de la educación, &nbsp;generando una nueva mentalización y alfabetización acerca del conocimiento del cerebro y&nbsp; los procesos que confluyen durante la enseñanza y el aprendizaje. En este sentido, cuando hablamos de neuroeducación no podemos dejar de hablar de emociones, debido que para influir en los demás es importante comprender las mentes de las personas a las que se quiere influir, más que los contenidos mediante los que se pretende influir, siendo el eje central la energía del cerebro emotivo. Vinculando desde la neuroeducación las emociones con la interacción social, mediante el impacto que genera el desarrollo de un ambiente significativo y emocional como afianzador del aprendizaje. A través, de los procesos que caracterizan las relaciones actitudinales e interpersonales de los seres humanos, presentando desde la ciencia las neuronas espejos, y su función de adaptación social, además de fomentar la competencia de entender y percibir sentimientos y emociones. En honor&nbsp; a lo expuesto el presente artículo, fue realizado desde un análisis bibliográfico que busca señalar los aportes que la neuroeducación entrega a la práctica docente develando la importancia de conocer cómo educar social y afectivamente.
[ca] Aquest article discuteix el fenomen de l'objecció de consciència i algunes característiques de la seva pràctica utilitzant les dades d'un estudi realitzat a Bogotà (Grup Mèdic pel Dret a Decidir, 2015). A partir de les dades, l'autora discuteix la noció de consciència per distingir entre aquelles pràctiques que s'ajusten a l'objecció i aquelles que són barreres d'accés, abordant diferents tesis bioètiques sobre l'objecció de consciència. Finalment, l'article proposa utilitzar els estàndards de drets humans desenvolupats per la Cort Constitucional colombiana en matèria d'objecció de consciència, com una solució ètica compatible amb la tesi de la concessió o el mutu acord.

[es] Este artículo discute el fenómeno de la objeción de conciencia y algunas características de su práctica utilizando los datos de un estudio realizado en Bogotá (Grupo Médico por el Derecho a Decidir, 2015). A partir de los datos, la autora discute la noción de conciencia para distinguir entre aquellas prácticas que se ajustan a la objeción y aquellas que son barreras de acceso, abordando distintas tesis bioéticas sobre la objeción de conciencia. Finalmente, el artículo propone utilizar los estándares de derechos humanos desarrollados por la Corte Constitucional colombiana en materia de objeción de conciencia, como una solución ética compatible con la tesis de la concesión o el mutuo acuerdo.
[ca] Cada cop cobra més importància entre els historiadors la valuosa aportació històrica que ens proporcionen els reportatges del Noticiario Español NO-DO nascut el 1943, del qual aquest any celebrem els seus vuitanta anys. L'anàlisi que ofereix aquest treball vol mostrar la transcendència i la influència del NO-DO en aquella societat governada per un règim dictatorial com era el franquista, partint d'un cas d'estudi concret: la representació que va tenir el XXXV Congrés Eucarístic Internacional a les imatges del noticiari, gravades fa 71 anys a Barcelona, l'any 1952. Aquest acte no només va suposar la primera obertura del Règim franquista al món exterior, sinó també la transformació de la Ciutat Comtal pel que fa a habitatges. El Congrés Eucarístic Internacional va voler perpetuar la seva memòria construint una nova barriada: els habitatges del Congrés Eucarístic, la qual va suposar l'enderrocament de les barraques situades a l'Avinguda de la Diagonal, lloc on se celebraria el darrer acte religiós del Congrés. Malgrat tot, el NO-DO va difondre la seva particular visió dels fets, mostrant unes coses però alhora ocultant-ne d'altres, i per tant aquest article se centra a conèixer quins elements van gravar les càmeres del noticiari sobre un esdeveniment que va ser tan important per al Nacionalcatolicisme i quin discurs oficial es va sostenir, contraposant-ho amb una visió crítica per identificar els elements que es van obviar o manipular i els silencis que hi va haver.

[es] Cada vez cobra más importancia entre los historiadores la valiosa aportación histórica que nos proporcionan los reportajes del Noticiario Español NO-DO nacido en 1943, del cual este año celebramos sus ochenta años. El análisis que ofrece este trabajo quiere mostrar la trascendencia e influencia del NO-DO en aquella sociedad gobernada por un régimen dictatorial como era el franquista, partiendo de un caso de estudio concreto: la representación que tuvo el XXXV Congreso Eucarístico Internacional en las imágenes del noticiario, grabadas hace 71 años en Barcelona, en el año 1952. Este acto no solamente supuso la primera obertura del Régimen franquista al mundo exterior, sino también la transformación de la Ciudad Condal en cuanto a viviendas se refiere. El Congreso Eucarístico Internacional quiso perpetuar su memoria construyendo una nueva barriada: las Viviendas del Congreso Eucarístico, la cual supuso el derribo de las barracas situadas en la Avenida de la Diagonal, lugar donde se celebraría el último acto religioso del Congreso. A pesar de todo, el NO-DO difundió su particular visión de los hechos, mostrando unas cosas pero a la vez ocultando otras, y por lo tanto el presente artículo se centra en conocer qué elementos grabaron las cámaras del noticiario sobre un evento que fue tan importante para el Nacionalcatolicismo y qué discurso oficial se sostuvo, contraponiéndolo a una visión crítica para identificar los elementos que se obviaron o manipularon y los silencios que hubo.
[ca] L'exili republicà del 1939 és un dels fenòmens migratoris de més rellevància del segle XX per les seves conseqüències socials, polítiques i humanitàries. L'experiència d'aquest èxode massiu forçat per la persecució franquista i feixista, com el seu impacte en els qui el van patir i els seus descendents, ha arribat fins a nosaltres a través de diverses vies i fonts. En els primers moments, mitjançant els testimonis dels seus protagonistes en relats autobiogràfics, cartes, documents i fotografies d'època, i en la producció literària creada a l'exili. I en temps més recents, per mitjà d'una àmplia producció historiogràfica, assaigs acadèmics, i treballs d'arxiu, juntament amb una bibliografia testimonial i creacions artístiques de segona o tercera generació que conformen una memòria viva que transcendeix al pas del temps.&nbsp;

[es] El exilio republicano de 1939 es uno de los fenómenos migratorios de mayor relevancia del siglo XX por sus consecuencias sociales, políticas y humanitarias. La experiencia de este masivo éxodo forzado por la persecución franquista y fascista, como su impacto en quienes lo padecieron y sus descendientes, ha llegado hasta nosotros a través de diversas vías y fuentes. En los primeros momentos, mediante los testimonios de sus protagonistas en relatos autobiográficos, cartas, documentos y fotografías de época, y en la producción literaria creada en el exilio. Y en tiempos más recientes, por medio de una amplia producción historiográfica, ensayos académicos, y trabajos de archivo, junto a una bibliografía testimonial y creaciones artísticas "de segunda o tercera generación" que conforman una memoria viva que trasciende al paso del tiempo.