[ca] TikTok està experimentant un creixement exponencial, especialment entre les generacions més joves. En el context educatiu, alguns professors utilitzen la plataforma per divulgar i viralitzar publicacions personals. En aquesta recerca, es fa servir l'anàlisi del discurs multimodal juntament amb la teoria fonamentada i el mètode comparatiu constant per conèixer i interpretar els recursos i les estratègies que empren els professionals de l'educació per crear continguts. Es comprova que els professors utilitzen diferents tipus d'abastabilitats (affordances) de la plataforma TikTok. En les abastabilitats tecnològiques, destaca el recurs del vídeo curt i el pla selfie i la veu pròpia per al posicionament identitari, per sobre de la música o la fonomímica. En les abastabilitats socials, es troben el seguiment de tendències, el to desenfadat i optimista, els jocs i l'humor. En les abastabilitats heretades, la pissarra i el retolador, la centralitat dels exàmens o la persistència de l'aula s'introdueixen en la virtualitat. Es produeix un fenomen tensional entre aquests analogismes i la direcció oposada: la "tiktokificació" de l'espai educatiu. En certs perfils, la finalitat educativa és substituïda per una orientació cap al creixement personal en la xarxa i la promoció i comercialització de productes, imitant processos propis dels influencers. També es detecta una sobreexposició de l'alumnat en coreografies i indicadors de sexualització del contingut, en una apropiació del rol de professor amb finalitats instrumentals. Alhora, la plataforma possibilita la visibilitat de l'exercici de perfils de caràcter educatiu que ofereixen una accessibilitat expandida a continguts pedagògics molt específics i concrets, sense que això es consolidi en la implementació d'estratègies de microaprenentatge, ni suposin una ruptura radical amb l'educació tradicional.

[es] TikTok está experimentando un crecimiento exponencial, especialmente entre las generaciones más jóvenes. En el contexto educativo, algunos profesores están utilizando la plataforma para divulgar y viralizar publicaciones personales. En esta investigación, se utiliza el análisis del discurso multimodal junto a la Grounded Theory y el Constant Comparative Method para conocer e interpretar los recursos y las estrategias que emplean los profesionales de la educación para la creación de contenidos. Se comprueba que los profesores utilizan diferentes tipos de affordances de la plataforma TikTok. En los affordances tecnológicos, destaca el recurso del vídeo corto, y el "plano selfie" y la voz propia para el posicionamiento identitario, por encima de la música o la fonomímica. En los affordances sociales, se encuentran el seguimiento de tendencias, el tono desenfadado y optimista, los juegos y el humor. En los affordances heredados, la pizarra y el rotulador, la centralidad de los exámenes o la persistencia del aula se introducen en la virtualidad. Se produce un fenómeno tensional entre estos analogismos y la dirección opuesta: la "tiktokificación" del espacio educativo. En ciertos perfiles, la finalidad educativa es substituida por una orientación hacia el crecimiento personal en la red y la promoción y comercialización de productos, imitando procesos propios de los influencers. También se detecta una sobreexposición del alumnado en coreografías, e indicadores de sexualización del contenido, en una apropiación del rol de profesor con fines instrumentales. Al mismo tiempo, la plataforma posibilita la visibilidad del ejercicio de perfiles de carácter educativo que ofrecen una accesibilidad expandida a contenidos pedagógicos muy específicos y concretos, sin que esto se consolide en la implementación de estrategias de micro-learning, ni supongan una ruptura radical con la educación tradicional.