BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] L'Economia del Bé Comú (EBC) representa un model, que sense qüestionar la llibertat del mercat, proposa una visió més humana de l'economia, a través del bé comú i la cooperació. Es tracta d'un model global i integral que s'està desenvolupant sobretot en el camp de la microeconomia. L'objectiu del treball és, després d'identificar les característiques bàsiques del model de l'EBC, justificar els seus fonaments teòrics des del punt de vista organitzatiu, en particular, des de la teoria dels stakeholders. El Balanç del Bé Comú, com a eina que val per a implementar el model de l'EBC, utilitza una matriu de doble entrada, que serveix per a mesurar l'aportació de les empreses a la consecució dels principis dels drets humans a través de la seua relació amb els stakeholders.

[es] La Economía del Bien Común (EBC) representa un modelo que, sin llegar a poner en cuestión la libertad de mercado, propone una visión más humana de la economía a través del bien común y la cooperación. Se trata de un modelo global e integral que se está desarrollando especialmente en el campo de la microeconomía. El objetivo de este trabajo es, una vez identificadas las características básicas del modelo del EBC, justificar sus fundamentos teóricos desde el punto de vista organizativo, en particular, desde la teoría de los stakeholders. El Balance del Bien Común, como herramienta que sirve para implementar el modelo de la EBC, utilitza una matriz de doble entrada, que sirve para medir la aportación de las empresas en la consecución de los principios de los derechos humanos a través de su relación con los stakeholders.
[ca] Els trets de pigmentació humana, incloent-hi el color dels ulls, de la pell i del cabell, són els trets físics més visibles i diferenciables entre individus. La variació en la pigmentació entre individus està influenciada per factors ambientals (exposició a la radiació solar), factors genètics (gens implicats en el control de la ruta de la pigmentació), i per factors endocrins (hormones sexuals). Polimorfismes en gens involucrats en la ruta de pigmentació —MC1R, ASIP, TYR, OCA2, TYRP1, SLC24A4 o SLC45A2— els quals predisposen a tenir la pell clara, cabell roig o ros, i el color d'ulls blau o verd, també es corelacionen amb el risc de patir càncer de pell.

[es] Los rasgos de la pigmentación humana, incluyendo el color de los ojos, de la piel y del cabello, son las características físicas más visibles y diferenciables entre individuos. La variación en la pigmentación entre individuos está influenciada por factores ambientales (exposición a la radiación solar), factores genéticos (genes implicados en el control de la ruta de pigmentación), y por factores endocrinos (hormonas sexuales). Polimorfismos en genes involucrados en la ruta de pigmentación —MC1R, ASIP, TYR, OCA2, TYRP1, SLC24A4 o SLC45A2— que predisponen a tener la piel clara, el pelo rojo o rubio, y el color de ojos azul o verde, también se correlacionan con el riesgo de sufrir cáncer de piel.
[ca] L'esclavitud és un dels fenòmens socials que més impacte ha causat en la història de la humanitat. Al llarg dels anys, s'han pogut observar en diferents civilitzacions relacions esclavistes cap a un grup determinat de persones i com el treball forçat d'éssers humans ha sigut el principal motor econòmic de territoris, monarquies e imperis. L'arribada dels hispanics als territoris de Llatinoamèrica i els seus interessos - rentabilitat econòmica- i autoritat en els nous dominis, van desenvolupar un dels processos més tràgics de la història de la humanitat, com va ser l'explotació i destrucció de les poblacions originàries d'Amèrica i la posterior esclavitud i tracta d'éssers humans procedents d'Àfrica. Les societats resultants en el continent -encara que no sempre es reconeguin així- han sigut el resultat de la mescla de cultures i ètnies, que han enriquit sens dubte a les nacions resultants.

[es] La esclavitud es uno de los fenómenos sociales que más impacto ha causado en la historia de la humanidad. A lo largo de los años, se han podido observar en diferentes civilizaciones relaciones esclavistas hacia un grupo determinado de personas y como el trabajo forzado de seres humanos ha sido el principal motor económico de territorios, monarquías e imperios. La llegada de los hispanos a los territorios de Latinoamérica y sus intereses -rentabilidad económica- y autoridad en los nuevos dominios, desarrollo uno de los procesos más trágicos de la historia de la humanidad, como fue la explotación y destrucción de las poblaciones originarias de América y la posterior esclavitud y trata de seres humanos procedentes de África. Las sociedades resultantes en el continente –aunque no siempre se reconozcan así- han sido el resultado de la mixtura de culturas y etnias, que han enriquecido sin duda a las naciones resultantes.
[ca] Este projecte se centra en la implementació de l'educació artística en el context de l'Educació Primària, utilitzant un enfocament innovador i motivador. Es proposa una metodologia que fusiona diferents formes d'art, amb especial èmfasi en la dansa, per a estimular la imaginació i l'expressió artística, emocional i social dels estudiants. S'exploren diverses tècniques artístiques i es fomenta la interpretació personal i col·lectiva de l'art com a mitjà de comunicació. Es destaca el paper dels centres de dansa com a mètode d'ensenyament que combina l'educació formal i no formal, així com la investigació i visualització d'alguns artistes, generant noves experiències sensorials i creatives per als discents. Esta programació artística es fonamenta en activitats basades en esdeveniments artístics i la participació d'altres institucions. Es planteja una avaluació del desenvolupament del projecte en funció del creixement d'habilitats tècniques, personals i socials, així com de valors com el respecte i l'esforç dels estudiants de primària.

[es] Este proyecto se centra en la implementación de la educación artística en el contexto de la Educación Primaria, utilizando un enfoque innovador y motivador. Se propone una metodología que fusiona diferentes formas de arte, con especial énfasis en la danza, para estimular la imaginación y la expresión artística, emocional y social de los estudiantes. Se exploran diversas técnicas artísticas y se fomenta la interpretación personal y colectiva del arte como medio de comunicación. Se destaca el papel de los centros de danza como método de enseñanza que combina la educación formal y no formal, así como la investigación y visualización de algunos artistas, generando nuevas experiencias sensoriales y creativas para los discentes. Esta programación artística se fundamenta en actividades basadas en eventos artísticos y la participación de otras instituciones. Se plantea una evaluación del desarrollo del proyecto en función del crecimiento de habilidades técnicas, personales y sociales, así como de valores como el respeto y el esfuerzo de los estudiantes de primaria.
[ca] Aquest capítol proposa fer un anàlisi de gènere de diverses icones i dues pel•lícules que han promocionat el concepte de Scottishness, és a dir d'allò que és escocès. Des de Braveheart que presenta un romanticisme exagerat de Escòcia i de la seva història fins a Trainspotting que ofereix una crítica mordaç del nacionalisme escocès, Escòcia es presenta com a terra d'homes virils i revolucionaris o homes desesperats amb problemes d'identitat. Les dones tenen poca presència en la iconografia escocesa i en els programes de conscienciació escocesa encara que hi ha molta riquesa artística i multicultural per obligar un canvi d'imatge que es basa en la nostàlgia del passat.

[es] Este capítulo propone realizar un análisis de género de varios iconos y de dos películas que han promocionado el concepto de Scottishness, es decir de aquello que es escocés. Desde Braveheart que presenta un romanticismo exagerado de Escocia y de su historia hasta Trainspotting que ofrece una crítica mordaz del nacionalismo escocés, Escocia se presenta como tierra de hombres viriles y revolucionarios o de hombres desesperados con problemas de identidad. En cuanto a las mujeres, tienen poca presencia en la iconografía escocesa y en los programas de concienciación escocesa aunque la gran riqueza artística y multicultural terminará por obligar a un cambio de imagen hasta ahora basada en la nostalgia del pasado.
[ca] Per facilitar el procés de disseny i anàlisi didàctica és important considerar l'eina ACAD (Activity-Centred Analysis and Design) Toolkit. Aquesta representa les dimensions del marc que intervenen en el disseny: l'escenari d'aprenentatge, la interacció social, les tasques de coneixement i l'enfocament pedagògic. L'objectiu d'aquest article és analitzar la percepció d'aquests elements després d'haver estat implementats en una intervenció educativa amb futurs docents per millorar la capacitat d'anàlisi i disseny de situacions d'aprenentatge enriquides per la tecnologia. Se segueix la metodologia de recerca basada en el disseny educatiu i es presenta el procés d'avaluació d'una primera iteració, mitjan-çant un qüestionari d'autopercepció basat en el model clàssic de Kirkpatrick (1999) i l'anà-lisi de les reflexions dels estudiants plasmades als seus blocs en línia. L'alumnat mostra un grau mitjà-alt de satisfacció (3,68 sobre 5) respecte als elements de l'eina i destaquen la interacció social produïda en l'ús de la ferramenta que en motiva l'aprenentatge docent (3,78 sobre 5), així com la reflexió i l'anàlisi sobre les seves propostes didàctiques (3,92 i 3,84 sobre 5 respectivament), que fan referència a la transferència del coneixement adquirit a la realitat pràctica.

[es] Para facilitar el proceso de diseño y análisis didáctico es importante considerar la herra-mienta ACAD (Activity-Centred Analysis and Design) Toolkit. Esta representa las dimen-siones del marco intervinientes en el diseño: el escenario de aprendizaje, la interacción social, las tareas de conocimiento y el enfoque pedagógico. El objetivo de este artículo es analizar la percepción de estos elementos tras su implementación en una intervención educativa con futuros docentes para la mejora de la capacidad de análisis y diseño de situaciones de aprendizaje enriquecidas por la tecnología. Se sigue la metodología de inves-tigación basada en el diseño educativo y se presenta el proceso de evaluación de una pri-mera iteración, mediante un cuestionario de autopercepción basado en el modelo clásico de Kirkpatrick (1999) y el análisis de las reflexiones del alumnado plasmadas en sus blogs en línea. El alumnado muestra un grado medio-alto de satisfacción (3,68 sobre 5) respec-to a los elementos de la herramienta y destaca la interacción social producida en el uso de la herramienta que motiva su aprendizaje docente (3,78 sobre 5), así como la reflexión y el análisis sobre sus propuestas didácticas (3,92 y 3,84 sobre 5 respectivamente), que con-ciernen a la transferencia del conocimiento adquirido a la realidad práctica.
[ca] Si s'accepta que una ciutat és més que una conjunció d'espais urbans, es pot reivindicar la constitució de la ciutat educadora com a projecte pedagògic. L'article reivindica un projecte que percep la ciutat com a espai-objecte d'atenció i com a acció socio-pedagògica. La proposta respon a un constructe social i educatiu que articula la ciutat amb una doble condició: com a àmbit de coneixement i com a àmbit d'acció. Es tracta de la idea d'acció com a finalitat orientada a la consecució d'expectatives i èxits. Per a tal finalitat, cal entendre la ciutat com un element cognoscible des del qual es creen coneixements transculturals obtinguts de la realitat. Això fa possible proposar experiències que faciliten el contacte directe amb la ciutat. Així, la proposta es postula a favor de la ciutat com a agent educatiu, com a eix d'integració, com a font permanent d'informació i com a mitjà didàctic que proporciona aprenentatges. S'arriba a la conclusió que la ciutat educadora ha d'indagar en la vessant educativa de l'espai urbà i demanar una formació social basada en valors ètics que proporcionen a l'alumnat els valors de la seva acció i (una part) del reconeixement com a persona social.

[es] Si se acepta que una ciudad es algo más que una conjunción de espacios urbanos, se puede reivindicar la constitución de la ciudad educadora como proyecto pedagógico. El artículo reivindica un proyecto que percibe la ciudad como espacio-objeto de atención y como acción socio-pedagógica. La propuesta responde a un constructo social y educativo que articula la ciudad con una doble condición: como ámbito de conocimiento y como ámbito de acción. Se trata de la idea de acción como finalidad orientada a la consecución de expectativas y logros. Para tal finalidad, hay que entender la ciudad como un elemento cognoscible desde el que se crean conocimientos transculturales obtenidos de la realidad. Esto hace posible proponer experiencias que faciliten el contacto directo con la ciudad. Así, la propuesta se postula a favor de la ciudad como agente educativo, como eje de integración, como fuente permanente de información y como medio didáctico que proporciona aprendizajes. Se llega a la conclusión de que la ciudad educadora debe indagar en la vertiente educativa del espacio urbano y demandar una formación social basada en valores éticos que proporcionen al alumnado los valores de su acción y (una parte) del reconocimiento como persona social.
[ca] Amb la definició de la identitat nacional, molts països tracten de reduir les diferències que hi ha entre la població alhora que en destaquen els trets distintius respecte d'altres nacions. Tanmateix, la història del Canadà, conformada a partir de la migració i la cooperació entre cultures, ha posat en quarantena aquesta definició, ja que ha desenvolupat una concepció d'identitat nacional basada en la diversitat. No obstant això, les polítiques interculturals no sempre es posen en pràctica, i la identitat canadenca es fonamenta sovint en contraposició a la cultura dels EUA. Ara bé, amb la inclusió i valoració dels "altres" a través d'una identitat nacional basada en la diversitat, la societat canadenca ha trobat un mitjà pacífic de donar resposta a les necessitats identitàries de tots els seus ciutadans.

[es] A partir de la definición de identidad nacional, muchos países tratan de reducir las diferencias que existen entre la población, a la vez que destacan sus rasgos distintivos respecto a otras naciones. Sin embargo, la historia de Canadá, conformada a partir de la migración y la cooperación entre culturas, ha puesto en tela de juicio esta definición, ya que ha desarrollado un concepto de identidad nacional basado en la diversidad. No obstante, las políticas interculturales no siempre se ponen en práctica, y la identidad canadiense se construye a menudo en contraposición a la cultura de los EUA. Ahora bien, con la inclusión y la valoración de los "otros" mediante una identidad nacional basada en la diversidad, la sociedad canadiense ha encontrado un medio pacífico de dar respuesta a las necesidades de identidad de todos sus ciudadanos.
[ca] La memòria històrica ha estat objecte, des de fa anys, de molts debats no només entre la classe política i la ciutadania, sinó també entre els historiadors. Aquest article recull les posicions de Paloma Aguilar, Carolyn P. Boyd, Francisco Espinosa, Ismael Saz, Paul Preston, Enrique Moradiellos, Santos Juliá i Pelai Pagès, en un intent d'aclarir posicions i de situar en el present els termes del debat.

[es] El tema de la memoria histórica desde hace años viene siendo objeto de muchos debates no sólo entre la clase política y la ciudadanía, sino también entre los historiadores. El presente artículo recoge las posiciones de Paloma Aguilar, Carolyn P. Boyd, Francisco Espinosa, Ismael Saz, Paul Preston, Enrique Moradiellos, Santos Juliá y Pelai Pagès, en un intento de clarificar posiciones y situar en el presente los términos del debate.
[ca] La batalla de Qadesh (1274 a.C.), la més important de l'Edat del Bronze i el combat més gran de carros de la Història, fou narrada pels dos imperis contendents –l'egipci i l'hitita– com una victòria, fins el punt que a dia d'avui seguim sense saber qui va guanyar realment. Potser per això, la imatge que condensa la batalla més decisiva del món antic fins l'aparició de Roma, Issos (333 a.C.), que enfrontà Alexandre de Macedònia amb Darío de Persia, és la recreació de la fugida del monarca aquemènida en el seu carro front la decidida càrrega del jove macedoni. La fugida es reproduirà de forma pràcticament idèntica dos anys després en la batalla de Gaugamela (331 a.C.). El meravellós mosaic romà trobat a la pompeiana Casa del Faune (120-100 a.C. Museo Nazionale Archeologico, Nàpols) capta amb gran bellesa aquest instant bèl·lic –sigui Issos o Gaugamela– que acredita una victòria indiscutible, i suposa també el clímax de la pel·lícula Alexander, d'Oliver Stone (2005): en el film i finalitzada la batalla de Gaugamela amb la fugida atemorida de Darío, Babilonia –un ciclorama de cinquanta metres de llarg creat per l'artista Steve Mitchell– rep triomfant al valent conqueridor. Com a les imitatio Alexandri de l'Antiguitat, o les pintures modernes de Brueghel, Altdorfer, Pietro de Cortona o Le Brun, Stone construeix el mite d'Alexandre sobre aquest instant precís que determina de forma clara el destí de l'heroi.

[es] La batalla de Qadesh (1274 a.C.), la más importante de la Edad del Bronce y el mayor combate de carros de la Historia, fue narrada por los dos imperios contendientes ¾el egipcio y el hitita¾ como una victoria, hasta el punto de que seguimos sin saber a día de hoy quien ganó realmente. Quizá por eso la imagen que condensa la batalla más decisiva del mundo antiguo hasta la aparición de Roma, Isso (333 a.C.), que enfrentó a Alejandro de Macedonia con Darío de Persia, es la recreación de la huida del monarca aqueménida en su carro ante la carga decidida del joven macedonio. Huida que volvió a repetirse de manera casi idéntica dos años después en la batalla de Gaugamela (331 a.C.). El maravilloso mosaico romano hallado en la pompeyana Casa del Fauno (120-100 a.C. Museo Nazionale Archeologico, Nápoles) capta con gran belleza este instante bélico ¾ya se trate de Isso o de Gaugamela¾ que acredita una victoria indiscutible. La huida de Darío en Gaugamela supone también el clímax de las dos películas sobre Alejandro rodadas por Robert Rossen (1956) y Oliver Stone (2005). Como en las imitatio Alexandri de la Antigüedad, o en las pinturas modernas de Brueghel, Altdorfer, Pietro de Cortona o Le Brun, Rossen y Stone construyen el mito de Alejandro sobre este instante preciso que determina de forma clara el destino del héroe.
[ca] Al capvespre del dimarts 23 de març de 1937, un vaixell de guerra de la Flota Nacional va bombardejar la ciutat de Castelló per primera vegada en la seva història, causant 18 morts i 39 ferits entre la població civil, a més de quantiosos danys morals i materials. Pocs mesos després, en la matinada del diumenge dia 6 de març de 1938, el mateix vaixell va ser torpedinat i enfonsat per un altre de la Flota Republicana al Cap de Pals, perint en l'enfonsament prop de vuit-centes persones. Res ni ningú pot canviar els fets. No obstant això, sí que s'ha de apel·lar a la història dels fets i a la memòria dels seus protagonistes per rememorar i analitzar els episodis tràgics del passat, amb l'objectiu que això mateix no torni a passar mai més.

[es] En el atardecer del martes 23 de marzo de 1937, un buque de guerra de la Flota Nacional bombardeó la ciudad de Castellón por primera vez en su historia, causando 18 muertos y 39 heridos entre la población civil, además de cuantiosos daños morales y materiales. Pocos meses después, en la madrugada del domingo día 6 de marzo de 1938, el mismo buque fue torpedeado y hundido por otro de la Flota Republicana en el Cabo de Palos, pereciendo en el hundimiento cerca de ochocientas personas. Nada ni nadie puede cambiar lo sucedido. Sin embargo, sí que se debe apelar a la historia de los hechos y a la memoria de sus protagonistas para rememorar y analizar los episodios trágicos del pasado, con el objetivo de que esto mismo no vuelva a pasar nunca más.
[ca] El present Pla de Comunicació té com a objectius principals modificar la identitat corporativa per a donar a conèixer UJI Motorsport i aconseguir per mitjà d'ella una millor comunicació entre els seus diferents públics. UJI Motorsport és un equip que competeix en Formula Student, la competició estudiantil de motor més important d'Europa. En l'actualitat s'enfronten més d'un centenar d'equips internacionals cada any, creant l'escenari ideal perquè els estudiants demostren i avaluen les seues capacitats per a oferir un producte complex i integrat en l'exigent entorn d'una competició automobilística. Malgrat la importància de la competició i la seua repercussió, tant en el sector automobilístic com en l'àmbit universitari, fins fa tan sols uns mesos UJI Motorsport no contaba amb un departament de comunicació que gestionara tots els intangibles relacionats amb la comunicació corporativa. Pel mateix motiu, ni tan sols existia una identitat definida que els fera assentar la forma de procedir de l'equip i posicionar-se com un actiu destacat entre els seus públics. Per tot això, des del departament de comunicació de l'equip es proposen diferents accions destinades a cadascun dels públics. Accions que aniran des de la modificació de la identitat en tots els seus vessants, fins a donar a conèixer externament tots els canvis duts a terme o la interiorització per part dels membres de l'equip dels nous elements corporatius.

[es] El presente Plan de Comunicación tiene como objetivos principales modificar la identidad corporativa para dar a conocer UJI Motorsport y conseguir mediante ella una mejor comunicación entre sus diferentes públicos. UJI Motorsport es un equipo que compite en Formula Student, la competición estudiantil de motor más importante de Europa. En la actualidad se enfrentan más de un centenar de equipos internacionales cada año creando el escenario ideal para que los estudiantes demuestren y evalúen sus capacidades para ofrecer un producto complejo e integrado en el exigente entorno de una competición automovilística. Pese a la importancia de la competición y su repercusión tanto en el sector automovilístico como en el ámbito universitario, hasta hace tan solo unos meses UJI Motorsport carecía de un departamento de comunicación que gestionara todos los intangibles relacionados con la comunicación corporativa. Por el mismo motivo, ni siquiera existía una identidad definida que les hiciera asentar la forma de proceder del equipo y posicionarse como un activo destacado entre sus públicos. Por todo ello, desde el departamento de comunicación del equipo se proponen diferentes acciones destinadas a cada uno de los públicos. Acciones que irán desde la modificación de la identidad en todas sus vertientes, hasta dar a conocer externamente todos los cambios llevados a cabo o la interiorización por parte de los miembros del equipo de los nuevos elementos corporativos.