BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] El desenvolupament dels estudis sobre el monacat a la Corona de Castella a l'últim mig segle ha renovat la nostra visió del mateix amb la incorporació de nous temes i la reconsideració dels anteriors. L'anàlisi dels dominis monàstics, la relació entre monestirs i societat, la creació i gestió de la memòria, el monacat femení o les formes de vida monàstica i les regles i els costums han atret l'atenció dels historiadors. Això ha permès millorar el nostre coneixement de l'economia, de la societat o de la cultura en general, així com dels monestirs i de les comunitats que els ocupaven.

[es] El desarrollo de los estudios sobre el monacato en la Corona de Castilla en el último medio siglo ha renovado nuestra visión del mismo con la incorporación de nuevos temas y la reconsideración de los anteriores. El análisis de los dominios monásticos, la relación entre monasterios y sociedad, la creación y gestión de la memoria, el monacato femenino o las formas de vida monástica y las reglas y costumbres han atraído la atención de los historiadores. Ello ha permitido mejorar nuestro conocimiento de la economía, de la sociedad o de la cultura en general, así como de los monasterios y las comunidades que los ocupaban.
[ca] Com a tècnica suposadament nascuda al segle XVIII, la pràctica d'assegurar la vida és un tema que encara roman per investigar. En aquest article es demostra que la contractació d'assegurances de vida era ja habitual a Espanya dos segles abans. En aquest sentit, s'estudia la legislació existent, especialment les Ordenances de Contractació d'Assegurances del Consolat de Castella a Bruges del 1568, però sobretot les nombroses pòlisses conservades, i s'estudien les de l'espanyol Juan Henríquez, el corredor d'assegurances d'Anvers més important als anys 1562 i 1563, com també i, fonamentalment, les 174 pòlisses conservades en l'arxiu del Consolat de Burgos dels anys 1566-1605. La majoria van ser contractades per persones que prestaven ducats, però que exigien, com a garantia de pagament, la signatura d'una assegurança de vida per part de qui rebia els diners. De fet, un sistema que segueix predominant en la pràctica bancària actual.

[es] El tema del surgimiento de la práctica de asegurar la vida está aún por investigar, ya que se suponía que era una técnica nacida en el siglo XVIII. En este artículo se demuestra cómo la contratación de seguros de vida era ya habitual en la España dos siglos antes. Para ello se estudia la legislación existente, especialmente las Ordenanzas de Contratación de Seguros del Consulado de Castilla en Brujas de 1568, pero sobre todo las numerosas pólizas conservadas. Se estudian las del español Juan Henríquez, el mayor corredor de seguros de Amberes en 1562 y 1563, y, fundamentalmente, las 174 pólizas conservadas en el archivo del Consulado de Burgos de los años 1566-1605. La mayor parte de ellas fueron contratadas por personas que prestaban ducados, pero que exigían, como garantía de pago, la firma de un seguro de vida por parte del que recibía el dinero. De hecho, un sistema que sigue predominando en la práctica bancaria de la actualidad.
[ca] El text analitza la relació que té el comerç ambulant amb el flux vertiginós de la ciutat, amb viatgers que sempre es troben en moviment. Per a això s'amplia conceptualment la venda al carrer a partir de la interdependència que posseeix amb els seus clients, els quals, al mateix temps, són subjectes ambulants. Es parteix del fet que les activitats comercials als espais públics (o catalogats com d'accés públic) s'han desenvolupat en paral·lel a les pràctiques mòbils de consum dels compradors en el marc de la "metropolització" de San José.

[es] El texto analiza la relación que tiene el comercio ambulante con el flujo vertiginoso de la ciudad, de viajeros y viajeras que siempre están en movimiento. Para esto, amplia conceptualmente la venta callejera a partir de la interdependencia que posee con sus clientes, que asimismo son sujetos ambulantes. Se parte de que las actividades comerciales en los espacios públicos (o catalogados como de acceso público) se han desarrollado análogamente a las prácticas móviles de consumo de compradores y compradoras en el marco de la "metropolización" de San José.
[ca] Una de les evolucions característiques del català, enfront d'altres llengües romàniques, és el tancament en [e] de A àtona en síl·laba final travada llatina o romànica (RŎSAS &gt; roses, CANTANT &gt; canten, ASPARĂGU &gt; espàrrec). Malgrat això, les terminacions àtones de primera i segona persona del plural de l'imperfet d'indicatiu i del condicional coneixen en parlars nord- occidentals variants que sembla que restringeixin l'abast del tancament esmentat ([kan'taβam], [kanta'ɾiaw]). En el present article, partint d'un corpus enregistrat en quaranta localitats nord- occidentals, es delimita l'àrea en què les terminacions àtones -AMUS, -ATIS han arribat a un resultat diferent de -em, -eu. Tot seguit, amb l'ajuda de materials cartografiats en l'Atles Lingüístic del Domini Català (ALDC) i de documents aplegats en el Corpus Informatitzat del Català Antic (CICA), es descarta la possibilitat que les variants nord-occidentals estudiades es puguin explicar en termes estrictament fonètics. Finalment, a l'empara del marc teòric de la morfologia natural, es basteix una justificació per als canvis en les terminacions àtones de primera i segona persona del plural, la qual parteix de la conversió de variants al·lofòniques en autèntics al·lomorfs, gràcies a la redistribució dels quals dins dels paradigmes temporals s'assoleix una major congruència del sistema flexiu verbal.

[es] Una de las evoluciones características del catalán, frente a otras lenguas románicas, es el cierre en [e] de A átona en sílaba final trabada latina o románica (RŎSAS &gt; roses, CANTANT &gt; cantant, ASPARĂGU &gt; espàrrec). A pesar de ello, las terminaciones átonas de primera y segunda persona del plural del imperfecto de indicativo y del condicional conocen en hablas nordoccidentales variantes que parece que restrinjan el alcance del cierre mencionado ([kan'taβam], [kanta'ɾiaw]). En el presente artículo, partiendo de un corpus grabado en cuarenta localidades nordoccidentales, se delimita el área en que las terminaciones átonas -AMUS, -ATIS han llegado a un resultado diferente a -em, -eu. A continuación, con la ayuda de materiales cartografiados en el Atlas Lingüístico del Dominio Catalán (ALDC) y de documentos reunidos en el Corpus Informatitzat del Català Antic (CICA), se descarta la posibilidad que las variantes nordoccidentales estudiadas se puedan explicar en términos estrictamente fonéticos. Finalmente, al amparo del marco teórico de la morfología natural, se construye una justificación para los cambios en las terminaciones átonas de primera y segunda persona del plural, que parte de la conversión de variantes alofónicas en auténticos alomorfos, gracias a su redistribución dentro de los paradigmas temporales se logra una mayor congruencia del sistema flexivo verbal.
[ca] La intenció d'aquest article és donar compte de noves modalitats de desposseïment a Colòmbia propiciades per l'aprofundiment en l'extractivisme al país, amb l'excusa de la modernització. A aquest fi, considerem pertinents les anàlisis de la geografia crítica, l'ecologia política i el pensament descolonial, així com les aportacions que l'estudi de la financiarització de l'economia, en aquest cas, aplicat a la natura, ens pot fer per a assolir una comprensió multiescalar. El text es divideix en tres parts: i) una revisitació de la geopolítica actual pel que fa a la nova divisió internacional del treball i l'acumulació per desposseïment proposades per la geografia crítica de David Harvey (2004), ii) un apropament conceptual a les racionalitats sobre el territori des dels plantejaments de Maristella Svampa especialment, i iii) una visió des dels processos de resistència a l'avenç de l'extractivisme.

[es] La intención de este artículo es dar cuenta de nuevas modalidades de despojo en Colombia propiciadas por la profundización del extractivismo en el país, con la excusa de su modernización. Para esto consideramos pertinentes los análisis de la geografía crítica, la ecología política y el pensamiento decolonial y los aportes que el estudio de la financiarización de la economía, en este caso aplicado a la naturaleza, pueden brindarnos en aras de una comprensión multiescalar. El texto se divide en tres partes: i) Una revisitación a la geopolítica actual en términos de la nueva división internacional del trabajo y la acumulación por desposesión propuestas por la geografía crítica de David Harvey (2004). II) Un acercamiento conceptual a las racionalidades sobre el territorio, desde los planteamientos de Maristella Svampa especialmente y iii) Una visión desde los procesos de resistencia a la avanzada del extractivismo.
[ca] Aquest article explora la història actual de l'evolució del museu de l'ESMA i exposa que el treball de memòria col·lectiva intrínsec i conflictiu implicat es caracteritza pels desitjos en conflicte per recordar i oblidar arrelats a l'Esma, un espai públic, físic i visible.

[es] Este documento explora la historia presente del desarrollo del museo de la ESMA, argumentando que la obra de memoria histórica intrínseca y conflictiva implicada se caracteriza por deseos rivales de recordar y olvidar, enraizados en el espacio físico, visible y público de la ESMA.
[ca] Aquest article analitza el procés d'autocrítica i intent d'actualització doctrinari - identitària realitzat per un grup o fracció peronista durant la transició a la democràcia argentina (1983-1989 ) . En primer lloc, el text aborda la crisi del Partit Justicialista després de l'última Dictadura militar i el sorgiment de la Renovació Peronista com a alternativa a l'ordre tradicional del partit , després de ser derrotat en les eleccions presidencials de 1983. En segon lloc, i més específicament , analitza les propostes teòriques i metodològiques d'un grup d'intel·lectuals partidaris nucleados al voltant de la revista Units , publicació que va expressar les idees més rupturistes de l'anomenada Renovació , que va buscar , sense èxit , modernitzar la cultura política d'un partit sense tradició democràtica.

[es] Este artículo analiza el proceso de autocrítica e intento de actualización doctrinario-identitaria realizado por un grupo o fracción peronista durante la transición a la democracia argentina (1983-1989). En primer lugar, el texto aborda la crisis del Partido Justicialista tras la última Dictadura militar y el surgimiento de la Renovación Peronista como alternativa al orden tradicional del partido, después de ser derrotado en las elecciones presidenciales de 1983. En segundo lugar, y más específicamente, analiza las propuestas teóricas y metodológicas de un grupo de intelectuales partidarios nucleados alrededor de la revista Unidos, publicación que expresó las ideas más rupturistas de la llamada Renovación, que buscó, sin éxito, modernizar la cultura política de un partido sin tradición democrática.
[ca] L'objectiu d'aquest treball és mostrar, a partir del cas pràctic de l'obra de Francis Ponge, com el subjecte líric d'una producció deliberadament no subjectivista pot construir-se, precisament, per l'absència d'aquest subjecte i en oposició a l'objecte que recrea, perquè en ser la desaparició del subjecte una estratègia retòrica per a manifestar l'objecte, els trets lingüístics i la pròpia intencionalitat comunicativa dels textos no fan sinó definir el subjecte en qüestió. En el cas de l'obra de Francis Ponge, el subjecte líric coincideix amb el subjecte històric Francis Ponge, però amb independència d'aquest fet, i per tant el que reivindica aquest treball és que no hi ha res objectiu en la llengua, com tampoc no ho és la realitat representada, perquè tot objecte pressuposa un subjecte.

[es] El propósito de este trabajo es el de mostrar, a partir del caso de la obra de Francis Ponge, cómo el sujeto lírico de una producción deliberadamente no subjetivista puede construirse, precisamente, ante la ausencia de ese sujeto y por oposición al objeto que recrea, pues siendo la desaparición del sujeto una estrategia retórica para manifestar el objeto, tanto los rasgos lingüísticos como la propia intencionalidad comunicativa de los textos no hacen sino definir a ese sujeto en cuestión. En el caso de la obra de Ponge, el sujeto lírico coincide con el sujeto histórico Francis Ponge, pero con independencia de este hecho, lo que reivindica este trabajo es que nada en la lengua es objetivo, como tampoco lo es la realidad representada, pues todo objeto presupone un sujeto.
[ca] L'objectiu d'aquest assaig és reflexionar sobre les implicacions del suïcidi feminicida com a fet individual, social i biopolític, sobre la base d'un exercici reflexiu i la tensió entre diferents autors que han abordat aquesta temàtica. Es proposa llegir la història de vida de Josefa a la novel·la "Tres mil viatges al sud" de Manuel Machuca, en clau biopolítica i des del concepte de suïcidi feminicida encunyat per Diana Russell i treballat extensament per Rita Laura Segato. A les històries que relata l'autor s'evidencien les múltiples opressions que travessen les històries de dones. S'explicita una violència sistèmica emparada a l'ordre patriarcal, colonial i capitalista dels nostres temps i un model de cures i pràctica clínica com a dispositius de control social. Es reconeix com la medicalització i medicamentalització de les nostres vides, produïda i reproduïda des de l'actual model mèdic hegemònic, afavoreix i accentua totes les violències estructurals que avui persisteixen. Lluny de pretendre una simplificació d'un debat complex, sempre vigent, com és aquell respecte del suïcidi i, més encara, del suïcidi feminicida, compartir aquesta reflexió és un intent d'obrir espais de diàleg reflexiu i d'acció col·lectiva al voltant de les implicacions biopolítiques de la pràctica assistencial. PARAULES CLAU: Medicalització; medicamentalització; suïcidi feminicida; biopolítica; patriarcapitalisme.

[es] El objetivo de este ensayo es reflexionar sobre las implicancias del suicidio feminicida como hecho individual, social y biopolítico, en base a un ejercicio reflexivo y la tensión entre distintos autores que han abordado esta temática. Se propone leer la historia de vida de Josefa en la novela "Tres mil viajes al sur" de Manuel Machuca, en clave biopolítica y desde el concepto de suicidio feminicida acuñado por Diana Russell y trabajado extensamente por Rita Laura Segato. En las historias que relata el autor se evidencian las múltiples opresiones que atraviesan las historias de mujeres. Se explicita una violencia sistémica amparada en el orden patriarcal, colonial y capitalista de nuestros tiempos y un modelo de cuidados y práctica clínica como dispositivos de control social. Se reconoce cómo la medicalización y medicamentalización de nuestras vidas, producida y reproducida desde el actual modelo médico hegemónico, favorece y acentúa todas aquellas violencias estructurales que hoy persisten. Lejos de pretender una simplificación de un debate complejo, siempre vigente, como es aquel respecto del suicidio y más aún, del suicidio feminicida, compartir esta reflexión es un intento por abrir espacios de diálogo reflexivo y acción colectiva en torno a las implicancias biopolíticas de la práctica asistencial. PALABRAS CLAVE: medicalización; medicamentalización; suicidio feminicida; biopolítica; patriarcapitalismo.
[ca] Actualment, els dissenys metodològics mixtos s'utilitzen sovint en la recerca educativa amb la finalitat d'aconseguir una major comprensió de l'objecte d'estudi. Aquest tipus de dissenys impliquen un conjunt de processos sistemàtics, empírics i crítics de recerca per a la recollida, l'anàlisi, la integració i la discussió de dades quantitatives i qualitatives. Partint d'això, el present article s'estructura en dues parts: en la primera es fa una breu descripció dels dissenys metodològics mixtos, i en la segona es presenta el procés d'elaboració i aplicació de dues tècniques de recollida d'informació (el qüestionari i l'entrevista). Aquesta segona part es desenvolupa en el marc d'una recerca que segueix un disseny de triangulació concurrent i que té com a objectiu general conèixer el desenvolupament de competències, l'exercici de participació i el servei realitzat per estudiants que participen en projectes d'aprenentatge servei.

[es] En la actualidad, los diseños metodológicos mixtos se utilizan de manera frecuente en la investigación educativa con el fin de lograr un mayor entendimiento del objeto de estudio. Los diseños mixtos implican un conjunto de procesos sistemáticos, empíricos y críticos de investigación para la recogida, el análisis, la integración y la discusión de datos cuantitativos y cualitativos. En base a ello, el presente artículo se estructura en dos partes. En la primera, se expone una breve descripción sobre los diseños metodológicos mixtos. En la segunda se presenta el proceso de elaboración y aplicación de dos técnicas de recogida de información (el cuestionario y la entrevista). Esta segunda parte se desarrolla en el marco de una investigación que sigue un diseño de triangulación concurrente y que tiene como objetivo general; Conocer el desarrollo de competencias, el ejercicio de participación y el servicio realizado por estudiantes que participan en proyectos de aprendizaje y servicio.
[ca] En aquest article es pretén descriure de forma clara les principals avantatges i els beneficis obtinguts en utilitzar les eines ofertes en el núvol per a l'elaboració d'un projecte docent d'àmbit universitari

[es] En este artículo se pretenden describir de forma clara las principales ventajas y los beneficios obtenidos al utilizar las herramientas ofrecidas en la nube para la elaboración de un proyecto docente de ámbito universitario
[ca] Aquesta investigació parteix del fet que el coneixement dels processos d'inserció laboral en l'educació superior és una informació clau per millorar el pla d'estudis i adequar la formació universitària a les demandes reals del mercat laboral. La recerca està contextualitzada en la diplomatura d'Educació Social en el moment just d'elaboració del nou grau d'Educació Social, i pretén conèixer quines han estat les trajectòries al mercat laboral dels seus diplomats i diplomades. Per aquest motiu, s'ha portat a terme un estudi descriptiu i complet. La població de referència correspon a les promocions de la diplomatura des del curs 1995-1996 fins al 2004 2005. La mostra final ha estat de 369 estudiants. Dins d'aquesta mostra s'han analitzat separadament els resultats del col•lectiu d'estudiants immigrants. Els resultats obtinguts fan un recorregut des de com són i qui són fins a com ha estat la seva inserció en tots aquests anys. A partir d'aquí, les conclusions que es presenten s'estructuren en tres apartats: el perfil d'inserció, la professió i la situació del col•lectiu d'estudiants immigrants. Finalment, l'equip investigador fa una sèrie de propostes de millora que caldria tenir presents en el nou context educatiu.

[es] Esta investigación parte de la premisa que el conocimiento de los procesos de inserción laboral en educación superior es una información clave para mejorar el plan de estudios y adecuar la formación universitaria a las demandas reales del mercado laboral. La investigación está contextualizada en la diplomatura de Educación Social en el momento justo de la elaboración del nuevo grado de Educación Social y pretende conocer cuáles han sido las trayectorias al mercado laboral de sus diplomados y diplomadas. Por este motivo, se ha llevado a cabo un estudio descriptivo y comprehensivo. La población de referencia corresponde a las promociones de la diplomatura desde el curso 1995-96 hasta el curso 2004-05. La muestra final ha sido de 369 estudiantes. Dentro de esta muestra se ha analizado, separadamente, los resultados del colectivo de estudiantes inmigrantes. Los resultados obtenidos hacen un recorrido desde cómo son y quienes son hasta cómo ha sido su inserción en todos estos años. A partir de aquí, las conclusiones que se presentan se estructuran en tres apartados , el perfil de inserción, la profesión y la situación del colectivo de estudiantes inmigrantes. Finalmente, el equipo investigador hace una serie de propuestas de mejora que haría falta considerar en el nuevo contexto educativo.
[ca] En aquest article es presenta una experiència d'ús de la ludificació com a estratègia d'aprenentatge actiu a l'aula incorporada a Economia d'Amèrica Llatina, assignatura avançada de la carrera de Llicenciat en Economia de la Universitat de la República, Uruguai. Es tracta d'una innovació basada en experiències anteriors que va ser aplicada durant el curs 2021 en forma coordinada en els diferents grups de seminari. L'aplicació simultània va ser de vital importància ja que va permetre l'ajustament previ de l'activitat i l'avaluació conjunta amb l'equip docent i els estudiants. L'opinió dels estudiants va ser molt favorable a la instrumentació d'aquest tipus d'estratègies, aportant inputs per a la millora.

[es] En este artículo se presenta una experiencia de uso de la ludificación como estrategia de aprendizaje activo en el aula incorporada en Economía de América Latina, asignatura avanzada de la carrera de Licenciado en Economía de la Universidad de la República, Uruguay. Se trata de una innovación basada en experiencias anteriores que fue aplicada durante el curso 2021 en forma coordinada en los diferentes grupos de seminario. La aplicación simultánea fue de vital importancia en tanto permitió el ajuste previo de la actividad y su evaluación conjunta con el equipo docente y los estudiantes. La opinión de los estudiantes fue muy favorable a la instrumentación de este tipo de estrategias, aportando insumos para su mejora.
[ca] En aquest treball presentem uns models de fortificació estandarditzada construïts per l'exèrcit nacional durant la Guerra Civil Espanyola. Apareixen a la bibliografia des del primer moment, però fins ara no se n'havia investigat l'origen, exposat les seves característiques, ni aprofundit en l'estudi. Els nius C.G.I.S. van ser dissenyats per la Comandància General d'Enginyers de Salamanca el 1937 i es van construir en diferents fronts (almenys Centre, Aragó i Andalusia). Tenien una estructura mixta, de metall i formigó. Temps després, al front de Madrid es va generar un model de reducte defensiu (anomenat conjugat) centrat en un fortí compost per 4 nius G.G.I.S. units. A la feina s'exposa la documentació d'arxiu localitzada sobre aquestes obres, que es complementa amb l'obtinguda per l'anàlisi de les restes materials, emprada principalment per comprendre el procés constructiu.

[es] Presentamos en este trabajo unos modelos de fortificación estandarizada construidos por el ejército nacional durante la Guerra Civil Española. Aparecen en la bibliografía desde el primer momento, pero hasta ahora no se había investigado su origen, expuesto sus características, ni profundizado en su estudio. Los nidos C.G.I.S. fueron diseñados por la Comandancia General de Ingenieros de Salamanca en 1937 y se construyeron en diferentes frentes (al menos Centro, Aragón y Andalucía). Tenían una estructura mixta, de metal y hormigón. Tiempo después, en el frente de Madrid se generó un modelo de reducto defensivo (llamado conjugado) centrado en un fortín compuesto por 4 nidos G.G.I.S. unidos. En el trabajo se expone la documentación de archivo localizada sobre estas obras, que se complementa con la obtenida por el análisis de los restos materiales, empleada principalmente para comprender el proceso constructivo.