[ca] &nbsp; Parlar d'inclusió i de Necessitats Educatives Especials (d'ara endavant NEE) és parlar d'una relació bidireccional que s'ha consolidat a través del temps. Una relació que molts professionals de la salut i, sobretot, de l'Educació Diferencial, s'han preocupat de cultivar dia a dia en el seu exercici diari. Aquesta preocupació ha esdevingut un imperatiu ètic. I amb justa raó, atès que és de capital importància assumir un compromís seriós sobre això. &nbsp; Hi ha moltes definicions sobre el concepte de NEE. En aquest escrit la considerarem com un terme que es fa servir per distingir qualsevol estudiant que presenti problemes o dificultats per progressar en el seu aprenentatge i complir els objectius curriculars. &nbsp; Aquí la Neuroeducació cobra especial rellevància. Precisament, va sorgir com una manera de comprendre el procés educatiu sobre la base dels coneixements disponibles sobre el cervell i el sistema nerviós i que els laboratoris de ciències bàsiques posaven a disposició de la comunitat. El concepte es concep com una disciplina que busca combinar les aportacions de la neurociència, la psicologia, les ciències cognitives i l'educació centrant-se en la comprensió de com aprèn el cervell i s'enfoca a utilitzar aquesta informació disponible per poder desenvolupar nous mètodes que puguin donar suport a l'orientació de noves propostes de noves adequacions curriculars i de noves polítiques educatives. A més, sustenta el treball educatiu a aquest nivell en diversos principis fonamentals: la plasticitat cerebral, l'educació emocional i un model biopsicosocial en el treball amb persones amb NEE. Allò considerant que presenten, habitualment, diversos problemes en habilitats variades tals com la integració sensorial, el funcionament dels sistemes atencionals i del llenguatge, de manera que evidentment es requereix un abordatge especialitzat i sustentat en diferents tècniques. &nbsp; Les NEE s'han envoltat permanentment de neuromits, entesos com una sèrie de creences errònies o sense fonament que relacionen troballes en neurociència. Aquestes creences s'han expandit ràpidament dins de la comunitat i es transformen en coneixements sòlids, quan realment no ho són, considerant el desconeixement regnant respecte a com funciona realment el cervell. A això li sumem que, moltes vegades, les descobertes científiques són simplificades o exagerades quan s'informen a través dels diferents mitjans de comunicació. &nbsp; Finalment cal indicar que les persones amb NEE han de ser considerades educativament com a éssers humans integrals, en la seva dimensió cognitiva i també emocional atès que aquestes dues esferes no poden ni han de ser considerades com a elements independents. La Neuroeducació reforça aquesta postura i ens orienta sobre com podem enfortir el procés educatiu d'una manera inclusiva i sense discriminació.

[en] Talking about inclusion and Special Educational Needs (hereinafter SEN) is talking about a bidirectional relationship that has been consolidated over time. A relationship that many health professionals and, above all, Differential Education, have taken care to cultivate day by day in their daily performance. This concern has become an ethical imperative. And rightly so, given that it is of capital importance to make a serious commitment in this regard. &nbsp; There are many definitions of the concept of SEN. In this writing we will consider it as a term that is used to distinguish any student who presents problems or difficulties in progressing in their learning and meeting curricular objectives. &nbsp; Here Neuroeducation takes on special relevance. Precisely, it emerged as a way of understanding the educational process based on the knowledge available about the brain and nervous system that basic science laboratories made available to the community. The concept is conceived as a discipline that seeks to combine the contributions of neuroscience, psychology, cognitive sciences and education, focusing on understanding how the brain learns and focusing on using this available information to develop new methods that can support in the orientation of new proposals for new curricular adjustments and new educational policies. It also supports educational work at this level on several fundamental principles: brain plasticity, emotional education and a biopsychosocial model in working with people with SEN. This considering that they usually present various problems in various skills such as sensory integration, the functioning of attentional systems and language, which obviously requires a specialized approach supported by different techniques. &nbsp; The NEE have been permanently surrounded by neuromyths, understood as a series of erroneous or unfounded beliefs that relate findings in neuroscience. These beliefs have expanded rapidly within the community and are transformed into solid knowledge, when in reality they are not, considering the lack of knowledge. prevailing regarding how the brain really works. To this we add that, many times, scientific discoveries are simplified or exaggerated when they are reported through different media. &nbsp; Finally, it is necessary to indicate that people with SEN must be considered educationally as integral human beings, in their cognitive and also emotional dimensions given that these two spheres cannot and should not be considered as independent elements. Neuroeducation reinforces this position and guides us on how we can strengthen the educational process in an inclusive way and without discrimination.