[ca] La present tesi doctoral, constituïda per compendi de quatre estudis, es focalitza en els ensenyaments que condueixen a les titulacions de tècnic/a esportiu i tècnic/a esportiu superior de les especialitats dels esports d'hivern, muntanya i escalada a Espanya. Les activitats fisicoesportives en el medi natural són cada vegada més populars: recerca prèvia constata un augment del nombre de persones practicants, de persones professionals dedicades i d'empreses de turisme actiu. Totes aquestes activitats s'han oficialitzat, convertit en una indústria emergent i exerceixen un poderós paper com a motor econòmic. Es necessita personal tècnic qualificat, així com formació de qualitat per a aquestes persones professionals. Fonamentats sobre el discurs pedagògic de Bernstein, el model descriptiu del currículum de Coles & Grant, el model d'increment de l'efectivitat del personal tècnic de Keiser, Lawrenz & Appleton, els tipus de plans d'avaluació en funció d'unitats d'anàlisi de Jornet i col·laboradors/es i la teoria dels stakeholders, els objectius d'aquesta recerca pretenen explorar les següents qüestions: a) Existeix homogeneïtat en les normatives que estableixen els ensenyaments conduents a les titulacions de Tècnic/a Esportiu i Tècnic/a Esportiu Superior dels esports d'hivern, muntanya i escalada en les diferents Comunitats Autònomes d'Espanya?; b) Quines són les principals línies de millora d'aquests ensenyaments?; c) Com els diferents agents implicats perceben els ensenyaments objecte d'estudi?; d) Els ensenyaments objecte d'estudi reuneixen els coneixements requerits per els i les tècnics esportius en l'exercici de la seva activitat professional?; i e) Quina és la lògica i la consciència subjacents en la construcció del currículum d'aquests ensenyaments? S'ha establert un disseny metodològic de mètodes múltiples. Els dos primers estudis adopten un enfoc qualitatiu basat en una anàlisi de contingut exploratòria dels textos de les normatives estatals i autonòmiques que estableixen els ensenyaments. El tercer estudi adopta un enfoc quantitatiu de tipus no experimental i transversal, amb l'administració d'un qüestionari ad hoc. S'ha emprat un mostreig de tipus no probabilístic casual i basat en criteris d'inclusió. Les persones participants són 350, de les quals 328 són tècnics/es (0.6% gènere no binari; 18.6% dones; 80.8% homes) i 22 són ocupadors/es (13.6% dones; 86.4% homes), les quals registren 405 casos vàlids; 372 es responen com a tècnic/a esportiu i 33 com a ocupador/a. El quart estudi, de tall qualitatiu i seguint un paradigma social-constructivista, utilitza entrevistes semiestructurades i grups de discussió. S'ha usat una estratègia de mostreig basada en criteris, mostreig de variació màxima i mostreig de 'bola de neu'. Les persones participants són 46 agents clau implicats (23.9% dones, 76.1% homes). L'enfocament de codificació de les dades i el desenvolupament dels temes es van realitzar seguint una anàlisi temàtica. Es reporta heterogeneïtat entre la normativa que estableix els ensenyaments en les diverses comunitats autònomes i en comparació amb la normativa estatal en qüestions de rellevància. Les anàlisis especifiquen clars aspectes de millora dels ensenyaments: els agents implicats en l'actualització curricular, l'estructura general de les titulacions, la càrrega lectiva total, les proves d'accés, els mòduls, la distribució horària i la proporció d'hores teòriques i pràctiques, l'avaluació, el bloc de formació pràctica, el model de professorat i, alhora, també destaquen carències formatives concretes. Es constata l'existència d'una mercantilització dels ensenyaments que es fa evident en les proves d'accés, l'avaluació i el bloc de formació pràctica. Els estudis ofereixen una anàlisi crítica i profunda que proposa línies a seguir per a la millora dels ensenyaments conduents a les titulacions de tècnic/a esportiu i tècnic/a esportiu superior dels esports d'hivern, muntanya i escalada a Espanya.

[es] La presente tesis doctoral, constituida por compendio de cuatro estudios, se focaliza en las enseñanzas que conducen a las titulaciones de técnico/a deportivo y técnico/a deportivo superior de las especialidades de los deportes de invierno, montaña y escalada en España. Las actividades físico-deportivas en el medio natural son cada vez más populares: investigaciones previas constatan un aumento del número de personas practicantes, de personas profesionales dedicadas y de empresas de turismo activo. Todas estas actividades se han oficializado, convertido en una industria emergente y ejercen un poderoso papel como motor económico. Se necesita personal técnico calificado, así como formación de calidad para estas personas profesionales. Fundamentados sobre el discurso pedagógico de Bernstein, el modelo descriptivo del currículum de Coles & Grant, el modelo de incremento de la efectividad del personal técnico de Keiser, Lawrenz & Appleton, los tipos de planes de evaluación en función de unidades de análisis de Jornet y colaboradores/as y la teoría de los stakeholders, los objetivos de esta investigación pretenden explorar las siguientes cuestiones: a) ¿Existe homogeneidad en las normativas que establecen las enseñanzas conducentes en las titulaciones de técnico/a deportivo y técnico/a deportivo superior de los deportes de invierno, montaña y escalada en las diferentes Comunidades Autónomas de España?; b) ¿Cuáles son las principales líneas de mejora de estas enseñanzas?; c) ¿Cómo los diferentes agentes implicados perciben las enseñanzas objeto de estudio?; d) ¿Las enseñanzas objeto de estudio reúnen los conocimientos requeridos por los y las técnicos deportivos en el ejercicio de su actividad profesional?; y e) ¿Cuál es la lógica y la conciencia subyacentes en la construcción del currículum de estas enseñanzas? Se ha establecido un diseño metodológico de métodos múltiples. Los dos primeros estudios adoptan un enfoque cualitativo basado en un análisis de contenido exploratorio de los textos de las normativas estatales y autonómicas que establecen las enseñanzas. El tercer estudio adopta un enfoque cuantitativo de tipo no experimental y transversal, mediante la administración de un cuestionario ad hoc. Se ha empleado un muestreo de tipo no probabilístico casual y basado en criterios de inclusión. Las persones participantes son 350, de las cuales 328 son técnicos/as (0.6% género no binario; 18.6% mujeres; 80.8% hombres) y 22 son empleadores/as (13.6% mujeres; 86.4% hombres), las cuales registran 405 casos válidos; 372 se responden como técnico/a deportivo y 33 como empleador/a. El cuarto estudio, de orientación cualitativa y siguiendo un paradigma social- constructivista, utiliza entrevistas semiestructuradas y grupos de discusión. Se ha usado una estrategia de muestreo basada en criterios, muestreo de variación máxima y muestreo de 'bola de nieve'. Las personas participantes son 46 agentes clave implicados (23.9% mujeres, 76.1% hombres). El enfoque de codificación de los datos y el desarrollo de los temas se realizaron siguiendo un análisis temático. Se reporta heterogeneidad entre los textos de las normativas que establecen las enseñanzas en las diversas comunidades autónomas y en comparación con la normativa estatal en cuestiones de relevancia. Los análisis especifican claros aspectos de mejora de las enseñanzas: los agentes implicados en la actualización curricular, la estructura general de las titulaciones, la carga lectiva total, las pruebas de acceso, los módulos, la distribución horaria y la proporción de horas teóricas y prácticas, la evaluación, el bloque de formación práctica, el modelo de profesorado y, a la vez, también destacan carencias formativas concretas. Se constata la existencia de una mercantilización de las enseñanzas que se hace evidente en las pruebas de acceso, la evaluación y el bloque de formación práctica. Los estudios ofrecen un análisis crítico y profundo que propone líneas a seguir para la mejora de las enseñanzas conducentes a las titulaciones de técnico/a deportivo y técnico/a deportivo superior de los deportes de invierno, montaña y escalada en España.