[ca] El drenatge ventricular extern (DVE) és un dispositiu invasiu àmpliament utilitzat a la patologia neurocrítica. La ventriculitis associada a aquest dispositiu és una de les seves complicacions i el diagnòstic és un repte clínic degut a que no existeix definició consensuada. La simptomatologia sovint queda emmascarada tant per la pròpia patologia que motiva la col·locació del DVE, com per l'ús de sedants i antipirètics, a més, la bioquímica del líquid cefalorraquidi (LCR) és difícil d'interpretar ja que sovint està contaminat de sang i els paràmetres clàssics de sèpsia a sang perifèrica (SP) no han demostrat tenir rellevància perquè es tracta, generalment, d'una infecció localitzada. La sang intraventricular pot provocar també inflamació estèril de l'LCR amb augment de la pleocitosi, proteinorràquia i disminució de glucosa. El Gold Standard per al diagnòstic de ventriculitis segueix sent el cultiu de l'LCR sempre que s'acompanyi de sospita clínica o de bioquímica d'LCR compatible però, sovint, el resultat pot ser negatiu pel freqüent ús d'antibioticoteràpia en els pacients crítics, a més es triguen varis dies per obtenir el resultat (des de 48h fins a 10 dies) i, en cas de ser positiu, no diferència entre colonització i infecció. Recentment a la literatura s'ha descrit el Cell Index (ràtio entre leucòcits i eritròcits entre LCR i SP) com a eina diagnòstica. La hipòtesi d'aquesta tesi doctoral és determinar si tant el Cell Index com el lactatLCR poden tenir utilitat clínica en el diagnòstic d'aquesta patologia. Per demostrar aquesta hipòtesi s'ha dissenyat un estudi observacional retrospectiu on s'han analitzat mostres d'LCR i sang perifèrica en pacients amb contaminació ventricular. Aquesta població s'ha classificat prenent com a base la presència de ventriculitis. Per identificar els factors de risc relacionats de forma independent en el diagnòstic de ventriculitis relacionada amb DVE s'ha realitzat una anàlisi multivariada amb els paràmetres clínics i analítics que han sigut significatius a l'anàlisi bivariada. A més, la població amb ventriculitis s'ha diferenciat en dos grups segons la presència d'un cultiu d'LCR negatiu o positiu i, en aquest últim cas, s'ha diferenciat en funció de si el cultiu d'LCR és positiu per gèrmens Gram-positius o Gram-negatius. També s'ha analitzat el Cell Index en els pacients amb mostra en el moment de col·locació del DVE i en els que no presenten contaminació ventricular a les proves d'imatge. Resultats. S'han identificat com a factors de risc per al diagnòstic de ventriculitis el Cell Index > o igual a 5, la ràtio glucosa LCR/SP < o igual a 0,4 i un temps de permanència del DVE > o igual a 7 dies. Indiferentment del resultat del cultiu de l'LCR en la població amb ventriculitis s'han trobat diferències amb el Cell Index respecte al grup control. I tot i que el Cell Index en la població amb ventriculitis per gèrmens Gram-negatius és significativament més alt que per gèrmens Gram-positius hi ha diferències significatives independentment del germen respecte a la població sense ventriculitis.

[es] El drenaje ventricular externo (DVE) es un dispositivo invasivo ampliamente utilizado en la patología neurocrítica. La ventriculitis asociada a este dispositivo es una de sus complicaciones y el diagnóstico es un reto clínico debido a que no existe definición consensuada. La sintomatología a menudo queda enmascarada tanto por la propia patología que motiva la colocación del DVE, como por el uso de sedantes y antipiréticos; además, la bioquímica del líquido cefalorraquídeo (LCR) es difícil de interpretar ya que a menudo está contaminado de sangre y los parámetros clásicos de sepsis a sangre periférica (SP) no han demostrado tener relevancia porque se trata, generalmente, de una infección localizada. La sangre intraventricular puede provocar también inflamación estéril de la LCR con aumento de la pleocitosis, proteinoraquia y disminución de glucosa. El Gold Standard para el diagnóstico de ventriculitis sigue siendo el cultivo de la LCR siempre que se acompañe de sospecha clínica o de bioquímica de LCR compatible pero, a menudo, el resultado puede ser negativo por el frecuente uso de antibioticoterapia en los pacientes críticos , además se tardan varios días para obtener el resultado (desde 48h hasta 10 días) y, en caso de ser positivo, no diferencia entre colonización e infección. Recientemente en la literatura se ha descrito el Cell Index (ratio entre leucocitos y eritrocitos entre LCR y SP) como herramienta diagnóstica. La hipótesis de esta tesis doctoral es determinar si tanto el Cell Index como el lactatoLCR pueden tener utilidad clínica en el diagnóstico de esta patología. Para demostrar esta hipótesis se ha diseñado un estudio observacional retrospectivo en el que se han analizado muestras de LCR y sangre periférica en pacientes con contaminación ventricular. Esta población se ha clasificado tomando como base la presencia de ventriculitis. Para identificar los factores de riesgo relacionados de forma independiente en el diagnóstico de ventriculitis relacionada con DVE se ha realizado un análisis multivariado con los parámetros clínicos y analíticos que han sido significativos en el análisis bivariado. Además, la población con ventriculitis se ha diferenciado en dos grupos según la presencia de un cultivo de LCR negativo o positivo y, en este último caso, se ha diferenciado en función de si el cultivo de LCR es positivo por gérmenes Gram-positivos o Gram-negativos. También se ha analizado el Cell Index en los pacientes con muestra en el momento de colocación del DVE y en los que no presentan contaminación ventricular en las pruebas de imagen. Resultados. Se han identificado como factores de riesgo para el diagnóstico de ventriculitis el Cell Index > ó igual a 5, el ratio glucosa LCR/SP < ó igual a 0,4 y un tiempo de permanencia del DVE > ó igual a 7 días. Indiferentemente del resultado del cultivo del LCR en la población con ventriculitis se han encontrado diferencias con el Cell Index respecto al grupo control. Y aunque el Cell Index en la población con ventriculitis por gérmenes Gram-negativos es significativamente más alto que por gérmenes Gram-positivos existen diferencias significativas independientemente del germen respecto a la población sin ventriculitis.