[ca] La malaltia de Parkinson idiopàtica és la segona malaltia neurodegenerativa per freqüència després de la malaltia d'Alzheimer; afecta a un percentatge important de la població, especialment per sobre dels 65 anys. Aquests pacients presenten major mortalitat i morbiditat que la població general, fins i tot en les primeres etapes de la malaltia. El mateix passa amb els anomenats parkinsonismes, altres entitats majoritàriament neurodegeneratives amb les que la malaltia de Parkinson comparteix característiques clíniques. El tractament simptomàtic d'aquestes entitats comporta una millora significativa de la qualitat de vida. No obstant això, a mesura que avança la malaltia, el tractament es torna més complex, tant en el tipus de fàrmacs utilitzats com per la posologia. Irregularitats en la seva administració o l'abandonament ocasionen des d'un empitjorament dels símptomes fins a situacions greus que poden comprometre la vida del pacient. Aquesta situació és més evident quan el pacient ingressa en un centre hospitalari, especialment quan la via enteral està compromesa; que és la via d'administració habitual; situació que es pot veure agreujada pel freqüent ús de medicació no indicada. S'ha demostrat una relació entre aquestes irregularitats i l'empitjorament funcional, increment de la morbiditat, mortalitat o estada mitjana d'aquests pacients amb malaltia de Parkinson o parkinsonisme. Tot i el reconeixement d'aquestes situacions i de les recomanacions per evitar-les, rarament s'han materialitzat en protocols concrets i, menys encara, han demostrat la seva utilitat. D'altres, fins i tot amb algun benefici clínic demostrat, l'important consum de recursos tant humans com materials dificulta la seva implantació generalitzada en qualsevol centre. La hipòtesi plantejada en la present tesi és que la implantació d'un protocol de teràpia substitutiva que recull les recomanacions bàsiques per a la detecció i control de tractament de pacients amb parkinsonisme que han de ser sotmesos a dejuni i, per tant, han de suspendre el tractament simptomàtic, és útil per millorar l'assistència d'aquests pacients. Per a això, es va triar el grup de pacients que ingressen en els serveis quirúrgics per sotmetre a una intervenció, que és el grup amb major susceptibilitat a la supressió del tractament a causa del període de dejuni quirúrgic. La implantació del protocol és limitada en consum de recursos tant materials com personals i manté l'eficàcia al llarg del temps, motius pel que és exportable a qualsevol centre assistencial que rebi aquest tipus de pacients. El protocol dissenyat consta d'alertes informàtiques que permeten la identificació dels pacients en el moment de l'ingrés. La seva difusió i implantació, encara que realitzada en tots els serveis quirúrgics, ha implicat especialment als professionals del Servei d'Anestèsia; d'aquesta manera, s'ha assegurat que tots els pacients eren valorats reduint-se, a més el nombre de facultatius responsables. S'inclouen en el protocol les recomanacions bàsiques de la literatura en l'administració del tractament, així com un protocol de substitució farmacològica transdèrmica dels tractaments simptomàtics habituals en la malaltia de Parkinson i parkinsonismes a dosis equivalent per tal de no interrompre l'estimulació dopaminèrgica tot i el dejuni. Les variables s'han comparat amb un grup control de pacients amb parkinsonisme ingressats per ser sotmesos a intervenció quirúrgica en un període anterior a la implantació del protocol. Aquest protocol d'intervenció mitjançant substitució terapèutica s'ha associat a una reducció significativa de l'estada mitjana hospitalària. També ha demostrat la seva seguretat degut a que la substitució farmacològica no s'ha associat a un increment de complicacions. Finalment, la seva implantació s'ha mantingut al llarg del temps d'estudi amb escàs consum de recursos.

[en] Idiopathic Parkinson's disease is the second most common neurodegenerative disease after Alzheimer's disease, which means that it affects a significant percentage of the population, especially those over 65 years of age. Patients than suffer the disease, involves an increase in mortality and morbidity compared to the general population, even in the early stages of the disease. The same occurs with the called parkinsonism, other mostly neurodegenerative entities with which Parkinson's disease shares clinical characteristics. Symptomatic treatment of these entities entails a significant improvement in quality of life. However, as the disease progresses, treatment becomes more complex both in the type of drugs used and in the dosage. Irregularities in its administration or abandonment cause from a worsening of symptoms to serious situations that can compromise the life of the patient. This situation is especially evident when the patient is admitted to a hospital, especially when the enteral route is compromised by other pathologies, since most of the symptomatic drugs follow this route of administration; situation that can be aggravated by the use of medication not indicated in these entities. A close relationship has been demonstrated between these variables and the worsening of functional capacity, increased morbidity, mortality or mean stay of these patients with Parkinson's disease or parkinsonism in relation to the general population. Despite the recognition of these situations and the recommendations to avoid them, they have rarely materialized in the application of specific clinical protocols. and even less has its clinical utility been demonstrated. In other cases, even with some demonstrated clinical benefit, the significant consumption of both human and material resources hinders its generalized implementation in any center. The hypothesis raised in this thesis is that the implementation of a replacement therapy protocol that includes the basic recommendations for the detection and control of treatment of patients with Parkinsonism who must be subjected to fasting and, therefore, suspend symptomatic treatment, it is useful to improve the care of these patients. To do this, the group of patients admitted to surgical services to undergo an intervention was chosen which is the group with the greatest susceptibility to discontinuation of treatment due to the period of surgical fasting. The implantation of the protocol must be limited in consumption of both material and personal resources and maintains effectiveness over time, reasons why it is exportable to any healthcare center that receives this type of patient. The designed protocol consists of computerized alerts that allow the identification of patients at the time of admission. Its dissemination and implementation, although it has been carried out in all surgical services, has especially implicated the professionals of the Anesthesia Service; in this way, it was ensured that all patients were assessed, reducing the number of responsible physicians. The protocol includes the basic recommendations of the literature on the administration of treatment, as well as a protocol for transdermal drug substitution of the usual symptomatic treatments in Parkinson's disease and parkinsonism at an equivalent dose in order not to interrupt dopaminergic stimulation to despite the fast. The variables were compared with a control group of Parkinsonism patients admitted to undergo surgical intervention in a period prior to the implementation of the protocol. This intervention protocol through therapeutic substitution has been associated with a significant reduction in the mean hospital stay. It has also been shown to be safe because drug substitution has not been associated with an increase in complications. Finally, its implementation has been maintained throughout the study time with little consumption of resources.