[ca] INTRODUCCIÓ: Els anomenats "disruptors endocrins" (DE) són un conjunt de substàncies químiques capaços d'alterar l'equilibri hormonal i produir alteracions en el desenvolupament embrionari d'un individu o la seva progènie. La gran majoria d'aquestes substàncies estan produïdes per l'home i es troben formant part del medi ambient com a contaminants industrials, plàstics, plaguicides i diversos productes cosmètics, entre d´altres. Com és sabut, el desenvolupament del sistema genital masculí és un procés altament dependent d'hormones, de manera que és lògic pensar que aquestes substàncies puguin actuar negativament sobre ell. L´hipospàdies i la criptorquídia, constitueixen actualment les dues malformacions congènites de l'aparell reproductor més prevalents en els nens. A la criptorquídia, els testicles es localitzen fora de la seva ubicació habitual, l'escrot, i en l´hipospàdies, existeix una hipoplàsia dels teixits ventrals del penis la qual condiciona un desenvolupament incomplet de la uretra, i en molts casos, la presència d'incurvació; ambdues malformacions precisen cirurgia per a la seva correcció i poden tenir repercussions negatives en la fertilitat d'aquests pacients a llarg termini. OBJECTIUS: L'objectiu principal d'aquest treball és investigar la possible associació entre l'exposició perinatal a DE i l'etiologia de l´hipospàdies i la criptorquídia. Entre els objectius secundaris, trobem l'anàlisi d´altres possibles factors de risc perinatals, materns i paterns descrits prèviament en la literatura científica, la determinació del tipus de substància i la seva distribució de freqüències en el cas de l'exposició a DE i, finalment, l'estimació de la prevalença d'associació entre l´hipospàdies i la criptorquídia i altres malformacions congènites. MATERIAL I MÈTODES: Es va realitzar un estudi retrospectiu de casos i controls a l'Hospital Universitari Miguel Servet de Saragossa. Dins el grup de casos es van incloure els nens amb edat compresa entre els 6 mesos i 14 anys, diagnosticats de criptorquídia i/o hipospàdies en les Consultes Externes d'Urologia Infantil durant un període de 18 mesos i en el grup control, els nens amb igual rang d'edat i sense antecedents de patologia genital, que durant el mateix període de temps van ser atesos a les Consultes Externes de Cirurgia Pediàtrica General i Pediatria del mateix centre. Les variables d'interès es van recollir a través d'un qüestionari epidemiològic que es va emplenar mitjançant entrevista personal amb ambdos pares. Les dades obtingudes en cada grup es van comparar utilitzant proves estadístiques paramètriques i no paramètriques, i es van construir models de regressió logística per estudiar els suposats factors de risc per al desenvolupament d´ambdues malformacions considerades conjuntament i per separat. RESULTATS I CONCLUSIONS: - L'exposició parental ocupacional a disruptors endocrins podria augmentar el risc de desenvolupar criptorquídia i hipospàdies. - Les substàncies tòxiques més freqüents d'exposició han estat els ftalats. - El baix pes al néixer i la prematuritat podrien augmentar el risc de desenvolupar hipospàdies i la multiparitat, podría disminuir-lo. - L'edat superior a 35 anys, el consum d'antiabortius i altres fàrmacs durant l'embaràs, són factors materns que podrien augmentar el risc de criptorquídia i hipospàdies. - El consum de tabac i la presència d'antecedents urològics, són factors paterns que podrien augmentar el risc de desenvolupar criptorquídia i hipospàdies. - La presència d'antecedents familiars de criptorquídia i/o hipospàdies podria augmentar el risc de les dues malformacions, mentre que el nivell superior d'estudis matern i patern, podria disminuir-lo. - La taxa d'associació entre el hipospàdies i la criptorquídia ha estat del 3,8%, i no s'han associat a un augment del risc de presentació d'altres malformacions congènites.

[es] INTRODUCCIÓN: Los denominados "disruptores endocrinos" (DE) son un conjunto de substancias químicas capaces de alterar el equilibrio hormonal y producir alteraciones en el desarrollo embrionario de un individuo o su progenie. La gran mayoría de estas substancias están producidas por el hombre y se encuentran formando parte del medio ambiente como contaminantes industriales, plásticos, plaguicidas y varios productos cosméticos, entre otros. Como es sabido, el desarrollo del sistema genital masculino es un proceso altamente dependiente de hormonas, por lo que es lógico pensar que estas substancias puedan actuar negativamente sobre él. El hipospadias y la criptorquidia, constituyen actualmente las dos malformaciones congénitas del aparato reproductor más prevalentes en los niños. En la criptorquidia, los testículos se localizan fuera de su ubicación habitual, el escroto, y en el hipospadias, existe una hipoplasia de los tejidos ventrales del pene la cual condiciona un desarrollo incompleto de la uretra, y en muchos casos, la presencia de incurvación; ambas malformaciones precisan cirugía para su corrección y pueden tener repercusiones negativas en la fertilidad de estos pacientes a largo plazo. OBJETIVOS: El objetivo principal de este trabajo es investigar la posible asociación entre la exposición perinatal a DE y la etiología del hipospadias y la criptorquidia. Entre los objetivos secundarios, encontramos el análisis de otros posibles factores de riesgo perinatales, maternos y paternos descritos previamente en la literatura científica, la determinación del tipo de sustancia y su distribución de frecuencias en el caso de la exposición a DE y finalmente, la estimación de la prevalencia de asociación entre el hipospadias y la criptorquidia y otras malformaciones congénitas. MATERIAL Y MÉTODOS: Se realizó un estudio retrospectivo de casos y controles en el Hospital Universitario Miguel Servet de Zaragoza. Dentro del grupo de casos, encontramos a los niños con edad comprendida entre los 6 meses y 14 años de vida, diagnosticados de criptorquidia y/o hipospadias en las Consultas Externas de Urología Infantil durante un periodo de 18 meses y en el grupo control, se incluyeron niños con igual rango de edad y sin antecedentes de patología genital que durante el mismo periodo de tiempo, fueron atendidos en las Consultas Externas de Cirugía Pediátrica General y Pediatría del mismo centro. Las variables de interés se recogieron a través de un cuestionario epidemiológico que se cumplimentó mediante entrevista personal con ambos padres. Los datos obtenidos en cada grupo se compararon mediante pruebas estadísticas paramétricas y no paramétricas, y se construyeron modelos de regresión logística para estudiar los supuestos factores de riesgo para el desarrollo de ambas malformaciones consideradas conjuntamente y por separado. RESULTADOS Y CONCLUSIONES: - La exposición parental ocupacional a disruptores endocrinos podría aumentar el riesgo de desarrollar criptorquidia e hipospadias. - Las substancias tóxicas más frecuentes de exposición han sido los ftalatos. - El bajo peso al nacer y la prematuridad podrían aumentar el riesgo de desarrollar hipospadias y la multiparidad, disminuirlo. - La edad superior a 35 años, el consumo de antiabortivos y otros fármacos durante el embarazo, son factores maternos que podrían aumentar el riesgo de criptorquidia e hipospadias. - El consumo de tabaco y la presencia de antecedentes urológicos, son factores paternos que podrían aumentar el riesgo de desarrollar criptorquidia e hipospadias. - La presencia de antecedentes familiares de criptorquidia y/o hipospadias podría aumentar el riesgo de ambas malformaciones, mientras que el nivel superior de estudios materno y paterno, podría disminuirlo. - La tasa de asociación entre el hipospadias y la criptorquidia ha sido del 3,8%, y no se han asociado a un aumento del riesgo de presentación de otras malformaciones congénitas.