[ca] A Itàlia la descoberta i el renovat interès per les tauletes de sostres pintats -cobertes característiques en immobles d'origen medieval i renaixentista de l'àrea mediterrània-, es produeix a partir de la segona meitat del segle XIX, època de la Unificació Nacional, quan la reordenació urbanística dels cascs històrics implicà l'enderrocament de cases i edificis històrics així com el retrobament amb vestigis materials de diversa índole. Les tauletes, ressorgides en gran nombre, atragueren en un primer moment a una clientela estrangera, que dividí a propietaris, antiquaris i col·leccionistes entre el desinterès i la recerca, la desinformació i la comprensió, ja no del valor simbòlic associat sinó de la seva funció estructural. La seva dispersió -conseqüència d'una legislació patrimonial durant molt de temps inexistent-, resultà en poques dècades en un intricant intercanvi entre Europa i els Estats Units d'Amèrica i que gradualment va veure modificat els gustos dels compradors. Els fragments d'enteixinats reutilitzats en els revivals estilístics responen a la voluntat d'ostentació de la nova classe burgesa, sovint aliens a la seva funció original, modificant-los en favor de la seva pròpia visió del passat, lligada a la realitat social del moment. També es cotitzaren com a retrats de petit format i, per mitjà d'un diàleg estètic replet de dissonàncies històriques, les tauletes acabaren sent retallades, repintades, emmarcades de nou i reutilitzades com a complement moble. El catàleg de sostres de Cremona (Itàlia) inclòs a l'annex evidencia la seva descontextualització, localitzant-se avui arreu del món. Un estudi que esdevé una brúixola a través de la que orientar-se dins del caòtic i opac mercat d'antiguitats dels segles XIX-XX, en un comerç encara viu i afavorit, en els darrers anys, per l'increment d'estudis internacionals dedicats al tema i que ha renovat la 'moda' per aquest tipus d'obres d'art.

[es] En Italia, el descubrimiento y el renovado interés por las tablillas de techos pintados -cubiertas características en inmuebles de origen medieval y renacentista en la cuenca del Mediterráneo-, tiene lugar a partir de la segunda mitad del siglo XIX, época de la Unificación Nacional, cuando la reordenación urbanística de los cascos históricos implicó la demolición de casas y edificios históricos, así como el recuentro con vestigios materiales de diversa índole. Las tablillas, resurgidas en gran número, atrajeron en un primer momento a la clientela extranjera, que dividió a propietarios, anticuarios y coleccionistas entre el desinterés y la investigación, la desinformación y la comprensión, ya no del valor simbólico asociado a las mismas sino de su función estructural. Su dispersión -consecuencia de una legislación patrimonial durante mucho tiempo inexistente-, resultó en pocas décadas en un intrincado intercambio de piezas entre Europa y Estados Unidos, gradualmente modificándose según el gusto de los compradores. Los fragmentos de techo reutilizados en los revivals estilísticos responden a los deseos de ostentación de la nueva clase burguesa, a menudo ajena a su función original, modificándolos en favor de su propia visión del pasado, una ligada a la realidad social del momento. También se cotizaron como retratos de pequeño formato y mediante un diálogo estético repleto de disonancias históricas, las tablillas terminaron siendo recortadas, repintadas, enmarcadas de nuevo y reutilizadas como complemento mueble. El catálogo de techos de Cremona (Italia) incluido en el apéndice evidencia su descontextualización, localizándose hoy por todo el mundo. Un estudio que sirve de brújula, útil para orientar-se dentro del caótico y opaco mercado de antigüedades de los siglos XIX-XX, en un comercio que sigue vivo y favorecido, en los últimos años, por el incremento de estudios internacionales dedicados al argumento y que ha renovado la 'moda' por este tipo de obras de arte.