[ca] Aquest treball s'inscriu en una temàtica de dilatada tradició en el camp de les ciències socials a l'Argentina. Per motivacions tant científiques com polítiques, l'evolució del sector dels hidrocarburs ha estat un tema recurrent en les discussions sobre les diferents "etapes de desenvolupament" que van tenir lloc al país al llarg del segle xx. En aquest sentit, el període obert per la implementació de reformes neoliberals resulta rellevant i ha concitat un particular interès entre els investigadors. En el marc ofert per un procés general de reestructuració capitalista i metamorfosi de la forma d'Estat, la indústria petroliera va patir profunds i perdurables canvis qualitatius. En aquest article analitzem les polítiques de reorganització neoliberal del sector, en la seva articulació amb les principals característiques de l'"estratègia d'acumulació" durant l'etapa dominada per la convertibilitat (1989-2001). El compliment d'aquest objectiu pretén demostrar que la "indiferenciació" del petroli i el gas -operada a través de l'àmplia desregulació i obertura del mercat a la competència internacional- va ser el revers de la garantia del proveïment de combustibles per a un model de creixement econòmic basat en el desenvolupament dels sectors productius. Per fer-ho, recuperem críticament la bibliografia existent sobre el període, avaluem qualitativament les principals polítiques implementades i recorrem a l'anàlisi quantitativa de diferents variables econòmico-productives. Entre els resultats, l'article sintetitza el caràcter complex d'aquesta articulació, així com els desafiaments que es plantejarien a la política d'hidrocarburs de l'Estat un cop finalitzada l'etapa.

[en] This article addresses a topic with a long tradition in the field of Social Sciences in Argentina. For both scientific and political reasons, the evolution of the hydrocarbon sector has been a relevant subject in the discussion regarding the consecutive "stages of development" all along the 20th century. In this sense, the period opened by the implementation of neoliberal reforms has attracted particular interest among researchers. In the framework of a general process of capital restructuring and metamorphosis of the State, the oil industry went through deep and lasting qualitative changes. The present paper analyses the policies of neoliberal reorganization of the hydrocarbon sector, in its articulation with the main characteristics of the capital "accumulation strategy" during the stage dominated by the convertibility regime (1989-2001). Fulfilling this objective, we try to prove that the commodification of oil and gas -operated through an extensive deregulation and market opening to international competition- was the reverse of the guarantee of fuel supply for a model of economic growth based on the development of the productive sectors. In order to do this, we critically assess the existing bibliography on the period, qualitatively appraise the main policies implemented and quantitatively analyse a set of economic-productive variables. Finally, the article synthetizes the complexity of such articulation, together with the dilemmas in which State's hydrocarbon policy would fall once the convertibility regime was over.