[ca] L'objectiu principal d'aquesta tesi doctoral consisteix a fer explícit el contingut de l'ètica del tenir cura en el relat de La mort d'Ivan Ilitx (1886). Per assolir aquest objectiu la tesi es divideix en dues grans parts, independents i alhora complementàries. És cert que el pes de la tesi recau sobretot en la segona part, on s'aborden els aspectes relacionats amb l'ètica del tenir cura, però la primera part, centrada en la vida i en el pensament moral de Tolstoi, permet eixamplar i il·luminar la comprensió de la segona. És més, la primera part és necessària, gairebé obligatòria podríem dir, per enderrocar els tòpics sobre l'obra de Tolstoi, i donar solidesa argumental a la dimensió filosòfica que conté l'obra de l'escriptor, perquè donant valor al Tolstoi filòsof es reconeix també la seva contribució específica i valuosa en l'àmbit de la filosofia pràctica, i concretament en l'ètica del tenir cura. En aquesta tesi es defensa que Tolstoi era un literat i un filòsof, tota la seva filosofia pivota entorn de la idea religiosa, inspirada en Crist, que cal viure per als altres, estimant els altres, per trobar el sentit autèntic de la vida i la immortalitat davant la mort. La mort d'Ivan Ilitx és tot un petit tractat de filosofia moral, que és perfectament aplicable al camp de les ciències de la salut. L'anàlisi de La mort d'Ivan Ilitx en clau clínica permet descobrir els elements que constitueixen l'ètica del tenir cura en Tolstoi. La novel·la té dos grans protagonistes: Ivan Ilitx, el magistrat burgès que està greument malalt, i Gueràssim, el mugic que té cura del seu amo moribund. Tot el constructe de l'ètica del tenir cura parteix, precisament, de la manera de ser i de fer de Gueràssim, perquè el mugic-serf posseeix les virtuts essencials del qui ha de tenir cura dels altres. El conjunt de virtuts que caracteritzen el mugic representen un paradigma universal, totalment imprescindible per als professionals de l'àmbit de la salut. Entre les virtuts del mugic cal destacar: la cura de si mateix, l'alegria, la serenitat, la disponibilitat, la comprensió, la competència, la confiança, la veracitat, la sensibilitat i el consol. La Mort d'Ivan Ilitx és un relat de ficció que interpel·la radicalment els professionals del tenir cura, perquè els diu, amb molta força, que han de convertir en una realitat la ficció del relat tolstià.

[es] El objetivo principal de esta tesis doctoral consiste en hacer explícito el contenido de la ética del cuidar en el relato de La muerte de Ivan Ilich (1886). Para alcanzar este objetivo la tesis se divide en dos grandes partes, independientes y a la vez complementarias. Es cierto que el peso de la tesis recae sobre todo en la segunda parte, donde se abordan los aspectos relacionados con la ética del cuidar, pero la primera parte, centrada en la vida y en el pensamiento moral de Tolstoi, permite ampliar e iluminar la comprensión de la segunda. Es más, la primera parte es necesaria, casi obligatoria podríamos decir, para derribar los tópicos sobre la obra de Tolstoi, y dar solidez argumental a la dimensión filosófica que contiene la obra del escritor, porque dando valor al Tolstoi filósofo se reconoce también su contribución específica y valiosa en el ámbito de la filosofía práctica, y concretamente en la ética del cuidar. En esta tesis se defiende que Tolstoi era un literato y un filósofo, toda su filosofía pivota en torno a la idea religiosa, inspirada en Cristo, que hay que vivir para los demás, amando a los demás, para encontrar el sentido auténtico de la vida y la inmortalidad ante la muerte. La muerte de Ivan Ilich es todo un pequeño tratado de filosofía moral, que es perfectamente aplicable al campo de las ciencias de la salud. El análisis de La muerte de Ivan Ilich en clave clínica permite descubrir los elementos que constituyen la ética del cuidar en Tolstoi. La novela tiene dos grandes protagonistas: Ivan Ilich, el magistrado burgués que está gravemente enfermo, y Guerásim, el mujik que cuida de su dueño moribundo. Todo el constructo de la ética del cuidar parte, precisamente, de la forma de ser y de hacer de Guerásim, porque el mujik-siervo posee las virtudes esenciales del que debe cuidar a los demás. El conjunto de virtudes que caracterizan al mujik representan un paradigma universal, totalmente imprescindible para los profesionales del ámbito de la salud. Entre las virtudes del mujik cabe destacar: el cuidado de sí mismo, la alegría, la serenidad, la disponibilidad, la comprensión, la competencia, la confianza, la veracidad, la sensibilidad y el consuelo. La Muerte de Iván Ilich es un relato de ficción que interpela radicalmente a los profesionales del cuidado, porque les dice, con mucha fuerza, que deben convertir en una realidad la ficción del relato tolstiano.