[ca] La major part d'estudis relacionats amb la llengua de la ficció televisiva de TVC, concretament amb les sèries de producció aliena, daten de les primeres dècades de la cadena catalana, període en el qual els productes doblats estaven en auge. Com a conseqüència, són ben pocs els estudis posteriors centrats en l'anàlisi del model de llengua dels programes doblats de TV3. A més, la majoria descriuen el col·loquial mediatitzat des de tots els nivells lingüístics: el fonètic, el morfològic, el sintàctic i el lexicosemàntic, amb la qual cosa no és possible aprofundir-los gaire, sobretot en el cas del lèxic. Tot i això, els estudiosos estan d'acord que el nivell lexicosemàntic és el que s'apropa més a la llengua oral espontània, i afirmen que és nivell que permet dotar el producte meta de l'expressivitat suficient perquè resulti versemblant per a l'espectador. Aquest treball ofereix un estudi diacrònic del nivell lexicosemàntic del doblatge català a través de dues telesèries de producció aliena d'humor amb 25 anys de diferència: Hotel Fawlty (1986) i Little Britian (2011). D'una banda, s'analitzen quins mecanismes lexicosemàntics de la parla corrent s'utilitzen per emular la col·loquialitat en la versió catalana de cada sèrie de televisió a partir dels trets lèxics i expressius que proposa Payrató (1990) amb l'objectiu de veure si aquests mecanismes varien d'una sèrie a l'altra. D'altra banda, es descriu la textura del lèxic i la fraseologia col·loquial de les dues sèries classificant les seves formes col·loquials a través del model de quatre constituents de Paloma (2013), que permet analitzar el pes de la normativa, de les directrius del llibre d'estil del mitjà, i de la influència de les llengües estrangeres en la configuració del model de llengua d'aquests productes audiovisuals. Els resultats apunten que els mecanismes lexicosemàntics continuen sent els mateixos al cap de vint-i-cinc anys, i que la col·loquialitat de les sèries s'emula principalment a través de les unitats fraseològiques. L'únic mecanisme que mostra evolució és l'ús de termes ofensius i eufemismes, ja que a la telesèrie posterior n'apareixen gairebé el doble. Consegüentment, la presència de formes col·loquials no normatives és superior a la segona telesèrie, la qual cosa podria indicar que amb el temps el caràcter normalitzador de la TVC ha anat disminuint en el model de llengua del doblatge de sèries d'humor.

[es] La mayor parte de los estudios relacionados con la lengua de la ficción televisiva de TVC, más concretamente con las series de producción aliena, datan de las primeras décadas del canal catalán, el período en el que los productos doblados estaban más en auge. Como consecuencia, los estudios posteriores centrados en el análisis del modelo de lengua de los productos doblados de TV3 son escasos. Además, la mayoría describen el coloquial mediatizado desde todos los niveles lingüísticos: el fonético, el morfológico, el sintáctico y el lexicosemántico, con lo cual no es posible profundizar demasiado, sobre todo en el plano léxico. Sin embargo, los estudiosos están de acuerdo en que el nivel lexicosemántico es el más cercano a la lengua oral espontanea, y en que este nivel es el que permite dotar el producto meta de la expresividad necesaria para que resulte verosímil al espectador. Este trabajo ofrece un estudio diacrónico del nivel lexicosemántico del doblaje catalán mediante dos series de televisión de producción aliena de humor con 25 años de diferencia: Hotel Fawlty (1986) y Little Britain (2011). Por un lado, el presente trabajo analiza qué mecanismos del habla espontanea se utilizan para emular la coloquialidad en la versión catalana de cada serie de televisión a partir de los rasgos léxicos y expresivos propuestos por Payrató (1990) con el fin de saber si estos mecanismos varían de una serie a la otra. Por otro lado, se describe la textura del léxico y de la fraseología coloquial de las dos series clasificando sus formas mediante el modelo de cuatro constituyentes de Paloma (2013), que permite analizar el peso de la normativa, de las indicaciones del libro de estilo del medio, y de la influencia de las lenguas extranjeras en la configuración del modelo de lengua de estos productos audiovisuales. Los resultados apuntan que los mecanismos lexicosemánticos siguen siendo los mismos al cabo de veinticinco años y que la coloquialidad en las series de televisión se emula principalmente a través de las unidades fraseológicas. El único mecanismo que muestra una evolución es el uso de términos ofensivos y eufemismos, ya que en la serie posterior aparecen casi el doble. Consecuentemente, la presencia de formas coloquiales no normativas es superior en la teleserie más actual, lo que podría indicar que con el tiempo el carácter normalizador de la TVC ha ido disminuyendo en el modelo de lengua del doblaje de series de humor.