[ca] La present tesi doctoral recull els resultats de tres estudis publicats en revistes internacionals especialitzades en TPH que segueixen un fil argumental comú entorn de la principal causa de morbimortalitat després d'aquest procediment, la MECR. Cada un d'ells incideix en un aspecte concret i de gran rellevància dins d'aquest context. El primer treball es centra en el disseny d'una nova plataforma d'alo-TPH amb dosis reduïdes de ciclofosfamida postrasplantament (dosi total de 60 mg/kg) i tacrolimus com a profilaxi farmacològica de la MECR per a pacients amb mielofibrosi d'alt risc. Els resultats de l'estudi s'han publicat a la revista Transplantation and Cellular Therapy el 2023. El segon treball avalua l'eficàcia i seguretat del tractament de rescat amb ruxolitinib en pacients multitractats amb MECR crònica refractària o dependent d'esteroides. Els resultats d'aquest estudi s'han publicat a la revista Transplantation and Cellular Therapy el 2022. Per últim, el tercer treball, inclòs en annexos, analitza l'impacte de la introducció de la ciclofosfamida postrasplantament com a profilaxi enfront de l'aparició de la MECR en pacients que reben dosis mieloablatives d'ICT. L'estudi avalua una població homogènia de pacients amb leucèmia aguda i síndrome mielodisplàsic d'alt risc. Ha estat recentment publicat a la revista European Journal of Haematology el 2023. Cada un d'aquests estudis aporta informació detallada i original sobre la prevenció i maneig de l'EICR, permetent una visió global de la situació actual i les possibles estratègies de millora. La temàtica triada té un interès especial, ja que, a diferència d'altres problemes clàssics associats al procediment, com són la toxicitat orgànica i/o el maneig d'infeccions oportunistes, on han aparegut avenços amb repercussió positiva en els resultats finals del procediment, l'EICR continua sent el principal obstacle després de l'alo-TPH.

[es] La presente tesis doctoral recoge los resultados de tres estudios publicados en revistas internacionales especializadas en TPH que siguen un hilo argumental común en torno a la principal causa de morbimortalidad tras este procedimiento, la EICR. Cada uno de ellos incide en un aspecto concreto y de gran relevancia dentro de este contexto. El primer trabajo se centra en el diseño de una nueva plataforma de alo-TPH con dosis reducidas de ciclofosfamida postrasplante (dosis total de 60 mg/kg) y tacrolimus como profilaxis farmacológica de la EICR para pacientes con mielofibrosis de alto riesgo. Los resultados del estudio se han publicado en la revista Transplantation and Cellular Therapy en 2023. El segundo trabajo evalúa la eficacia y seguridad del tratamiento de rescate con ruxolitinib en pacientes multitratados con EICR crónica refractaria o dependiente de esteroides. Los resultados de este estudio se han publicado en la revista Transplantation and Cellular Therapy en 2022. Por último, el tercer trabajo, incluido en anexos, analiza el impacto de la introducción de la ciclofosfamida postrasplante como profilaxis frente a la aparición de la EICR en pacientes que reciben dosis mieloablativas de ICT. El estudio evalúa una población homogénea de pacientes con leucemia aguda y síndrome mielodisplásico de alto riesgo. Ha sido recientemente publicado en la revista European Journal of Haematology en 2023. Cada uno de estos estudios aporta información detallada y original sobre la prevención y manejo de la EICR, permitiendo una visión global de la situación actual y las posibles estrategias de mejora. La temática elegida, tiene un especial interés, ya que, a diferencia de otros problemas clásicos asociados al procedimiento, como son la toxicidad orgánica, y/o el manejo de infecciones oportunistas, donde han aparecido avances con repercusión positiva en los resultados finales del procedeimiento, la EICR sigue siendo el principal caballo de batalla tras el alo-TPH.