[ca] La capella de les Caputxines de Tlalpan, a Ciutat de Mèxic, és una de les obres més importants que Barragán va construir entre 1954 i 1959. Per a aquest llavors, Barragán no només era un gran coneixedor de l'art i arquitectura religiosa, sinó també un personatge vinculat amb l'elit intel·lectual catòlica del seu temps. Així mateix, la quantiosa bibliografia sobre art i arquitectura religiosa que va arribar a acumular a la seva biblioteca personal, és prova de el gran interès que sempre va mantenir pel tema. Tenia el costum de subratllar i marcar les pàgines dels llibres que li interessaven; de fet, molts dels llibres i revistes que conformen aquesta col·lecció d'art i arquitectura sacra, particularment de l'època moderna, tenen entre les seves pàgines anotacions i subratllats, sobretot aquells textos que Casa-Alan Couturier i Peu Raymond REGAMEY van escriure al respecte. A el fer una revisió dels seus continguts, s'entreveuen idees que van més enllà de la discussió sobre l'art religiós. Ja que, al contextualitzar aquestes idees en el moment històric en què Barragán desenvolupava les seves obres, concebudes sota la noció de l'arquitectura emocional, fan suposar el gran valor intel·lectual que aquests continguts van representar per a l'evolució de la seva obra arquitectònica. Per això, l'article comença amb una exposició del context intel·lectual catòlic amb el qual Barragán va conviure. Posteriorment, es fa un recompte de les idees que l'arquitecte mexicà subratllava entre les pàgines de la seva col·lecció de llibres i revistes d'art sacre, puntualment en el text L'art sacré au XXe siècle, que Peu Raymond Régamy va escriure en 1952. I finalment , es realitza una valoració de l'impacte que van tenir el conjunt d'aquestes lectures en el pensament de Barragán que, en certa manera, van aportar en el replantejament de les maneres d'habitar en la vida domèstica mexicana dels anys cinquanta i la seva evolució fins als anys vuitanta.

[en] The Capuchin's Chapel in Tlalpan emblematises one of the most important architectural works built by Luis Barragán between 1954 and 1959. By that time, Barragán had a very good religious art and architecture knowledge as well as he was keeping a strong relationship with the intellectual catholic community from now. Additionally, the sizeable personal Barragán's books and magazines collection related to religious art and architecture is another evidence of his personal concerns about these areas. It is worth noting that Barragán left a form of marginalia in many of his own books and magazines such as underlined paragraphs, written notes, folded pages, photos and entire magazines pages as bookmarks. In fact, most of the religious art and architecture books and magazines have these marginalia, especially those of modern times and texts written by Marie-Alan Couturier and Pie Raymond Régamey. These evidences enable a broad number of conclusions beyond modern religious art discussions. Considering that Barragán read those texts at the very same moment he was developing his ideas of emotional architecture, these texts about modern religious art could have been such a great value for Barragán's architectural perspective and its evolution. Firstly, the article states on the catholic intellectual context during Barragán's days. Afterwards, a critical analysis about some of the religious art and architecture collection of the personal library, specially a book called L'art sacré au XXe siècle, written by Pie Raymond Régamey in 1952, will be developed. This analysis will evaluate the impact of underlined passages in L'art sacré upon Barragán's thinking which led his architectural work reconsidering the modern inhabits forms in Mexican domestic life during 1950's and its evolution until 1980's.