[ca] El càncer de l'endometri és el més freqüent de les neoplàsies del tracte genital en països occidentals. Un 85% de les pacients que reben un nou diagnòstic de càncer de l'endometri ho faran en una etapa inicial, és a dir, quan el tumor es troba confinat a l'úter. La proporció entre tumors inicials i avançats s'inverteix en el càncer epitelial de l'ovari, en què només un 20% de les pacients es diagnosticaran en estadis inicials. Per aconseguir completar aquesta estadificació en pacients amb càncer epitelial de l'ovari inicial o endometri inicial d'alt risc d'afectació limfàtica, necessitarem realitzar diferents procediments quirúrgics, entre els quals es troba la limfadenectomia aòrtica. La via d'abordatge mínimament invasiva és, avui, l'abordatge de elecció. Es va plantejar demostrar si la limfadenectomia paraaòrtica per via mínimament invasiva extraperitoneal suposava una menor taxa de complicacions quirúrgiques, comparada amb la via transperitoneal, en l'estadificació de les neoplàsies ovàriques epitelials i endometrials en estadi inicial, sense comprometre el recompte ganglionar, el temps quirúrgic, l'estada hospitalària o els resultats oncològics de les pacients intervenides. Per això, es va dissenyar un assaig clínic aleatori i multicèntric en pacients diagnosticades amb neoplàsies ovàriques epitelials i endometrials en estadi inicial que fossin candidates a realitzar una limfadenectomia aòrtica d'estadificació per via mínimament invasiva. Les pacients van ser aleatoritzades, entre 2010 i 2019, a sotmetre's, entre altres procediments d'estadificació, a una limfadenectomia aòrtica per via mínimament invasiva (laparoscòpica o assistida per robot) mitjançant un abordatge extraperitoneal o transperitoneal. No es va realitzar aleatorització per tipus d'abordatge mínimament invasiva (laparoscòpica o robòtica) per impossibilitat tècnica. L'objectiu principal es va mesurar mitjançant un resultat compost, segons el qual es va considerar que una pacient havia patit una complicació si s'havia produït un sagnat major de 500 ml, alguna complicació intraoperatoria o reconversió a laparotomia durant el procediment, una complicació major (Dindo major o igual a IIIA) després del procediment, o si no s'havia pogut completar la cirurgia. Es va aleatoritzar a 203 pacients, de les quals 68 van ser assignades al grup extraperitoneal laparoscòpic, 62 al grup transperitoneal laparoscòpic, 35 al grup extraperitoneal robòtic, i 38 al grup transperitoneal robòtic. En comparar la via d'abordatge, tot i que no es va observar diferències en complicacions entre les pacients intervenides per via extraperitoneal front a transperitoneal (transperitoneal 26,0% vs, extraperitoneal 18,4%; P = 0,195), es va apreciar una tendència a que els grups extraperitoneal i robòtic presentaren una menor taxa de complicacions. Al mateix temps, una major edat, índex de massa corporal o índex cintura-creuada van ser relacionats amb un major risc independent de complicacions. Es va obtenir un major recompte ganglionar en les pacients intervenides mitjançant l'abordatge extraperitoneal ([IQR] 12 [7-17] vs, 14 [10-19]: P = 0,026)). No es va observar diferències en el temps quirúrgic, estada hospitalària o supervivència entre tots dos grups. Donats aquests troballes, es va proposar una anàlisi post-hoc per avaluar si la via extraperitoneal robòtica presentava menor taxa de complicacions. En un anàlisi multivariable, l'abordatge extraperitoneal robòtic es va associar de forma independent a una menor taxa de complicacions (OR 0,13; 95% CI, 0,02-0,64) quan es va comparar amb la resta d'abordatges. Com a consequència, en aquesta tesi doctoral s'ha establert que la via d'abordatge extraperitoneal robòtica per a la limfadenectomia aòrtica d'estadificació en càncer epitelial d'ovari i endometri en estadi inicial s'associa a una menor taxa de complicacions quirúrgiques, segons un resultat compost, quan es compara amb la resta d'abordatges, sense comprometre el recompte de ganglis limfàtics extirpats, el temps quirúrgic, l'estada hospitalària o els resultats oncològics.

[en] Endometrial cancer is the most common among genital tract neoplasms in Western countries. Eighty-five percent of patients receiving a new diagnosis of endometrial cancer will do so at an early stage, meaning when the tumor is confined to the uterus. The proportion between early and advanced tumors is reversed in epithelial ovarian cancer, where only 20% of patients will be diagnosed at early stages. To complete this staging in patients with early-stage epithelial ovarian cancer or high-risk early-stage endometrial cancer, various surgical procedures, including aortic lymphadenectomy, are required. Minimally invasive approaches are the preferred choice today. The aim was to demonstrate whether minimally invasive extraperitoneal aortic lymphadenectomy resulted in a lower rate of surgical complications compared to the transperitoneal approach in the staging of epithelial ovarian and endometrial neoplasms in early stages, without compromising lymph node count, surgical time, hospital stay, or oncological outcomes of the patients undergoing the procedure. For this purpose, a randomized multicenter clinical trial was designed for patients diagnosed with early-stage epithelial ovarian and endometrial neoplasms who were candidates for minimally invasive aortic lymphadenectomy. Patients were randomized, between 2010 and 2019, to undergo, among other staging procedures, minimally invasive aortic lymphadenectomy (laparoscopic or robot-assisted) through either the extraperitoneal or transperitoneal approach. Randomization by type of minimally invasive approach (laparoscopic or robotic) was not performed due to technical limitations. The primary outcome was measured using a composite result, in which a patient was considered to have experienced a complication if there was bleeding exceeding 500 ml, any intraoperative complication or conversion to laparotomy during the procedure, a major complication (Dindo grade IIIA or higher) after the procedure, or if the surgery could not be completed. Two hundred and three patients were randomized, with 68 assigned to the extraperitoneal laparoscopic group, 62 to the transperitoneal laparoscopic group, 35 to the extraperitoneal robotic group, and 38 to the transperitoneal robotic group. When comparing the approach, while no significant differences in complications were observed between patients treated with the extraperitoneal and transperitoneal approaches (transperitoneal 26.0% vs. extraperitoneal 18.4%; P = 0.195), there was a tendency for the extraperitoneal and robotic groups to have a lower complication rate. Additionally, older age, higher body mass index, or higher waist-to-hip ratio were associated with a greater independent risk of complications. A higher lymph node count was obtained in patients treated with the extraperitoneal approach ([IQR] 12 [7-17] vs. 14 [10-19]: P=0.026)). There were no differences in surgical time, hospital stay, or survival between both groups. Given these findings, a post-hoc analysis was proposed to evaluate whether the robotic extraperitoneal approach had a lower rate of complications. In a multivariable analysis, the robotic extraperitoneal approach was independently associated with a lower rate of complications (OR 0.13; 95% CI, 0.02-0.64) when compared to the other approaches. As a result, this doctoral thesis has established that the robotic extraperitoneal approach for aortic lymphadenectomy staging in early-stage epithelial ovarian and endometrial cancer is associated with a lower rate of surgical complications, according to a composite outcome, when compared to other approaches, without compromising lymph node count, surgical time, hospital stay, or oncological outcomes.