BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Un model de la macrofilosofia és un intent de pensar la unitat de la filosofia, la seva actualitat per a la cultura universal. Filosofia, com qualsevol forma creativa de cultura, és un coneixement en evolució, que pot ser apreciat segons la seva capacitat de reflectir l'esperit humà. Un tal model macrofilosòfic mesuraria, també, l'evolució de la forma de la filosofia i tindria la rellevància d'una metafilosofia. La macrofilosofia de G. Mayos suposa la raó dialèctica; per consegüent, la determinació del que és dialèctic prepara la reflexió sobre la qualitat dialèctica del concepte en macrofilosofia. G. Mayos veu en la dialèctica hegeliana un paradigma per a la macrofilosofia, perquè és una dialèctica del concepte, adequada per a un pensament filosòfic macrocategorial. D'altra banda, dos problemes bàsics determinen l'actitud filosòfica d'Adorno davant la filosofia de Hegel: el concepte dialèctic i la relació esperit-individu. El pensament filosòfic és model, però l'objecte d'aquest model és immanent, perquè, per a Adorno, tot és socialitat. No obstant això, el sentit de la crítica que Adorno fa a Hegel és macrofilosòfic. A partir de totes aquestes consideracions, proposarem un model disciplinari de la macrofilosofia i, en conseqüència, un debat per a una teoria actual de la raó dialèctica.

[es] Un modelo de la macrofilosofía es un intento de pensar la unidad de la filosofía, su actualidad para la cultura universal. Filosofía, como cualquier forma creativa de cultura, es un conocimiento en evolución, que puede ser apreciado según su capacidad de reflejar el espíritu humano. Un tal modelo macrofilosófico mediría, también, la evolución de la forma de la filosofía y tendría la relevancia de una metafilosofía. La macrofilosofía de G. Mayos supone la razón dialéctica; por consiguiente, la determinación de lo dialéctico prepara la reflexión sobre la cualidad dialéctica del concepto en macrofilosofía. G. Mayos ve en la dialéctica hegeliana un paradigma para la macrofilosofía, porque es una dialéctica del concepto, adecuada para un pensamiento filosófico macrocategorial. Por otra parte, dos problemas básicos determinan la actitud filosófica de Adorno frente a la filosofía de Hegel: el concepto dialéctico y la relación espíritu-individuo. El pensamiento filosófico es modelo, pero el objeto de este modelo es inmanente, porque, para Adorno, todo es socialidad. Sin embargo, el sentido de la crítica que Adorno hace a Hegel es macrofilosófico. A partir de todas estas consideraciones, propondremos un modelo disciplinario de la macrofilosofía y, en consecuencia, un debate para una teoría actual de la razón dialéctica.
[ca] INTRODUCCIÓ. Aquesta recerca té per objectiu identificar quines universitats catalanes organitzen un programa d'abast institucional especialment destinat a la formació en docència del seu professorat novell i examinar-ne i comparar-ne les característiques i els continguts. MÈTODE. Es va fer una anàlisi documental i de contingut de les dades recollides sistemàticament en documents institucionals, en estudis publicats i en les respostes rebudes des de les institucions a les nostres qüestions. RESULTATS. Cinc de les dotze universitats catalanes organitzen un programa d'aquestes característiques. En aquests programes, s'observa la tendència a tractar determinats continguts —TIC, avaluació, metodologies i disseny d'assignatures—, practicar l'observació a l'aula i utilitzar el portafolis com a instrument d'avaluació. En canvi, continguts com la tutoria i el treball en equip són menys freqüents, i hi ha clares diferències en el disseny dels programes, les hores de dedicació i l'origen —institucional i departamental— dels seus formadors. DISCUSSIÓ. Centrem la discussió en les característiques, diferències i elements comuns observats, i proposem idees i arguments —per exemple, incloure continguts relacionats amb la diversitat a l'aula o la docència en altres idiomes— que responen al que la literatura apunta actualment sobre la formació del professorat universitari.

[es] INTRODUCCIÓN: Esta investigación tiene por objetivo identificar qué universidades catalanas organizan un programa de alcance institucional destinado especialmente a la formación en docencia de su profesorado novel y examinar y comparar sus características y contenidos. MÉTODO: Se realizó un análisis documental y de contenido de los datos recogidos sistemáticamente en documentos institucionales, estudios publicados y en las respuestas recibidas desde las instituciones a nuestras cuestiones. RESULTADOS: Cinco de las 12 universidades catalanas organizan un programa de estas características. Entre estos, se señala la tendencia a tratar determinados contenidos —TIC, evaluación, metodologías y diseño de asignaturas—, practicar la observación en el aula y usar el portafolio como herramienta evaluativa. En cambio, contenidos como la tutoría y el trabajo en equipo son menos frecuentes, y existen claras diferencias en el diseño de los programas, horas de dedicación y origen —institucional y departamental— de sus formadores. DISCUSIÓN: Centramos la discusión en las características, diferencias y elementos comunes observados, proponiendo ideas y argumentos —por ejemplo, la inclusión de contenidos relacionados con la diversidad en el aula o la docencia en otros idiomas— que responden a lo que la literatura apunta actualmente al respecto de la formación del profesorado universitario.
[ca] Fins ara, la lingüística de corpus s'ha abordat habitualment des de la pràctica docent en l'àmbit de l'ensenyament de l'Espanyol com a Llengua Estrangera i, sobretot, en la recerca dins de les Humanitats; no obstant això, sembla absent en la pràctica de l'aula universitària, sent els alumnes desconeguts d'aquestes eines de les noves Humanitats Digitals. Amb aquest treball es pretén donar compte d'un enfocament didàctic dut a terme a la Universitat de Cadis, on es van utilitzar diversos corpus textuals en línia en l'ensenyament de la llengua espanyola dins del marc de l'assignatura de "Morfologia descriptiva de l'espanyol". Els resultats van ser beneficiosos i d'aquests podríem intuir la tímida il·lusió que es pugui incorporar l'ús d'aquestes fonts de coneixement digitals a l'aula universitària del futur a l'hora d'ensenyar la llengua espanyola i les seves diferents disciplines en l'àmbit, també, dels cursos d'ensenyament universitari com la Filologia Hispànica, tenint, d'aquesta manera, un ventall de noves eines que l'alumne podrà utilitzar per millorar el seu desenvolupament acadèmic com a potencial lingüista.

[es] Hasta la fecha, la lingüística de corpus se ha abordado comúnmente desde la práctica docente en el ámbito de la enseñanza de Español como Lengua Extranjera y, sobre todo, en la investigación dentro de las Humanidades; sin embargo, parece ausente en la práctica del aula universitaria, siendo los alumnos desconocedores de estas herramientas de las recientes Humanidades Digitales. Con este trabajo se pretende dar cuenta de un acercamiento didáctico llevado a cabo en la Universidad de Cádiz, donde se utilizaron diversos corpus textuales online en la enseñanza de la lengua española dentro del marco de la asignatura de "Morfología descriptiva del español". Los resultados fueron beneficiosos y de estos podríamos sonsacar la tímida ilusión de que se pueda incorporar el uso de estas fuentes de conocimiento digitales en el aula universitaria del futuro a la hora de enseñar la lengua española y sus diferentes disciplinas en el ámbito, también, de los cursos de enseñanzas universitarias como Filología Hispánica, teniendo, de este modo, un elenco de nuevas herramientas que el alumno podrá utilizar para mejorar su desarrollo académico como potencial lingüista.
[ca] Amb la introducció dels graus en el sistema universitari espanyol, la formació de postgrau va sofrir una reconversió per la qual els seus plans de doctorat i fins i tot els títols propis es van convertir en màsters oficials. Aquests tenen diferents funcions recollides per la legislació vigent, des de la professionalitzant a la recerca, no obstant això, fins i tot presenten mancances en les seves metodologies docents i en la seva transparència pel que fa a la informació que proporcionen. Atès que les guies docents són l'instrument de comunicació fonamental entre el professorat i l'alumnat, en aquest text s'analitzaran aquestes guies dels màsters relacionats amb la Història de l'Art en les universitats d'Andalusia, mitjançant la rúbrica elaborada per l'Observatori sobre la Didàctica de les Arts, per a realitzar una proposta de millora. Així mateix, s'empraran les guies per a reflexionar sobre la pròpia oferta de postgrau per a graduats en història de l'art a Andalusia.

[es] Con la introducción de los grados en el sistema universitario español, la formación de posgrado sufrió una reconversión por la cual sus planes de doctorado e incluso los títulos propios se convirtieron en másteres oficiales. Éstos tienen distintas funciones recogidas por la legislación vigente, desde la profesionalizante a la investigación, sin embargo, aun presentan carencias en sus metodologías docentes y en su transparencia en cuanto a la información que proporcionan. Dado que las guías docentes son el instrumento de comunicación fundamental entre el profesorado y el alumnado, en este texto se van a analizar dichas guías de los másteres relacionados con la Historia del Arte en las universidades de Andalucía, mediante la rúbrica elaborada por el Observatorio sobre la Didáctica de las Artes, para realizar una propuesta de mejora. Asimismo, se emplearán las guías para reflexionar sobre la propia oferta de posgrado para graduados en historia del arte en Andalucía.
[ca] Aquest article presenta un estudi introductori, la pregunta central del qual és: com el gènere afecta o produeix les narratives de violació conjugal de les dones del Districte Federal que accedeixen al sistema judicial per a denunciar la violència intrafamiliar? Per a respondre a aquesta pregunta, els autors utilitzen el gènere com a categoria descolonitzada, fent un examen històric del control de la sexualitat femenina. Els autors, a abordar la qüestió, consideren el gènere com una categoria decolonial i realitzen un estudi del control històric de la sexualitat femenina. Usant un enfocament qualitatiu, procedeixen posteriorment a una recerca de camp. L'anàlisi dels informes individuals de dones que sofreixen violència domèstica, realitzat pels equips psicosocials del Ministeri Públic del Districte Federal i els seus territoris (MPDFT), es creuen amb els resultats dels qüestionaris contestats pels qui van realitzar aquests informes. Les troballes suggereixen que la violació marital és un tipus de violència que roman invisible, sota un fort control social que impedeix la seva perceptibilitat a les dones. Paraules clau: violació conjugal; invisibilitat; violència domèstica.

[es] Este artículo presenta un estudio introductorio, cuya pregunta central es: ¿cómo el género afecta o produce las narrativas de violación conyugal de las mujeres del Distrito Federal que acceden al sistema judicial para denunciar la violencia intrafamiliar? Para responder a esta pregunta, los autores utilizan el género como categoría descolonizada, haciendo un examen histórico del control de la sexualidad femenina. Los autores, en abordar la cuestión, consideran el género como una categoría decolonial y realizan un estudio del control histórico de la sexualidad femenina. Usando un enfoque cualitativo, proceden posteriormente a una investigación de campo. El análisis de los informes individuales de mujeres que sufren violencia doméstica, realizado por los equipos psicosociales del Ministerio Público del Distrito Federal y sus territorios (MPDFT), se cruzan con los resultados de los cuestionarios contestados por quienes realizaron estos informes. Los hallazgos sugieren que la violación marital es un tipo de violencia que permanece invisible, bajo un fuerte control social que impide su perceptibilidad a las mujeres. Palabras clave: violación conyugal; invisibilidad; violencia doméstica.
[ca] L'experiència en rehabilitació urbana de Saragossa és àmplia i constitueix un exemple clau durant aquests darrers anys des del qual poder extreure conclusions sobre les polítiques econòmiques d'habitatge aplicades a l'espai urbà a la ciutat construïda. Per tal de poder avaluar l'adequació de les mateixes per a la regeneració de l'àrea intervinguda, el treball analitza quins han estat els criteris que determinen l'existència d'aquestes àrees susceptibles d'actuacions de rehabilitació urbana i el seu encaix amb la legislació pròpiament urbanística. Els resultats evidencien una indeterminació a la selecció de tals criteris, fet pel qual es planteja la seva correcció atenent al caràcter modificable de les variables que caracteritzen la noció de vulnerabilitat.

[es] La experiencia en rehabilitación urbana de Zaragoza es amplia y constituye un ejemplo clave durante estos últimos años desde el que poder extraer conclusiones sobre las políticas económicas de vivienda aplicadas al espacio urbano en la ciudad construida. Con objeto de poder evaluar la adecuación de las mismas para la regeneración del área intervenida, el trabajo analiza cuáles han sido los criterios que determinan la existencia de estas áreas susceptibles de actuaciones de rehabilitación urbana y su encaje con la legislación propiamente urbanística. Los resultados evidencian una indeterminación en la selección de tales criterios, por lo que se plantea su corrección en atención al carácter modificable de las variables que caracterizan la noción de vulnerabilidad.
[ca] Aquest article té com a objectiu analitzar el potencial de la figura del refugiat com una figura fronterera entre l'absència de drets i el reconeixement d'aquests. Per això, proposo una primera aproximació al refugi com a realitat prolongada que ha guanyat protagonisme per endinsar-nos en les implicacions teòriques que posa de manifest una realitat que interpel·la la posada en funcionament d'un gran nombre d'agents socials. A nivell subjectiu, els subjectes transiten per una institucionalitat que exigeix la narració del viscut i una posició en què situar-se en la societat d'acollida. Des d'una metodologia qualitativa basada en 53 entrevistes en profunditat realitzades a Espanya entre 2014 i 2019, amb sol·licitants d'asil i personal tècnic, aquest escrit reivindica el refugiat com una figura que exemplifica les contradiccions, la normativitat i l'agència amb què les Ciències Socials batallen diàriament per comprendre les relacions humanes.

[es] Este artículo tiene como objetivo analizar el potencial de la figura del refugiado como una figura fronteriza entre la ausencia de derechos y el reconocimiento de los mismos. Para ello, propongo una primera aproximación al refugio como realidad prolongada que ha ganado protagonismo para adentrarnos en las implicaciones teóricas que pone de manifiesto una realidad que interpela a la puesta en funcionamiento de un gran número de agentes sociales. A nivel subjetivo los sujetos transitan por una institucionalidad que demanda la narración de lo vivido y una posición en la que situarse en la sociedad de acogida. Desde una metodología cualitativa basada en 53 entrevistas en profundidad realizadas en España entre 2014 y 2019, con solicitantes de asilo y personal técnico, este escrito reivindica al refugiado como figura que ejemplifica las contradicciones, normatividad y agencia, con las que diariamente batallan las Ciencias Sociales para el entendimiento de las relaciones humanas.
[ca] INTRODUCCIÓ. Aquesta recerca es va originar en la necessitat de garantir l'accés i participació de persones amb discapacitat a l'educació superior. Tenia com a objectiu generar les dimensions analítiques d'un model teòric d'ajustos raonables en el disseny i el judici d'ítems en proves estandarditzades per a persones amb discapacitat visual. MÈTODE. Es va utilitzar un disseny metodològic de teoria fonamentada en estratègies de recollida de dades qualitatives. RESULTATS. Els principals resultats fan referència a prescripcions, funcionalitat i idoneïtat de l'ítem considerant accés no visual, descripció i processos de solució de l'ítem. DISCUSSIÓ. La discussió i les conclusions apunten a una definició de dimensions teòriques d'un model d'ajustos raonables que considera: el valor epistèmic de la igualtat en l'estandardització i els criteris de disseny i judici que defineixen la capacitat objectiva i heurística de comparació, l'observació i predicció de l'ítem, i la identificació de moderadors determinats per la representació lingüística i mental.

[es] INTRODUCCIÓN. La investigación se originó por la necesidad de garantizar el acceso y la participación de personas con discapacidad en la Educación Superior. Su objetivo fue generar las dimensiones analíticas de un modelo teórico de ajustes razonables en el diseño y juzgamiento de ítems en pruebas estandarizadas para personas con discapacidad visual. MÉTODO. Se utilizó un diseño metodológico de teoría fundamentada con estrategias de recolección de datos cualitativos. RESULTADOS. Los principales resultados se refieren a prescripciones, funcionalidad e idoneidad del ítem considerando su acceso no visual, descripción y procesos de solución. DISCUSIÓN. La discusión y las conclusiones apuntan a la definición de dimensiones teóricas de un modelo de ajustes razonables que considera: el valor epistémico de la igualdad en la estandarización y los criterios de diseño y juzgamiento que definen la capacidad objetiva y heurística de comparación, la observación y la predicción del ítem, y la identificación de moderadores determinados por la representación lingüística y mental.
[ca] Aquest article pretén contribuir al debat respecte el progressiu reconeixement per part dels Tribunals dels drets laborals d' aquelles persones la maternitat o la paternitat de les quals és fruit d'un conveni de gestació per substitució o gestació subrogada. Per això introdueixo en l'anàlisi, d'una part, com s'ha construït el relat de la mercantilització de la maternitat i, d'una altra, el paper que ha jugat la maternitat biològica en l'edificació dels drets laborals de les dones en el treball remunerat.

[es] Este artículo pretende contribuir al debate respecto el progresivo reconocimiento por parte de los Tribunales de derechos laborales para aquellas personas que su maternidad o paternidad es fruto de un convenio de gestación por sustitución o gestación subrogada. Para ello introduzco en el análisis, de una parte, cómo se ha construido el relato de la mercantilización de la maternidad y, de otra, el papel que ha jugado la maternidad biológica en la edificación de los derechos laborales de las mujeres en el trabajo remunerado.
[ca] Àngels custodis a la Monarquia Hispànica: entre el rei i el regne (1580-1650) En aquest treball pretenem dirigir l'atenció cap al paper dels àngels custodis, i l'angelologia en general, en les tensions polítiques de la Monarquia Hispànicaen la primera edat moderna. En aquest període, sobretot a partir del Llibre dels àngels del franciscà gironí Francesc Eiximenis (c. 1330-1409), es va aprofundir en la personalitat individual i afectiva dels àngels custodis, circumstància que els atorgà transcendència en la direcció política de les col·lectivitats.D'acord amb aquest sentit, s'exposen exemples d'usos polítics dels àngels custodis i es para una atenció especial a l'obra del benedictí Francisco Blasco de Lanuza (1596-1664) Beneficio de ángeles y patrocinio de demonios, paradigmàtica perquè emprà el paper polític dels àngels custodis a través del Llibre dels àngels per reivindicar el pactisme i, a la vegada, censurar les raons de la Guerra francoespanyola (1635

[es] En este trabajo pretendemos llamar la atención sobre el papel de los ángeles custodios y la angelología en general en las tensiones políticas de la Monarquía Hispánica en la primera Edad Moderna. En este período, sobre todo a partir del Llibre dels àngels del franciscano gerundense Francesc Eiximenis (c. 1330-1409), se ahondó en la personalidad individual y afectiva de los ángeles custodios, circunstancia que les otorgó trascendencia en la dirección políticade las colectividades. En este sentido, se exponen ejemplos de usos políticos de los ángeles custodios y se presta especial atención a la obra del benedictino Francisco Blasco de Lanuza (1595-1664), Beneficio de ángeles y patrocinio de demonios, paradigmática por cuanto utilizó el papel político de los ángeles custodios mediante el Llibre dels àngels para reivindicar el pactismo y, asimismo, para censurar las razones de la guerra franco-española (1635-1659).
[ca] El bisbat de Girona és una de les zones amb menys estudis pel que fa a la immigració francesa a l'edat moderna. La font de Dispenses de Proclames ofereix dades interessants per al seu estudi des de finals del segle xvi i inicis del xvii. Aquesta aproximació té la particularitat que es realitza des d'una font que abraça tot el territori i permet superar l'atomització dels registres parroquials. A partir del seu estudi, discutim la presència de la migració, la distribució territorial i la procedència dels immigrants. L'objectiu és oferir una visió complementària a altres fonts tradicionals i que permeti efectuar comparacions amb altres zones del Principat.

[es] El Obispado de Girona es una de las zonas con menos estudios por lo que hace a la inmigración francesa en la edad moderna. La fuente de las Dispenses de Proclames ofrece datos interesantes para su estudio desde finales del siglo xvi e inicios del siglo xvii. Esta aproximación tiene la particularidad que se realiza desde una fuente que abarca todo el territorio y permite superar la atomización de los registros parroquiales. A partir de su estudio, discutimos la presencia de la migración, la distribución territorial y la procedencia de los inmigrantes. El objetivo es ofrecer una visión complementaria a otras fuentes tradicionales que permitan efectuar comparaciones con otras zonas del Principado.
[ca] La Revolució marginalista marca el tret de partida de l'economia moderna amb la introducció del principi d'utilitat marginal decreixent i el teorema d'equilibri general desenvolupat per Léon Walras. Aquest canvi de paradigma econòmic introdueix la idea que l'economia de mercat, dirigida per les decisions individuals dels agents que hi participen, és eficient per si mateixa. Aquest article revisa els principals trets d'aquesta revolució i, més concretament, les aportacions de Léon Walras a l'economia per tal d'establir els paral·lelismes i les diferències que existeixen entre els seus principis i els principis de l'individualisme de Jeremy Bentham. A partir d'aquest estudi es marquen algunes hipòtesis sobre la possible integració d'estudis econòmics caracteritzats per tenir com a punt de partida l'estudi de la societat i no l'individu.

[es] La Revolución marginalista da el disparo de salida de la economía moderna con la introducción del principio de utilidad marginal decreciente y el teorema del equilibrio general desarrollado por Léon Walras. Este cambio de paradigma económico introduce la idea de que la economía de mercado, dirigida por las decisiones individuales de los agentes que participan en ella, es eficiente por sí misma. Este artículo revista los principales rasgos de esta revolución y, más concretamente, las aportaciones de Léon Walras a la economía por tal de establecer los paralelismos y las diferencias que existen entre sus principios y los principios del individualismo de Jeremy Bentham. A partir de este estudio se marcan algunas hipótesis sobre la posible integración de estudios económicos caracterizados por tener como punto de partida el estudio de la sociedad y no el individuo.