[ca] La present tesi parteix de les conseqüències de la imantació de les ciutats en el seu intent per atreure noves formes de capital i que desenvoca en una polarització i vulnerabilitat social urbana. Una de les formes més explícites d'aquests conflictes socials emergents és l'expulsió de les persones que viuen al carrer de les zones turistificades. No obstant això, la població en situació de carrer, especialment les persones més joves, no cessa d'incrementar. Aquest augment substancial ha estat tractat en poques ciutats com una emergència social a la qual destinar tots els recursos disponibles o regular els drets d'aquestes persones; per contra, en la majoria de països s'aborda des de l'òptica d'Estat, malgrat ser el municipi l'entorn en el qual es desenvolupa la vida quotidiana, i es contempla mitjançant estratègies de prevenció basades en l'oferta assequible d'habitatge o altres mesures socials. Aquestes dinàmiques responen d'una banda, a la crisi econòmica però per un altre a les oportunitats que aquestes ciutats suposen per a les persones que fluctuen entre elles, moltes d'elles molt joves. No obstant això, la permanència al carrer és efecte i conseqüència de múltiples factors d'exclusió individual com el trauma, els problemes de salut mental o l'abús de substàncies que comporten una intensa desafiliació social, factors que se sobreposen als itineraris personals d'una joventut que tracta de trencar amb el preestablert. A la suma, per a les dones joves, el carrer suposa un entorn hostil i masculinizat on l'adaptació a les normes socials informals o la falta d'aquesta adaptació pot venir acompanyada de múltiples abusos sexuals i altres formes de violència. Il·lícits poc denunciats i sense seguiment judicial. És més, els serveis assistencials cap a les persones en carrer estan orientats als seus perfils majoritaris, en aquest cas els homes, deixant sense servei especialitzat propi a les dones tret que siguin víctimes denunciants de violència de gènere o explotació sexual. Tot l'anterior condueix a la voluntat i necessitat de definir polítiques públiques i regulació més humana, que comprengui les necessitats i la realitat de les persones que dormen al carrer. Es proposa un abordatge de la qüestió des de mesures urgents que assegurin la protecció dels drets humans de les persones que viuen al carrer des de la promoció de recursos i programes orientats a l'assistència dels perfils amb necessitats més complexes. De la mateixa manera, resulta urgent la reconducció del model de ciutat imantada cap a un desenvolupament sostenible que no expulsi, margini o desplaci la desigualtat, el pobre, el diferent. Es proposa en aquesta tesi la revisió de les eines municipals en la transformació de la ciutat i l'estímul del capital social la seva redefinició.

[en] This dissertation starts from the consequences as polarization and urban social vulnerability that outcome from the magnetization of cities in their attempt to attract new forms of capital. One of the most explicit forms of these conflicts is the exclusion of people living in the streets from the city centers and touristic areas. Conversely, the homeless population, especially amongst youth, does not cease to increase. This substantial increase has been treated in a few cities as a social emergency to which governments must allocate all available resources and regulate the right to shelter. These dynamics may respond to the economic crisis but also, in city terms, are related to the opportunities that these urban landscapes represent for people who move between them, many of them very young. However, the survival in the street is both effect and consequence of multiple factors of individual exclusion such as trauma, mental health or substance abuse that leads to intense social disaffiliation and overlaps the personal itineraries of a youth trying to break the society rules. In addition, for young women, the street is a hostile and masculinized environment where adaptation or denial to informal social rules can be driven by multiple cases of sexual abuse and violence that are rarely reported. All of the above leads to the will and need to define public policies and more humane regulation, which understands the needs and reality of the people who sleep rough. In a very same way, the reconstruction of the magnetized city model towards a sustainable development that does not expel, marginalize or displace the poor, the different, is compelling. As it is put forward in this dissertation, the revision of municipal roles in the transformation of the city through the stimulation of social capital are key to its redefinition.