[ca] El reconeixement de patrons és la tasca que pretén distingir objectes entre diferents classes. Quan aquesta tasca es vol solucionar de forma automàtica un pas crucial és el com representar formalment els patrons a l'ordinador. En funció d'aquests formalismes, podem distingir entre el reconeixement estadístic i l'estructural. El primer descriu objectes com un conjunt de mesures col·locats en forma del que s'anomena un vector de característiques. El segon assumeix que hi ha relacions entre parts dels objectes que han de quedar explícitament representades i per tant fa servir estructures relacionals com els grafs per codificar la seva informació inherent. Els espais vectorials són una estructura matemàtica molt flexible que ha permès definir diverses maneres eficients d'analitzar patrons sota la forma de vectors de característiques. De totes maneres, la representació vectorial no és capaç d'expressar explícitament relacions binàries entre parts dels objectes i està restrigida a mesurar sempre, independentment de la complexitat dels patrons, el mateix nombre de característiques per cadascun d'ells. Les representacions en forma de graf presenten la situació contrària. Poden adaptar-se fàcilment a la complexitat inherent dels patrons però introdueixen un problema d'alta complexitat computational, dificultant el disseny d'eines eficients per al procés i l'anàlisis de patrons. Resoldre aquesta paradoxa és el principal objectiu d'aquesta tesi. La situació ideal per resoldre problemes de reconeixement de patrons seria el representar-los fent servir estructures relacionals com els grafs, i a l'hora, poder fer ús del ric repositori d'eines pel processament de dades del reconeixement estadístic. Una solució elegant a aquest problema és la de transformar el domini dels grafs en el domini dels vectors, on podem aplicar qualsevol algorisme de processament de dades. En altres paraules, assignant a cada graf un punt en un espai vectorial, automàticament tenim accés al conjunt d'algorismes del món estadístic per aplicar-los al domini dels grafs. Aquesta metodologia s'anomena graph embedding. En aquesta tesi proposem de fer una associació de grafs a vectors de característiques de forma simple i eficient fixant l'atenció en la informació d'etiquetatge dels grafs. En particular, comptem les freqüències de les etiquetes dels nodes així com de les aretes entre etiquetes determinades. Tot i la seva localitat, aquestes característiques donen una representació prou robusta de les propietats globals dels grafs. Primer tractem el cas de grafs amb etiquetes discretes, on les característiques són sencilles de calcular. El cas continu és abordat com una generalització del cas discret, on enlloc de comptar freqüències d'etiquetes, ho fem de representants d'aquestes. Ens trobem que les representacions vectorials que proposem pateixen d'alta dimensionalitat i correlació entre components, i tractem aquests problems mitjançant algorismes de selecció de característiques. També estudiem com la diversitat de diferents representacions pot ser explotada per tal de millorar el rendiment de classificadors base en el marc d'un sistema de múltiples classificadors. Finalment, amb una extensa evaluació experimental mostrem com la metodologia proposada pot ser calculada de forma eficient i com aquesta pot competir amb altres metodologies per a la comparació de grafs.

[en] Pattern recognition is the task that aims at distinguishing objects among different classes. When such a task wants to be solved in an automatic way a crucial step is how to formally represent such patterns to the computer. Based on the different representational formalisms, we may distinguish between statistical and structural pattern recognition. The former describes objects as a set of measurements arranged in the form of what is called a feature vector. The latter assumes that relations between parts of the underlying objects need to be explicitly represented and thus it uses relational structures such as graphs for encoding their inherent information. Vector spaces are a very flexible mathematical structure that has allowed to come up with several efficient ways for the analysis of patterns under the form of feature vectors. Nevertheless, such a representation cannot explicitly cope with binary relations between parts of the objects and it is restricted to measure the exact same number of features for each pattern under study regardless of their complexity. Graph-based representations present the contrary situation. They can easily adapt to the inherent complexity of the patterns but introduce a problem of high computational complexity, hindering the design of efficient tools to process and analyze patterns. Solving this paradox is the main goal of this thesis. The ideal situation for solving pattern recognition problems would be to represent the patterns using relational structures such as graphs, and to be able to use the wealthy repository of data processing tools from the statistical pattern recognition domain. An elegant solution to this problem is to transform the graph domain into a vector domain where any processing algorithm can be applied. In other words, by mapping each graph to a point in a vector space we automatically get access to the rich set of algorithms from the statistical domain to be applied in the graph domain. Such methodology is called graph embedding. In this thesis we propose to associate feature vectors to graphs in a simple and very efficient way by just putting attention on the labelling information that graphs store. In particular, we count frequencies of node labels and of edges between labels. Although their locality, these features are able to robustly represent structurally global properties of graphs, when considered together in the form of a vector. We initially deal with the case of discrete attributed graphs, where features are easy to compute. The continuous case is tackled as a natural generalization of the discrete one, where rather than counting node and edge labelling instances, we count statistics of some representatives of them. We encounter how the proposed vectorial representations of graphs suffer from high dimensionality and correlation among components and we face these problems by feature selection algorithms. We also explore how the diversity of different embedding representations can be exploited in order to boost the performance of base classifiers in a multiple classifier systems framework. An extensive experimental evaluation finally shows how the methodology we propose can be efficiently computed and compete with other graph matching and embedding methodologies.