[ca] En la història del periodisme, un dels apartats més difícils de reconstruir i analitzar és el funcionament de les empreses. Normalment per falta de documentació: els llibres comptables d'empreses periodístiques que han superat el filtre del temps són escassos. Aquest llibre parteix de la troballa d'una autèntic filó documental. El Fons Documental per a la Memòria Històrica de Salamanca conserva una porció important de l'arxiu econòmic de la major empresa periodística creada a principis del segle XX en Espanya. La Societat Editorial d'Espanya es va constituir l'1 de maig de 1906, a partir de l'acord entre El Liberal i El Imparcial, al qual es va sumar a continuació el vespertí Heraldo de Madrid. Tot seguit, la resta de la premsa, en detectar que havia nascut un gegant, el va batejar amb el terme que faria fortuna: el trust. Evidentment el nom no era només descriptiu (alló de varies empreses que produeixen els mateixos productes i s'uneixen en una sola empresa), sinó que també volia emfatitzar els perills de comportament monopolístic que s'amagaven darrere de qualsevol empresa que controlava horitzontalment un bé de producció, en aquest cas la informació. El llibre aborda la reconstrucció de la història del periodisme espanyol del primer terç del segle XX, però amb fonts ben diferents a la dels protagonistes a través de les seues memòries o als periòdics amb el seu component autoreferencial. El munt de papers que donen compte de la marxa econòmica de el trust ens permet copsar la recerca de nous públics per part de publicacions que alteraven el llenguatge tradicional per fer-lo planer i a l'abast de les masses, la condició competitiva del sensacionalisme, la professionalització dels periodistes, l'enorme rellevància del venedors de periòdics -la majoria xiquets- en l'obertura de nous canals de distribució de la premsa, l'increment dels anuncis -i la seua nova forma expressiva- per a dotar del finançament necessari a publicacions massives i, en definitiva, la industrialització de la premsa. El llibre estudia, lustre a lustre, l'evolució de la Societat Editorial d'España i dels periòdics que la van compondre, els seus problemes davant la carestia del paper durant la Primera Guerra Mundial, la reorganització editorial i la reconversió en Societat Editorial Universal, l'entrada de la família d'empresaris Busquets, disposats a expandir més encara la indústria, és a dir, el trust; la relació amb el règim polític de la Restauració, amb el de Primo de Rivera o amb la Segona República; la relació amb la competència, car el nombre de empreses periodístiques de volada va créixer i va deparar alguns capitans d'indústria de renom, com Nicolás María de Urgoiti, Torcuato Luca de Tena, Serapio Huici o Luis Montiel Balanzat.

[es] En la historia del periodismo, uno de los apartados más difíciles de reconstruir y analizar es el funcionamiento de las empresas. Normalmente por falta de documentación: los libros contables de empresas periodísticas que han superado el filtro del tiempo son escasos. Este libro parte del hallazgo de una auténtico filón documental. El Fondo Documental para la Memoria Histórica de Salamanca conserva una porción importante del archivo económico de la mayor empresa periodística creada a principios del siglo XX en España. La Sociedad Editorial de España se constituyó el 1 de mayo de 1906, a partir del acuerdo entre El Liberal y El Imparcial, al cual se sumó a continuación el vespertino Heraldo de Madrid. A continuación, el resto de la prensa, al detectar que había nacido un gigante, lo bautizó con el término que haría fortuna: el trust. Evidentemente el nombre no era solo descriptivo (*alló de varías empresas que producen los mismos productos y se unen en una sola empresa), sino que también quería enfatizar los peligros de comportamiento monopolístico que se escondían detrás de cualquier empresa que controlaba horizontalmente un bien de producción, en este caso la información. El libro aborda la reconstrucción de la historia del periodismo español del primer tercio del siglo XX, pero con fuentes muy diferentes a la de los protagonistas a través de sus memorias o en los periódicos con su componente autorreferencial. Los legajos de papel que dan cuenta de la marcha económica del trust nos permiten entender la apuesta por acercarse nuevos públicos por parte de publicaciones que alteraban el lenguaje tradicional para hacerlo llano y al alcance de las masas, la condición competitiva del sensacionalismo, la profesionalización de los periodistas, la enorme relevancia del vendedores de periódicos -la mayoría niños- en la apertura de nuevos canales de distribución de la prensa, el incremento de los anuncios -y su nueva forma expresiva- para dotar de la financiación necesaria a publicaciones masivas y, en definitiva, la industrialización de la prensa. El libro estudia, lustro a lustro, la evolución de la Sociedad Editorial de España y de los periódicos que la compusieron, sus problemas ante la carestía del papel durante la Primera Guerra Mundial, la reorganización editorial y la reconversión en Sociedad Editorial Universal, la entrada de la familia de empresarios Busquets, dispuestos a expandir más encara la industria, es decir, el trust; la relación con el régimen político de la Restauración, con el de Primo de Rivera o con la Segunda República; la relación con la competencia, puesto que el número de empresas periodísticas de voladizo creció y va *deparar algunos capitanes de industria de renombre, como Nicolás María de Urgoiti, Torcuato Luca de Tena, Serapio Huici o Luis Montiel Balanzat.