[ca] Objectiu: Avaluar eficàcia i tolerància del metotrexate (MTX) a dosis baixes (10 mg/setmana) per a disminuir els requeriments d'esteroides a pacients (P) asmàtics corticodepenents. Població: Es van incloure 46 P entre 1995 i 1999 (32 dones, edat 57,3±12,3 anys; FEV1 1,55L (62,8%); FEV1 /FVC 56%). Criteris d'inclusió: P asmàtics corticodepenents (>_ 7.5 mg/d de 6-metilprednisolona (6-MP) durant un mínim d'un any), tractats segons l'International Consensus Report de 1992, rebent com a tractament de base salmeterol (50 µg/12h) i 800 µg/dia de budesonida. Criteris d' exclusió: insuficiència renal, neoplàsia prèvia, hepatopatia, ulcus, malaltia psiquiàtrica, aspergil·losi, pneumopatia intersticial, alteració hematològica, infecció per HIV. Mètodes: Els P eren randomitzats, a doble cec, a rebre durant un any (i després d'un periode d'estabilització mínim de 3 mesos i un periode de run-in de 4 setmanes) una càpsula setmanal que contenia 10 mg de MTX o placebo. Proves realitzades: Cada mes durant el primer trimestre i trimestralment fins al final: PFR, anàlisis de sang i orina. Es realitzava densitometria òssia a l'inici i al final, així com ecografía abdominal i TC toràcica a l'inici del protocol. Un cop finalitzat el periode de run-in i iniciada la fase de tractament, la dosi de 6-MP es reduia progressivament (2 mg/d cada dues setmanes) fins que el FEV1 queia un 5% o més; en aquest moment, s'augmentava la dosis de 6-MP fins a assolir el FEV1 previ i es reiniciava el procés. Resultats: 39 P analitzats. Els dos grups de tractament eren idèntics. Al grup MTX es va aconseguir reduir la dosi de 6-MP un 54,8% (9,5 ± 4,9 mg/d), per un 4,37% (0,5± 7,2 mg/d) al grup placebo (p<0,0001). No es va produir deteriorament significatiu del FEV1 a cap dels dos grups. Aquesta diferència en la dosi de 6-MP no es va traduir en beneficis estadísticament significatius a cap dels paràmetres bioquímics i densitomètrics relacionats amb el metabolisme ossi. Efectes secundaris: un pacient del grup MTX presentava intolerància gàstrica que va obligar a abandonar el tractament; un pacient del grup MTX presentava diarrea que es va limitar; un pacient del grup MTX va presentar broncospasme en relació a l'administració del fàrmac. Conclusions: 1)El MTX és un eficaç estalviador d'esteroides. 2)Dosis inferiors a les utilitzades a la literatura son efectives. 3)La tolerància és excel·lent. 4)No hem observat, a un any de seguiment, benefici del descens de la dosi d'esteroides en el metabolisme ossi.

[en] Purpose: to evaluate the efficacy and tolerance of methotrexate (MTX) administered in low weekly doses (10 mg) to decrease steroid requirements in steroid-dependent asthmatic patients (P). Population: 46 caucasian P were included between 1995 and 1999 (32 female, age 57,3 ± 12,3 years; FEV1 1,55 L (62,8%); FEV1 /FVC 56%). Inclusion criteria: Steroid-dependent asthmatic P (>_ 7.5 mg/d of 6-methyl-prednisolone (6-MP) for a minimum of one year), treated in accordance with the International Consensus Report (1992), receiving salmeterol (50 µg/12h) and a daily dose of budesonide of 800 µg. Exclusion criteria: impaired renal function, previous malignancy, liver disease, peptic ulcer disease, psychiatric disease psiquiàtrica, pulmonary aspregillosis, interstitial lung disease, haemathologic disease, HIV infection. Methods: P were randomized, in a double-blind study, to receive for a year ( after a stabilization period of at least three months plus a run in period of four weeks) a capsule containing 10 mg of MTX or placebo. Tests performed: Every month during the first trimester and every three months until the end of the study: PFTs, blood and urine analysis. A bone densitometry was performed at the beginning and the end of the one year follow-up. Thoracic CT-scan and abdominal ultrasound were performed at inclusion. 6-MP was progressively tapered (2 mg/day every two weeks) until FEV1 diminished 5% or more; 6-MP was then increased until previous FEV1 was reached, and the procedure was repeated throughout follow-up. Results: 39 P evaluated. There were no differences between the groups. A 54,8% (9,5 ± 4,9 mg/d) decrease in 6-MP dose was observed in the MTX group. In the placebo group, the dose of 6-MP decreased only a 4,37% (0,5 ± 7,2 mg/d), p<0,0001. FEV1 value did not significantly change in neither of the groups. No benefit in terms of bone metabolism was observed due to the difference in steroid-dose decrease between both groups. Side effects: one patient in the MTX group was dropped out due to gastric intolerance; another pacient in the MTX group presented a mild and self-limited diarrhea. One patient presented bronchospasm after receiving MTX. Conclusions: 1) MTX is an effective steroid-sparing agent 2) A dosage lower than the recommended in the literature is effective. 3) Tolerance was good. 4) No benefit in bone metabolism was observed after a one-year follow-up.