[ca] En aquesta proposta d'acció i intervenció, fonamentada en una investigació qualitativa i un estudi de cas, s'avalua l'impacte de la fotografia terapèutica i participativa a través del mètode Covisage (Viñuales, 2018) en la millora de la palilàlia i la comunicació significativa i funcional d'un jove de 15 anys i pacient de l'Hospital de Dia Nou Barris, examinant litetatura científica en tres nivells, primer, les evidències externes que ajuden a definir un marc teòric sobre palilàlia, fotografia terapèutica i participativa, la seva idoneïtat a l'adolescència i adultesa amb i sense trastorn mental així com propostes d'acció que relacionen la fotografia amb trastorns de llenguatge, parla i veu com la dislàlia i disfèmia però incorporant aquesta prosposta com a innovadora degut a la inexistència d'accions sobre fotografia i palilàlia, segon, les opinions expertes basades en professionals investigadors sobre la temàtica fotogràfica com David Viñuales (2018 i 2019) i Ángel Cabeza (2021), entre altres, i les evidències fruit de les perspectives del receptor, concretant l'acció i repte basada en necessitats i fruit del consens entre tot l'equip professional (social i educatiu), la persona participant i la família. Durant tot el procés, s'analitza de manera inicial, progressiva i final el grau de millora o no de les habilitats comunicatives funcionals amb un tracte no jerarquitzat fonamentat en una activitat bidireccional de participació conjunta i basant-nos en l'observació tant participant (modelatge del llenguatge i pràctica, de guiada a independent), no participant (anàlisi dels aspectes del llenguatge com el discurs, la tipologia d'oracions, l'argumentació, etc) i la combinació dels dos rols.

[es] En esta propuesta de acción e intervención, fundamentada en una investigación cualitativa y un estudio de caso, se evalúa el impacto de la fotografía terapéutica y participativa a través del método Covisage (Viñuales, 2018) en la mejora de la palilàlia y la comunicación significativa y funcional de un joven de 15 años y paciente del Hospital de Día Nueve Barrios, examinando litetatura científica en tres niveles, primero, las evidencias externas que ayudan a definir un marco teórico sobre palilàlia, fotografía terapéutica y participativa, su idoneidad en la adolescencia y adultez con y sin trastorno mental así como propuestas de acción que relacionan la fotografía con trastornos de lenguaje, habla y voz como la dislalia y disfemia pero incorporando esta prosposta como innovadora debido a la inexistencia de acciones sobre fotografía y palilàlia, segundo, las opiniones expertas basadas en profesionales investigadores sobre la temática fotográfica como David Viñuales (2018 y 2019) y Ángel Cabeza (2021), entre otros, y las evidencias fruto de las perspectivas del receptor, concretando la acción y reto basada en necesidades y fruto del consenso entre todo el equipo profesional (social y educativo), la persona participando y la familia. Durante todo el proceso, se analiza de manera inicial, progresiva y final el grado de mejora o no de las habilidades comunicativas funcionales con un trato no jerarquizado fundamentado en una actividad bidireccional de participación conjunta y basándonos en la observación tanto participando (modelado del lenguaje y práctica, de guiada a independiente), no participando (análisis de los aspectos del lenguaje como el discurso, la tipología de oraciones, la argumentación, etc) y la combinación de los dos roles.