[ca] Les imperfeccions geomètriques inicials són un factor constant en el disseny d'estructures d'acer tant globalment, en el context de pòrtics, com a nivell local, considerant els elements individuals. Aquestes imperfeccions, que es poden manifestar com la caiguda global de l'estructura, la manca de rectitud en els elements o les imperfeccions a la secció transversal, exerceixen un impacte significatiu en la resposta i la capacitat resistent de les estructures d'acer. Per tant, cal tenir en compte en el projecte de les esmentades estructures. A l'hora d'abordar la modelització d'aquestes imperfeccions inicials, hi ha diverses aproximacions, però la més pràctica i senzilla implica fer una superposició lineal i escalada de les maneres pròpies de l'estructura, obtingudes prèviament mitjançant una anàlisi de pandeig elàstic. Els codis internacionals especifiquen la magnitud i la manera com s'han d'assumir les imperfeccions; no obstant, no proporcionen una guia clara sobre com combinar-les. En general, els codis requereixen considerar totes les combinacions possibles i seleccionar la més crítica, cosa que resulta poc pràctica a causa del gran nombre de possibles combinacions, fins i tot en casos d'estructures simples. Fins ara, s'ha demostrat que, per a pòrtics no arriostrats, el cas d'imperfecció inicial més crític sol estar associat amb la primera manera de pandeig, relacionat amb la caiguda global del pòrtic. Per tant, considerar una combinació arbitrària d'imperfeccions (per exemple, amb amplituds positives d'imperfeccions) pot ser suficient i permet simplificar l'anàlisi. No obstant això, aquesta afirmació no és directament extrapolable a pòrtics arriostrats, ja que no hi ha risc de caiguda, i la influència de la combinació d'imperfeccions en aquest tipus de pòrtics encara no ha estat estudiada.

[es] Las imperfecciones geométricas iniciales son un factor constante en el diseño de estructuras de acero tanto a nivel global, en el contexto de pórticos, como a nivel local, considerando los elementos individuales. Estas imperfecciones, que pueden manifestarse como el desplome global de la estructura, la falta de rectitud en los elementos o las imperfecciones en la sección transversal, ejercen un impacto significativo en la respuesta y la capacidad resistente de las estructuras de acero. Por lo tanto, deben tenerse en cuenta en el proyecto de dichas estructuras. A la hora de abordar la modelización de estas imperfecciones iniciales, existen diversas aproximaciones, pero la más práctica y sencilla implica realizar una superposición lineal y escalada de los modos propios de la estructura, obtenidos previamente mediante un análisis de pandeo elástico. Los códigos internacionales especifican la magnitud y la forma en que se deben asumir las imperfecciones; sin embargo, no proporcionan una guía clara sobre cómo combinarlas. En general, los códigos requieren considerar todas las combinaciones posibles y seleccionar la más crítica, lo cual resulta poco práctico debido al gran número de posibles combinaciones, incluso en casos de estructuras simples. Hasta la fecha, se ha demostrado que, para pórticos no arriostrados, el caso de imperfección inicial más crítico suele estar asociado con el primer modo de pandeo, relacionado con el desplome global del pórtico. Por lo tanto, considerar una combinación arbitraria de imperfecciones (por ejemplo, con amplitudes positivas de imperfecciones) puede ser suficiente y permite simplificar el análisis. Sin embargo, esta afirmación no es directamente extrapolable a pórticos arriostrados, ya que no hay riesgo de desplome, y la influencia de la combinación de imperfecciones en este tipo de pórticos aún no ha sido estudiada.