[ca] Introducció: El tractament de la diabetis mellitus tipus 2 (DM2) inclou activitat física (AF), dieta i medicació. L'AF proporciona beneficis importants per a les persones amb diabetis. Tanmateix, la majoria dels persones amb DM2 no assoleixen els nivells recomanats d'AF. Objectius: L'objectiu principal d'aquesta tesi és explorar com es produeix el canvi d'hàbits en la realització i el manteniment de l'AF en adults amb DM2 que tenen pràctiques d'AF exitoses en les persones dels centres d'atenció primària de Manresa (Catalunya). Metodologia: El primer article és un scoping review on es va realitzar una cerca de bases de dades sistemàtiques rellevants amb el model definit per Arksey i O'Malley. En el segon i tercer estudis es va utilitzar una metodologia descriptiva qualitativa on es van realitzar entrevistes semiestructurades i es va realitzar una anàlisi temàtica segons el model de Brawn i Clarke. Per últim, es va realitzar una revisió sistemàtica d'estudis qualitatius utilitzant el mètode de cerca sistemàtica SPIDER utilitzant una síntesi temàtica de dades qualitatives. Resultats: En el primer article es van identificar sis components: personal, motivació, social, mental, clínic i autoeficàcia. En el segon article van identificar dos temes: integrar l'AF com a estil de vida i trobar suport per canviar l'AF. En el tercer article es van identificar 3 temes: ansietat, por i vulnerabilitat; monitorització insuficient de la diabetis per part del sistema sanitari; i autocura proactiva. En el quart article es van identificar 4 temes: factors relacionats amb l'AF, factors relacionats amb el programa, factors relacionats amb el suport, i factors relacionats amb la persona. Conclusions: Factors claus per poder mantenir l'hàbit de la realització de l'AF han estat els beneficis psicològics i fisiològics al realitzar AF, tenir temps per poder realitzar AF, el suport que rebut i rebre una educació sanitària individualitzada per augmentar la motivació autònoma i promoure el compromís. La persona amb DM2 ben adherits prèviament al tractament que van estar en confinament domiciliari durant la primera onada de la Covid-19 van aconseguir establir rutines d'autocura d'AF i d'alimentació tot i l'aïllament.

[es] Introducción: El tratamiento de la diabetes mellitus tipo 2 (DM2) incluye actividad física (AF), dieta y medicación. La AF proporciona importantes beneficios para las personas con diabetes. Sin embargo, la mayoría de las personas con DM2 no alcanzan los niveles recomendados de AF. Objetivos: El objetivo principal de esta tesis es explorar cómo se produce el cambio de hábito en la realización y el mantenimiento de la AF en adultos con DM2 que tienen prácticas de AF exitosas en las personas de los centros de atención primaria de Manresa (Cataluña). Metodología: El primer artículo es un scoping review en el que se realizó una búsqueda de bases de datos sistemáticas relevantes con el modelo definido por Arksey y O'Malley. En el segundo y tercer estudio, se utilizó una metodología descriptiva cualitativa en la que se realizaron entrevistas semiestructuradas y se realizó un análisis temático según el modelo de Brawn y Clarke. Por último, se realizó una revisión sistemática de estudios cualitativos utilizando el método de búsqueda sistemática SPIDER utilizando una síntesis temática de datos cualitativos. Resultados: En el primer artículo se identificaron seis componentes: personal, motivación, social, mental, clínico y autoeficacia. En el segundo artículo se identificaron dos temas: integrar la AF como estilo de vida y encontrar soporte para cambiar la AF. En el tercer artículo se identificaron 3 temas: ansiedad, miedo y vulnerabilidad; monitorización insuficiente de la diabetes por parte del sistema sanitario; y autocuidado proactivo. En el cuarto artículo se identificaron 4 temas: factores relacionados con la AF, factores relacionados con el programa, factores relacionados con el soporte, y factores relacionados con la persona. Conclusiones: Factores claves para poder mantener el hábito de la realización de la AF han sido los beneficios psicológicos y fisiológicos al realizar AF, tener tiempo para poder realizar AF, el apoyo recibido y recibir una educación sanitaria individualizada para aumentar la motivación autónoma y promover el compromiso. Las personas con DM2 bien adheridos previamente al tratamiento que estuvieron en confinamiento domiciliario durante la primera ola de la Covid-19 consiguieron establecer rutinas de autocuidado de AF y de alimentación a pesar del aislamiento.