[ca] Les transformacions socioeconòmiques del canvi de segle, així com els dispositius de control fronterer, estan provocant noves formes de (im)mobilitat arreu del món. Els nens i nenes són protagonistes d'aquests fluxos emergents i, no obstant això, les seves vivències no són sempre tingudes en compte. Amb la intenció de comprendre el fenomen de la mobilitat infantil, aquesta recerca analitza les experiències i els imaginaris de (im)mobilitat de nens i nenes (10-12 anys) que viuen en barris econòmicament desfavorits de la regió metropolitana de Barcelona. Es tracta de mobilitat geogràfica - principalment residencial - realitzada amb la família o grup domèstic que s'inscriu en les migracions de la globalització davant diverses formes de desregulació econòmica i política, així com en la complexitat dels fluxos i estratègies que hi donen resposta. L'anàlisi d'aquestes experiències infantils a partir de la perspectiva dels règims de mobilitat (Glick-Schiller i Salazar, 2013) permet connectar diverses escales i expressions de mobilitat: des de processos migratoris a nivell global; fins a canvis de casa dins del mateix municipi, sovint fruit de l'emergència habitacional; sense oblidar les dimensions escolars del fenomen. La recerca es basa en una etnografia escolar de tipus comparatiu realitzada en dues escoles públiques d'Educació Primària, situades respectivament en un barri de la ciutat de Barcelona i en un barri de Sabadell. El treball de camp, que es va realitzar durant el curs escolar 2017-2018, va permetre endinsar-se en el dia a dia de les escoles a través de l'observació participant en diversos espais. A més, es van estudiar vint casos en profunditat a partir d'entrevistes semidirigides, complementades amb tècniques centrades en la infància de tipus visual, interactiu i projectiu, i entrevistes amb familiars dels nens i nenes i personal dels centres. Els resultats es presenten a través d'un compendi de publicacions: 2 articles en revistes acadèmiques i 2 capítols de llibre. Es mostra com la incorporació de tècniques centrades en la infància permet aprofundir en l'accés a aspectes clau de la (im)mobilitat infantil, fent evidents la diversitat de trajectòries existent, el paper central de la infància i el caràcter verbal-visual de les seves narratives. La precarització apareix com l'element comú d'aquestes experiències, assenyalant dinàmiques de despossessió i desplaçament latents, però al seu torn posant en qüestió la construcció social de la infància des de la vulnerabilitat. Les narratives infantils també posen en relleu la dimensió espacial de la (im)mobilitat, connectant experiències de mobilitat geogràfica amb dinàmiques de vinculació socioemocional i de mobilitat social. Finalment, es demostra que la (im)mobilitat infantil es construeix a partir del reconeixement de vincles socials i familiars, que al seu torn operen a través de xarxes de cura a nivell local-global.

[en] The socio-economic transformations of the turn of the century, as well as border control measures, are causing new forms of (im)mobility around the world. Children are protagonists of these emerging flows and yet their experiences are not always considered. In order to understand the phenomenon of child mobility, this research analyses the (im)mobility experiences and imaginaries of children (10-12 years old) living in economically disadvantaged neighbourhoods in the Barcelona metropolitan region. It concerns geographical mobility - mainly residential - carried out with the family or domestic group that forms part of the migrations of globalization in the face of economic and political deregulation of various forms, as well as the complexity of the resulting flows and strategies. The analysis of these child experiences from a mobility regimes perspective (Glick-Schiller and Salazar, 2013) allows connections to be made between different scales and expressions of mobility: from migratory processes at a global level; to moving house within the same municipality, often as a result of housing insecurity; not to forget the school dimension of the phenomenon. The research is based on a comparative school ethnography carried out in two state-funded primary schools, located respectively in a district of Barcelona city and a district of Sabadell. Fieldwork, which was undertaken during the 2017-2018 school year, enabled entry into the daily life of the schools through participant observation in various spaces. In addition, twenty cases were studied in depth after conducting semi-structured interviews with children (complemented with child-centred, visual, interactive and projective techniques) and with the children's families and school staff. The results are presented in a compendium of publications: 2 articles in academic journals and 2 book chapters. It shows how the incorporation of child-centred techniques allows a closer look at key aspects of children's (im)mobility, making evident the diversity of existing trajectories, the central role of children, and the verbal-visual nature of their narratives. Precariousness appears as the common element in these experiences, revealing underlying dynamics of dispossession and displacement, but at the same time questioning the social construction of childhood from the idea of vulnerability. The children's narratives also highlight the spatial dimension of (im)mobility, connecting experiences of geographical mobility with socio-emotional bonding and social mobility. Finally, it is shown that child (im)mobility is built upon the recognition of social and family ties, which in turn operate through care networks at a local-global level.