BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] L'article investiga la font ideològica i discursiva dels moviments socials de dreta que van liderar les manifestacions a diferents ciutats del Brasil el 2015. El punt de partida és el reconeixement de l'acció social i l'ús de les xarxes socials com a espai per a la vida política i social. L'objectiu és identificar els actors que s'articulen i es mobilitzen sota un discurs comú, buscant revelar les principals fonts discursives en un període comprès entre el 2015 i el 2018. Des d'un punt de vista metodològic, l'anàlisi de les xarxes socials a Facebook permet identificar les xarxes d'actors que tenen una afinitat ideològica i discursiva, i destaquen els més populars i influents. La investigació revela que els moviments de dreta brasilera, vinculats sobretot al Moviment Brasil Lliure, actuen com a productors simbòlics de xarxes internacionals liberals i conservadores.

[pt] O artigo investiga a fonte ideológica e discursiva dos movimentos sociais de direita que protagonizaram as manifestações de 2015 em muitas cidades do Brasil. O ponto de partida é o reconhecimento da ação social e do uso das mídias sociais como espaço de significação da vida política e social. O objetivo é identificar os atores que se articulam e se mobilizam em torno de um discurso comum, buscando revelar suas principais fontes discursivas abrangendo um período entre 2015 e 2018. Do ponto de vista metodológico, a análise de redes sociais no Facebook permite identificar a rede de atores que apresentam uma afinidade ideológica e discursiva, destacando os mais populares e influentes. A pesquisa revela que os movimentos da direita brasileira, ligados sobretudo ao Movimento Brasil Livre, atuam como produtores simbólicos de redes liberais e conservadoras internacionais.
[ca] El Tribunal Constitucional portuguès ha declarat recentement la inconstitucionalitat (parcial) del règim de gestació per substitució introduït en la Llei de Reproducció Assistida a l'agost de 2016. La Llei n° 25/2016, de 22 d'agost, admetia la gestació per substitució en un context contractual, com a objecte d'un negoci jurídic bilateral, necessàriament gratuït, invertint el sentit de la llei que, fins llavors, prohibia la celebració de contractes de "maternitat per substitució" i els declarava nuls. En aquest text s'analitza d'una forma critica el règim d'aquest contracte, en el marc de la posició assumida pel Tribunal Constitucional en la sentencia n° 225/2018, del 24 d'abril de 2018.

[pt] O Tribunal Constitucional português veio recentemente pronunciar-se no sentido da inconstitucionalidade (parcial) do regime da gestação de substituição introduzido na Lei de Procriação Medicamente Assistida em Agosto de 2016. A Lei n.° 25/2016, de 22 de Agosto, veio admitir a gestação de substituição num contexto contratual, enquanto objecto de um negócio jurídico bilateral, necessariamente gratuito, invertendo o sentido da lei que, até então, proibia a celebração de contratos de "maternidade de substituição" e os cominava com a nulidade. Pretendemos neste texto analisar o regime previsto para este contrato, à luz da posição assumida pelo Tribunal Constitucional no acórdão n.° 225/2018, de 24 de Abril de 2018.
[ca] El present articulo cerca traçar unes certes coordenades que ens permetin pensar el nou terreny estès de la política contemporània, proposant - a partir sobretot del pensament de Bernard Stiegler - que aquest té lloc en el camp de les noves psicotecnologías al servei del capital especulatiu i financer transnacional. Veurem que aquestes són piloteadas per una veritable guerra econòmica que busca capturar i explotar el temps disponible del nostre cervell, condicionant d'aquesta manera el camp pulsional dels individus transformats així en consumidors. L'explotació de la nostra atenció i del nostre camp pulsional implica una crisi i esgotament del desig i, al mateix temps, un procés de gran regressió, la qual cosa augura l'adveniment d'una societat del capritx, de la desafecció i addicció, destruint les bases mateixes de la vida democràtica. La tasca del pensament crític consisteix en la invenció de noves armes conceptuals que reactivin la potència pública a partir de les mateixes potencialitats presents en les tecnologies numèriques, de cara a obrir nous horitzons de desitjos i esperances compartits.

[pt] O presente artigo busca delinear certas coordenadas que nos permitam pensar o novo terreno ampliado da política contemporânea, propondo - a partir, em particular, do pensamento de Bernard Stiegler - que ele se dá no campo das novas psicotecnologias a serviço do capital especulativo e financeiro transnacional. Veremos que elas são pilotadas por uma verdadeira guerra econômica que busca capturar e explorar o tempo disponível do nosso cérebro, condicionando assim o campo pulsional dos indivíduos transformados em consumidores. A exploração de nossa atenção e de nosso campo pulsional implica uma crise e um esgotamento do desejo e, ao mesmo tempo, um processo de grande regressão, que prenuncia o advento de uma sociedade do capricho, do desamor e do vício, destruindo os próprios fundamentos da vida democrática. A tarefa do pensamento crítico consiste em inventar novas armas conceituais para reativar o poder público a partir das mesmas potencialidades presentes nas tecnologias digitais, a fim de abrir novos horizontes de desejos e esperanças compartilhados.
[ca] L'article caracteritza l'etapa actual del capitalisme a partir de la centralitat dels mecanismes especulatius basats en el capital fictici i els seus desenvolupaments en la totalitat de la reproducció de la vida. Identifica una relació simbiòtica entre la reproducció del capital i l'administració pública com a forma de recomposició del poder burgès en els últims 40 anys. Per a això, presenta una lectura de l'actual forma de relació entre l'Estat i la Societat Civil i la conformació de nous blocs de poder hegemònics. En aquesta relació, demostra l'existència de mecanismes de descentralització de l'estat stricto sensu a través de la composició de col·laboracions públic-privades amb empreses i Organitzacions No-Governamentals de la societat civil. En aquest context, es pregunta: quins són els límits i les potencialitats de l'enfortiment de la democràcia? Inspirat en la dialèctica negativa d'Adorno, l'article suggereix la hipòtesi de l'emergència d'una nova forma de governança social oposada a la governança hegemònica capitalista. Tenint en compte la resistència dels pobles de l'Amèrica del Sud en els seus territoris, que construeixen mecanismes propis de poder i sobirania per autodeterminar els seus destins, reflexiona sobre la possibilitat d'una governança popular, com anomena el filòsof Slavoj Žižek.

[pt] O artigo caracteriza a atual etapa do capitalismo a partir da centralidade dos mecanismos especulativos baseados no capital fictício e seus desdobramentos na totalidade da reprodução da vida. Identifica uma relação simbiótica entre reprodução do capital e administração pública como forma de recomposição do poder burguês nos últimos 40 anos. Para isso apresenta uma leitura da atual forma de relação entre Estado e Sociedade Civil e a conformação de novos blocos de poder hegemônicos. Nesta relação demonstra a existência de mecanismos de descentralização do estado stricto sensu através da composição de parcerias público-privadas com empresas e Organizações Não-Governamentais da sociedade civil. Neste contexto questiona: quais os limites e potencialidades de fortalecimento da democracia? Inspirado na dialética negativa de Adorno, o artigo sugere a hipótese de emergência de uma nova forma de governança social oposta à governança hegemônica capitalista. Levando em consideração a resistência dos povos da América do Sul em seus territórios que constroem mecanismos próprios de poder e soberania para autodeterminarem seus destinos, reflete sobre a possibilidade de uma governança popular, como nomeada pelo filósofo Slavoj Zizek.
[ca] L'envelliment de la població, juntament amb la dependència i comorbiditats han provocat que les cures en fase avançada de malaltia prenguin una rellevància especial. Moltes vegades els sanitaris no se senten prou formats per poder brindar unes cures pal·liatives de qualitat, que ofereixin una atenció activa i integral. És per això que els objectius del present estudi van ser: a) esbrinar si els professionals sanitaris tenen coneixements específics en cures pal·liatives; b) analitzar si lequip sanitari coneix el pla dactuació que ha de realitzar amb un pacient en fase terminal; c) identificar si l'equip de sanitaris disposa d'eines per a la cura al final de la vida. Hi han participat 58 professionals sanitaris de l'Hospital Los Arcos del Mar Menor a què se'ls passa el qüestionari validat Palliative Care Difficulties Scale (PCDS)" per tal d'esbrinar la seva opinió sobre les cures pal·liatives. Apareixen diferències significatives (p&lt;0,05) en les variables següents: a) És difícil establir una comunicació entre els membres de l'equip, respecte a l'alleugeriment de símptomes del pacient; b) Quan un pacient expressa ansietat, és difícil donar-hi una resposta; c) No hi ha equips d'experts que cal consultar, sobre el control de símptomes del pacient en domicili. Entre les conclusions destaca que hi ha mancances en la posada en pràctica de forma unànime i homogènia dels protocols en cures pal·liatives, per la qual cosa caldria que s'implementin programes de formació continuada per al personal sanitari i que es desenvolupin procediments normalitzats.

[pt] O envelhecimento da população, aliado à dependência e às comorbilidades, têm feito com que os cuidados na fase avançada da doença assumam especial relevância. Em muitas ocasiões, os profissionais de saúde não se sentem suficientemente capacitados para prestar cuidados paliativos de qualidade, que ofereçam cuidados activos e integrais. Por isso os objetivos do presente estudo foram: a) saber se os profissionais de saúde possuem conhecimentos específicos em cuidados paliativos; b) analisar se a equipa de saúde conhece o plano de ação que deve ser realizado com um doente em fase terminal; c) identificar se a equipa de saúde dispõe de ferramentas para os cuidados em fim de vida. Participaram 58 profissionais de saúde do Hospital Los Arcos del Mar Menor que receberam o questionário validado da Escala de Dificuldades em Cuidados Paliativos (PCDS) para saber a sua opinião sobre os cuidados paliativos. Surgem diferenças significativas (p&lt;0,05) nas seguintes variáveis: a) É difícil estabelecer comunicação entre os elementos da equipa relativamente ao alívio dos sintomas do doente; b) Quando um doente manifesta ansiedade, é difícil dar-lhe uma resposta; c) Não existem equipas de especialistas para consultar sobre o controlo dos sintomas do doente em casa. Entre as conclusões destaca-se que existem deficiências na implementação unânime e homogénea dos protocolos de cuidados paliativos, pelo que seria necessária a implementação de programas de formação contínua do pessoal de saúde e o desenvolvimento de procedimentos normalizados.
[ca] En aquest article partim dels estudis de discapacitat, d'animalitat i de bioètica, amb aportacions de la filosofia moral i política, per a traçar un mapa integral de perspectives teòriques sobre la trobada entre animalitat i discapacitat. Són establerts tres camins d'anàlisis, basats ​​en arguments divergents: el de la comparació; el de la cura i la dignitat; i el de ciutadania i opressió comuna. En la revisió de literatura, primer ens ocupem dels fonaments de les teories antiespecistes i posthumanistes, basades en la comparació de les característiques i experiències dels animals no humans i les persones amb discapacitat. Després, avaluem com es va interpretar l'enunciat neoaristotèlic de reconeixement de l'animalitat humana per a donar suport a les nocions de vulnerabilitat i dignitat animal, respectivament, en la teoria de la cura i en l'enfocament de les capacitats. Finalment, abordem el reconeixement de la ciutadania i l'opressió comuna a la qual són sotmeses les persones amb discapacitat i els animals no humans, com a generadors, d'una banda, d'una concepció renovada de ciutadania i, per un altre, de l'establiment de la teoria eco-**crip. Seguim una estructura dialèctica, basada en l'exposició de defenses i crítiques als arguments presentats. La nostra metodologia es va basar en una revisió de literatura, amb un enfocament hipotètic-deductiu. L'estudi té un caràcter eminentment teòric. La seva contribució ha de consistir a proporcionar una descripció general dels marcs des dels quals és possible abordar conjuntament la discapacitat i l'animalitat no humana.

[pt] Nesse artigo, partimos dos estudos de deficiência, animalistas e bioéticos, com aportes da filosofia moral e política, para traçar um mapa abrangente de perspectivas teóricas sobre o encontro animalidade-deficiência. Nesse intento panorâmico, estabelecemos três caminhos de análise, pautados em argumentos divergentes: o da comparação; o do cuidado e da dignidade; e o da cidadania e da opressão comum. Na revisão de literatura operada, tratamos, primeiramente, da fundamentação de teorias anti-especistas e pós-humanistas, pautadas pela comparação das características e das experiências de animais não-humanos e pessoas com deficiência. Em seguida, avaliamos como a afirmação neoaristotélica de reconhecimento da animalidade humana foi interpretada para sustentar as noções de vulnerabilidade e dignidade animal, respectivamente na teoria do cuidado e na abordagem das capacidades. Por fim, abordamos o reconhecimento da cidadania e da opressão comum experimentada por pessoas com deficiência e animais-não-humanos, como geradores, por um lado, de uma renovação da concepção de cidadania e, por outro, da instauração da eco-ability e da cripnormatividade. Seguimos uma estruturação dialética, a partir da exposição das defesas e dos ataques aos argumentos expostos. Nossa metodologia se pautou por revisão de literatura, com abordagem hipotético-dedutiva, tendo esse estudo natureza eminentemente teórica. Sua contribuição deverá ser o fornecimento de um panorama dos referenciais a partir dos quais é possível abordar, conjuntamente, deficiência e animalidade não-humana.
[ca] Aquest article examina la relació entre la mida municipal—tant territorial com demogràfica—i l'abstencionisme a les eleccions municipals del Brasil el 2016 i el 2020. En comparar eleccions realitzades abans i durant la pandèmia de la COVID-19, l'estudi busca distingir els factors explicatius estructurals dels efectes relacionats amb la pandèmia. Recupera un debat antic, però sovint ignorat en la geografia, qüestionant la idea que els factors espacials són merament deterministes. Utilitzant regressió per mínims quadrats ordinaris (MQO), l'anàlisi abasta tots els municipis brasilers i revela una relació negativa consistent entre la mida territorial i la participació electoral: els municipis més grans presenten taxes més altes d'abstenció en ambdós contextos electorals. Aquest resultat s'alinea amb teories que emfatitzen el paper de la distància, l'accessibilitat i l'escala territorial en la configuració de la participació política. A més, l'estudi assenyala que la mida poblacional no impacta significativament l'abstencionisme, i el seu efecte, ja limitat, podria haver estat encara més neutralitzat per la pandèmia. Aquests resultats subratllen la importància dels factors territorials en el comportament electoral i en els estudis sobre democràcia, i poden contribuir a debats més amplis en geografia política en demostrar com les estructures espacials influeixen en el compromís ciutadà. Comprendre com les dinàmiques territorials afecten la participació pot ajudar a millorar les polítiques públiques per reduir l'abstencionisme i enfortir la legitimitat democràtica.

[pt] Este artigo examina a relação entre o tamanho municipal—tanto territorial quanto demográfico—e o abstencionismo nas eleições municipais do Brasil em 2016 e 2020. Ao comparar eleições realizadas antes e durante a pandemia de COVID-19, o estudo busca distinguir fatores explicativos estruturais dos efeitos relacionados à pandemia. Retoma um debate antigo, mas frequentemente ignorado na geografia, questionando a ideia de que os fatores espaciais são meramente deterministas. Utilizando regressão por mínimos quadrados ordinários (MQO), a análise abrange todos os municípios brasileiros e revela uma relação negativa consistente entre o tamanho territorial e a participação eleitoral: municípios maiores apresentam taxas mais altas de abstenção em ambos os contextos eleitorais. Esse achado se alinha a teorias que enfatizam o papel da distância, acessibilidade e escala territorial na configuração da participação política. Além disso, o estudo aponta que o tamanho populacional não impacta significativamente o abstencionismo, e seu efeito, já limitado, pode ter sido ainda mais neutralizado pela pandemia. Esses resultados ressaltam a importância dos fatores territoriais no comportamento eleitoral e nos estudos sobre democracia e podem contribuir para debates mais amplos em geografia política ao demonstrar como as estruturas espaciais influenciam o engajamento cidadão. Compreender como as dinâmicas territoriais afetam a participação pode ajudar a aprimorar políticas públicas para reduzir o abstencionismo e fortalecer a legitimidade democrática.
[ca] L'objectiu d'aquest treball és verificar la percepció i comprensió dels professionals sanitaris sobre la violència i la protecció de nens i nenes ingressats en un hospital universitari. Es van realitzar entrevistes semiestructurades a divuit professionals sanitaris. El nivell d'implicació dels professionals en les situacions de violència van des del compromís a la negligència. Alguns professionals van tenir contacte amb aquests temes durant la seva formació professional. La mare ha estat identificada com la principal responsable de la cura de nens i nenes i com la persona activament responsable dels mateixos. Des de la perspectiva dels entrevistats, els nens només estaran protegits si tenen una família estructurada. Les percepcions i concepcions dels professionals de la salut són heterogènies i es modifiquen d'acord amb la seva especialitat.

[pt] O objetivo deste trabalho é verificar a percepção e a compreensão de profissionais de saúde sobre violência e proteção de crianças atendidas em um hospital geral universitário. Foram realizadas entrevistas semiestruturadas com dezoito profissionais de saúde. A abordagem relatada para as situações de violência varia desde o envolvimento até o descaso. Poucos entrevistados tiveram contato com o tema durante a sua formação profissional. A mãe foi identificada como a principal pessoa responsável pelas crianças, mas também como a principal agente de violência. Na perspectiva dos entrevistados, a criança só estará protegida se tiver uma família estruturada. A percepção e a compreensão dos profissionais em relação à violência e proteção de crianças são heterogêneas, modificando-se conforme a sua área de atuação.
[ca] En aquest article, es discuteixen els dilemes ètics i conflictes d'interessos motivats per la sindèmia del SARS-CoV-2. En números totals, el Brasil és el segon país amb més morts registrades causades per la COVID-19. Amb excepció de la Grip Espanyola de 1918, el Brasil mai havia viscut un drama semblant. Fenòmens com la corrupció, el negacionisme, les fake news, l'escanyament de les polítiques socials, la reculada dels drets humans, o el desmantellament i la falta d'assistència en les àrees de salut i educació, causats per la mala gestió de la pandèmia per part del govern brasiler, van intensificar el ressorgiment de diverses malalties que van causar el dol de milers de famílies i orfes. Aquests són alguns dels temes tractats a la llum de la ciència, amb la finalitat de contribuir a mitigar l'impacte que provoca l'augment de la vulnerabilitat i la desigualtat en la població.

[pt] Dilemas éticos e conflito de interesses são discutidos com foco na sindemia do SARS-CoV-2. Em números totais, o Brasil é o segundo país com mais mortes registradas pela COVID-19. À exceção da gripe espanhola, em 1918, o Brasil jamais vivenciou tamanha dramaticidade. Corrupção, negacionismo, notícias falsas, estrangulamento das políticas sociais, retrocessos dos direitos humanos, desmonte e desassistência das áreas da saúde e educação, provocados pela má gestão da pandemia pelo governo brasileiro intensificou o recrudescimento de várias enfermidades, resultando em milhares de famílias enlutadas e órfãos. Estes são alguns dos temas debatidos à luz da ciência, a fim de contribuir para mitigar o impacto causado pelo aumento da vulnerabilidade e da desigualdade na população.
[ca] El present article té com a objectiu analitzar la construcció del cronotop en Ramona, adiós (1972) de Monterrat Roig per a discutir el procés d'exili derivat de la dictadura franquista. Per a això, assumeixo la possibilitat d'entendre l'exili com una condició en la qual es troben els que es van quedar a Espanya durant el franquisme, com proposa la novel·la Miguel Salabert El exilio interior. Examinaré fragments de l'obra de Roig en els quals els tres protagonistes deambulen pels carrers de Barcelona en diferents períodes de temps, creient que aquest mètode analític podria revelar la vida quotidiana d'aquelles persones asfixiades durant i enun espai-temps d'excepció.

[pt] Esse artigo objetiva analisar a construção cronotópica de Ramona, adiós (1972), de Montserrat Roig, com vistas à discussão do processo de exílio decorrente da ditadura franquista. Para tanto, compreendo-o também como condição para os que permaneceram em território espanhol durante o franquismo, remetendo-me à noção impressa no romance de Miguel Salabert: El exilio interior. Analisarei passagens da obra de Roig nas quais as três protagonistas caminham pelas ruas de Barcelona em distintos períodos, considerando que esse percurso analítico pode lançar luz sobre o cotidiano de sujeitos sufocados durante e em um tempo-espaço de exceção.
[ca] En aquest article es fa una lectura de la novel·la O retorno, de Dulce Maria Cardoso, a partir de reflexions d'Eduardo Lourenço presents a A Nau de Ícaro seguido de Imagem e Miragem da Lusofonia (1999) i O Labirinto da Saudade (1972). A més del filòsof i assagista portuguès, es recorre a les nocions de liquiditat i fragmentació del subjecte en constant moviment presents en Zygmunt Bauman per tal de pensar de quina manera la identitat de Rui, protagonista de la novel·la, i el seu pare, Mário, són, per metonímia, no només el reflex de molts retornats, sinó també la imatge del país enfrontant-se a la descolonització i al futur. Amb el relat del fenomen que va ser el retorn de més de cinc-centes mil persones de les antigues províncies d'ultramar, sobretot d'Angola i Moçambic, Dulce Maria Cardoso dona veu i paraula a un episodi destacat de la història recent portuguesa. O retorno és, per tant, una novel·la sobre una ferida oberta que mostra l'arribada de milers de persones a un lloc que no les espera.

[pt] Neste artigo procede-se a uma leitura do romance O Retorno, de Dulce Maria Cardoso, a partir de reflexões de Eduardo Lourenço presentes em A Nau de Ícaro seguido de Imagem e Miragem da Lusofonia (1999), e O Labirinto da Saudade (1972). Para além do filósofo e ensaísta português, recorrer-se-á a noções de liquidez e fragmentação do sujeito em constante movimento presentes em Zygmunt Bauman, de modo a pensar como a identidade de Rui, protagonista do romance, e seu pai, Mário, são, por metonímia, não só o reflexo de muitos retornados, mas também a imagem do país a braços com a descolonização e com o futuro. Relatando o fenómeno que foi o regresso de mais de quinhentas mil pessoas das antigas províncias ultramarinas, sobretudo de Angola e Moçambique, Dulce Maria Cardoso dá voz e palavra a um episódio marcante da história recente portuguesa. O Retorno é, portanto, um romance sobre uma ferida aberta que demonstra a chegada de milhares de pessoas a um lugar que não está à espera delas.