[ca] Els falsos amics constitueixen una de les dificultats principals que afronten els discents que persegueixen parlar, escriure i interaccionar en una llengua estrangera. Amb un fals amic s'indica una paraula o estructura d'un idioma estranger que s'assembla, en l'escrit o en la forma oral, a una paraula o estructura en la llengua materna del parlant, però que compta amb un significat diferent. Abunden els exemples de falses relacions lingüístiques (totals o parcials) entre llengua materna i llengua meta. No obstant això, l'experiència pràctica respecte a aquest tema d'exploració és força escassa. Els falsos amics o bé s'ometen, o bé es redueixen, en general, a llistes o inventaris dels casos més notables i, per tant, no s'integren a l'aula juntament amb altres estratègies i tàctiques d'ensenyament-aprenentatge per a una instrucció significativa. Conseqüentment, es pretén amb la present tesi doctoral aportar aspectes rellevants, tant teòrics com de caràcter pràctic, pel que fa a la tipologia, els usos i la utilitat i interés didàctic a les aules d'ELE dels falsos amics com mostres d'interferències interlingüístiques. Vinculat amb això, la perspectiva contrastiva subministra els elements epistemològics d'anàlisi: els parlants són naturalment propensos a passar estructures i significats i distribucions d'aquestes estructures i significats de la seva llengua materna o la seva primera llengua d'aprenentatge a una altra llengua estrangera que estan aprenent. Aquesta suposició bàsica precisa el camp d'aplicació de la Lingüística Contrastiva que engloba postulats psicolingüístics i pedagògics de dues metodologies complementàries entre sí: Anàlisi Contrastiva i Anàlisi d'Errors. També, es valoren els princips del Plurilingüisme amb indagar en els últims desenvolupaments sobre les influències interlingüístiques quan s'aprèn una llengua estrangera. A la llum de les premisses teòriques, les interferències són efecte de la relació entre la llengua materna i la llengua estrangera que s'estudia. D'altra banda, avui en dia, aprendre dos o més idiomes estrangers és una disposició mundial, per aquest motiu la delimitació en els processos d'aprenentatge no es dóna exclusivament entre la llengua materna i la llengua meta. Així doncs, una primera llengua estrangera apresa pot resultar un factor que influeixi positivament o negativament en una segona o tercera llengua estrangera que s'està aprenent. En aquest sentit, amb aquesta recerca l'atenció es polaritza al voltant dels falsos amics quan l'espanyol (segona llengua estrangera) entra en contacte amb l'anglès (primera llengua estrangera) i el romanès o l'holandès (llengües maternes).

[es] Los falsos amigos constituyen una de las dificultades principales que afrontan los discentes que persiguen hablar, escribir e interaccionar en una lengua extranjera. Con un falso amigo se indica una palabra o estructura de un idioma extranjero que se asemeja, en lo escrito o en lo hablado, a una palabra o estructura en la lengua materna del hablante, pero que cuenta con un significado distinto. Abundan los ejemplos de falsas relaciones lingüísticas (totales o parciales) entre lengua materna y lengua meta. No obstante, la experiencia práctica respecto a este tema de investigación es bastante escasa. Los falsos amigos bien se omiten, bien se reducen, en general, a listas o inventarios de los casos más notables y, por ende, no se integran en el aula junto con otras estrategias y tácticas de enseñanza-aprendizaje para una instrucción significativa. Consecuentemente, se pretende con la presente tesis doctoral aportar aspectos relevantes, tanto teóricos como de carácter práctico, tocante a la tipología, los usos y la utilidad e interés didáctico en las aulas de ELE de los falsos amigos como muestras de interferencias interlingüísticas. Vinculado a ello, la perspectiva contrastiva suministra los elementos epistemológicos de análisis: los hablantes están naturalmente expuestos a pasar estructuras y significados y distribuciones de esas estructuras y significados de su lengua materna o su primera lengua de aprendizaje a otra lengua extranjera que están aprendiendo. Esta suposición básica precisa el campo de aplicación de la Lingüística Contrastiva que engloba postulados psicolingüísticos y pedagógicos de dos metodologías complementarias entre sí: Análisis Contrastivo y Análisis de Errores. Asimismo, se consideran los fundamentos que enmarcan el Plurilingüismo con indagar en los últimos desarrollos teórico-empíricos en cuanto a las influencias interlingüísticas a la hora de aprender una lengua extranjera. A la luz de las premisas teóricas, las interferencias son efecto de la relación entre la lengua materna y la lengua que se estudia. Por otra parte, hoy día, aprender dos o más idiomas es una disposición mundial, de ahí que la delimitación en los procesos de aprendizaje no se dé exclusivamente entre la lengua materna y la lengua meta. Así pues, una primera lengua extranjera aprendida puede resultar un factor que influya positiva o negativamente en una segunda o tercera lengua extranjera que se está aprendiendo. En este sentido, con la presente investigación la atención se concentra en torno a los falsos amigos cuando el español (segunda lengua extranjera) entra en contacto con el inglés (primera lengua extranjera) y el rumano o el holandés (lenguas maternas).