[ca] Amb aquesta tesi es vol explicar des de l'antropologia, la sociologia cognitiva i els estudis culturals, en un marc sociohistòric que podríem anomenar postmodern, una sèrie de tensions, dinàmiques i contradiccions que sorgeixen en l'àmbit del coneixement i de l'espiritualitat. Aquesta tesi s'ocupa en concret de l'auge i el creixement del fenomen neoespiritual conegut com a New Age. En última instància, la New Age representa una proposta de reorganització del patrimoni simbòlic-cognitiu euro-occidental per mitjà de la difuminació de les barreres epistemològiques existents entre ciència i espiritualitat. Aquesta tasca d'afebliment de la separació radical dels àmbits espiritual i científic, així com la validació de formes de coneixement no reglades, es pot entendre com a resultat de l'efecte desorganitzador de la postmodernitat. Els actors de la New Age elaboren discursos marcats per una moralitat holística amb què defensen que experiències espirituals i subjectives són mitjans vàlids per conèixer. A la New Age és recurrent la idea de recerca personal per a les respostes a les qüestions espirituals i transcendents pel que fa al seu propi interior. Els new agers aspiren a l'apoderament espiritual negant el monopoli de la interpretació dels fets religiosos i espirituals als intermediaris institucionals tradicionals a les societats euro-occidentals. Volen vivències religioses lliures i personals. Aquesta aparent individualització de l'experiència espiritual, però, es busca i construeix col·lectivament, amb el suport del grup. Mitjançant l'anàlisi dels principals marcs de referència que nodreixen l'ideari New Age s'intenta explicar l'articulació del pla de les vivències espirituals subjectives i individuals amb l'ambició utòpica d'un gran canvi social global.

[es] Con esta tesis se pretende explicar desde la antropología, la sociología cognitiva y los estudios culturales, en un marco socio-histórico que podríamos llamar postmoderno, de una serie de tensiones, dinámicas y contradicciones que surgen en el ámbito del conocimiento y de la espiritualidad. Esta tesis se ocupa en concreto del auge y crecimiento del fenómeno neoespiritual conocido como New Age. En última instancia, la New Age representa una propuesta de reorganización del patrimonio simbólico-cognitivo euro-occidental por medio de la difuminación de las barreras epistemológicas existentes entre ciencia y espiritualidad. Esta labor de debilitamiento de la separación radical de los ámbitos espiritual y científico, así como la validación de formas de conocimiento no regladas, puede entenderse como resultado del efecto desorganizador de la postmodernidad. Los actores de la New Age elaboran discursos marcados por una moralidad holística con la que defienden que experiencias espirituales y subjetivas son medios válidos para conocer. En la New Age es recurrente la idea de búsqueda personal para las respuestas a las cuestiones espirituales y transcendentes en lo que refieren como su propio interior. Los new agers aspiran al empoderamiento espiritual negando el monopolio de la interpretación de los hechos religiosos y espirituales a los intermediarios institucionales tradicionales en las sociedades euro-occidentales. Quieren vivencias religiosas libres y personales. Sin embargo, esta aparente individualización de la experiencia espiritual se busca y construye colectivamente, con el apoyo del grupo. Mediante el análisis de los principales marcos de referencia que nutren el ideario New Age se intenta explicar la articulación del plano de las vivencias espirituales subjetivas e individuales con la ambición utópica de un gran cambio social global.