[ca] Les distròfies musculars son malalties hereditàries caracteritzades per una degeneració progressiva de les fibres musculars que produeixen la destrucció del teixit muscular esquelètic, fet que condueix a una debilitat muscular que progresa en el temps i s'associa a un grau de discapacitat variable. D'altre banda, les miopaties metabòliques, com la glucogenosi tipus II o malaltia de Pompe, també són malalties hereditàries però que es caracteritzen per tenir alteracions en el metabolisme de la fibra muscular. La malaltia de Pompe planta algunes similituds clíniques amb les distròfies musculars. A banda de les similituds clíniques, la fisiopatologia de les distrofies i de la malaltia de Pompe és molt diferent. En el cas de les distròfies musculars no existeix un tractament efectiu, mentre que a la malaltia de Pompe la teràpia de substitució enzimàtica ha canviat la història natural de la malaltia, especialment en les formes infantils. Per tant, és d'interès la cerca de noves aproximacions terapèutiques en distrofies musculars. Tot i que la teràpia gènica és una postula com el tractament més efectiu i definitiu, els tractaments encarregats de frenar el procés degeneratiu del múscul podrien ajudar a aumentar l'efectivitat de la teràpia gènica. Per aquest motiu, provar teràpies que han mostrat resultats positius en altres distrofies i conèixer millor dels mecanismes moleculars involucrats en la fisiopatologia del múscul distròfic són temes que necessiten ser estudiats. D'altra banda, és important la cerca de biomarcadors que permeten conèixer l'estat del pacient tant en distrofies musculars com a la malaltia de Pompe per poder conèixer la resposta a noves teràpies.

[en] Muscular dystrophies are inherited diseases characterized by a progressive loss of muscle fibers and its replacement by fibrotic and fatty tissue leading to muscle weakness and disability that progresses over time. Metabolic myopathies are hereditary diseases produced by mutations encoding enzymes participating in the catabolic pathways required to obtain energy. Type II glycogenosis, also known as Pompe disease, shares some clinical similarities with muscular dystrophies, specially the development of progressive weakness in proximal muscles of the limbs. Despite of the clinical similarities, the pathophysiology of muscular dystrophies and Pompe disease is different. In the case of muscular dystrophies, there is not an effective pharmacological treatment, whereas in Pompe disease, enzyme replacement therapy has improved the natural history of the disease. However, the search for new therapeutic approaches in both diseases is a scientidic field of interest. Although gene therapy is postulated as the most effective and potentially a definitive cure, new treatments aimed to slow down the degenerative process of muscle could be helpful to maintain the results obtained with gene therapy over time. For this reason, only a complete understanding of the molecular mechanisms involved in the pathophysiology of these diseases will allow us to propose new treatments or even repurpose already existing ones in cellular and animal models of these diseases. On the other hand, the identification of non-invasive biomarkers for the follow up of patients in muscular dystrophies and Pompe disease is an unmet need especially relevant at the present moment, when clinical trials with new generation treatments are under design.