[ca] El present treball parteix de la constatació de la falta d'adequació de l'òrgan de govern del Poder judicial a l'Estat autonòmic, i primordialment es pretén superar proposant la territorialització del Consell General del Poder Judicial. Per aconseguir aquest objectiu es considerarà idònia la instauració d'uns Consells de Justícia autonòmics que compleixin en plenitud les funcions de govern del Poder judicial a escala territorial (els nomenaments, els ascensos, les inspeccions, les seleccions o el règim disciplinari). D'aquesta manera l'opció que s'entendrà com una proposta ideal en aquesta obra és la d'atorgar elements de descentralització al govern del Poder judicial que permetin l'articulació de Consells de Justícia que exerceixin en plenitud funcions governatives de la funció jurisdiccional en els seus àmbits territorials, i aquest objectiu portat a les últimes conseqüències passarà per una reforma constitucional en un sentit federal que promogui un nou model, sense els límits actuals, fixats en part per la jurisprudència constitucional. Però el present treball d'investigació també aporta una important dosi de realisme reconeixent que aquesta via requeriria aconseguir consensos i majories polítiques, que són complicades d'aconseguir d'acord amb la conjuntura existent actualment. Així, l'obra posa en evidència que l'intent de creació d'aquests òrgans no només es va manifestar durant els debats constituents, reflectint-se en esmenes concretes que proposaven la seva creació, sinó també en els tràmits parlamentaris de diverses Lleis des dels inicis del període democràtic el 1978; essent una qüestió que sempre ha estat present, sense que mai hagi arribat a prosperar. Tenint en compte aquesta situació, es destaca que en la majoria d'Estatuts d'Autonomia aprovats durant el període de 2006 a 2011 es varen incloure regulacions i previsions sobre els Consells de Justícia, que en major part avui en dia encara romanen en vigor, sense que en l'actualitat encara no s'hagin desenvolupat. Seguidament s'entén que la STC 31/2010, de 28 de juny, sobre l'Estatut català de 2006 deixa la porta oberta a la possibilitat d'articular una territorialització de l'òrgan de govern del Poder judicial mitjançant la reforma de la Llei Orgànica del Poder Judicial, impulsant uns Consells configurats en un pla similar al de les Sales de Govern o les Juntes de Jutges. I és per aquest motiu, i per a donar plenitud a l'obra, que també s'exposa la proposta de desenvolupar els Consells que han projectat les reformes estatutàries, i que estan majoritàriament en vigor, principalment proposant la reforma de la Llei Orgànica del Poder Judicial, des de la concepció de que la STC 31/2010, de 28 de juny, està deixant la porta oberta a aquesta opció; però també es contempla la de generalitzar-los com a òrgans merament consultius a l'espera de que arribi aquesta reforma. Altres vies que s'exploren –essent conscients de les dificultats conjunturals existents, però també per contribuir a exposar múltiples solucions pràctiques- són la del procediment de l'article 150.2 CE, les clàusules subrogatòries o la relectura de la Constitució i dels Estatuts d'Autonomia.

[es] El presente trabajo parte de la constatación de la falta de adecuación del órgano de gobierno del Poder judicial al Estado autonómico, y primordialmente la pretende superar proponiendo la territorialización del Consejo General del Poder Judicial. Para lograr este objetivo se considerará idónea la instauración de unos Consejos de Justicia autonómicos que cumplan en plenitud las funciones de gobierno del Poder judicial a escala territorial (los nombramientos, los ascensos, las inspecciones, las selecciones o el régimen disciplinario). De esta forma la opción que se entenderá como una propuesta ideal en esta obra es otorgar elementos de descentralización al gobierno del Poder judicial que permitan la articulación de Consejos de Justicia que ejerzan en plenitud funciones gobernativas de la función jurisdiccional en sus ámbitos territoriales, y este objetivo llevado a las últimas consecuencias pasará por una reforma constitucional en un sentido federal que promueva un nuevo modelo, sin los límites actuales, fijados en parte por la jurisprudencia constitucional. Pero el presente trabajo de investigación también aporta una importante dosis de realismo reconociendo que esta vía requeriría la consecución de consensos y de mayorías políticas, complicadas de alcanzar de acuerdo con la coyuntura existente actualmente. Así, la obra pone en evidencia que el intento de la creación de estos órganos no sólo se manifestó durante los debates constituyentes, reflejándose en enmiendas concretas que proponían su creación, sino también en los trámites parlamentarios de varias Leyes desde los inicios del período democrático en 1978; siendo una cuestión que siempre ha sido presente, sin que nunca haya llegado a prosperar. Teniendo en cuenta esta situación, se destaca que en la mayoría de los Estatutos de Autonomía aprobados durante el período de 2006 a 2011 se incluyeron regulaciones y previsiones sobre los Consejos de Justicia, que en mayor parte aún permanecen en vigor, sin que a día de hoy aún no se hayan desarrollado. Seguidamente se entiende que la STC 31/2010, de 28 de junio, sobre el Estatuto catalán de 2006 deja la puerta abierta a la posibilidad de articular una territorialización del órgano gobierno del Poder judicial mediante la reforma de la Ley Orgánica del Poder Judicial, impulsando unos Consejos configurados en un plano similar al de las Salas de Gobierno o las Juntas de Jueces. Y es por este motivo, y para dar plenitud a la obra, que también se expone la propuesta de desarrollar los Consejos que han proyectado las reformas estatutarias, y que están mayoritariamente en vigor, principalmente proponiendo la reforma de la Ley Orgánica del Poder Judicial, desde el entendimiento que la STC 31/2010, de 28 de junio, está dejando una puerta abierta a esta opción; pero también se contempla la de generalizarlos como órganos meramente consultivos a la espera de que llegue dicha reforma. Otras vías que se exploran -siendo conscientes de las dificultades coyunturales existentes, pero también para contribuir a exponer múltiples soluciones prácticas- son la del procedimiento del artículo 150.2 CE, las cláusulas subrogatorias o la relectura de la Constitución y de los Estatutos de Autonomía.