BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] El reconeixement de la igualtat de drets de totes les persones legislativament és un fet, però, a la llum de les investigacions, encara queda molt de camí per recórrer per arribar a la igualtat real entre noies i nois. L'escola hauria de garantir aquesta igualtat de drets, però, tanmateix, als patis de les escoles hi ha una gran asimetria en el seu ús. L'objectiu d'aquest treball va ser dissenyar una nova organització del pati, des d'una perspectiva de gènere, duta a terme mitjançant una experiència d'aprenentatge servei (ApS). El projecte parteix d'una necessitat detectada al centre escolar i per dur-lo a terme ha estat imprescindible la col·laboració de l'alumnat, del professorat i de la direcció del centre. La proposta de servei va ser dissenyada per una alumna universitària per a l'alumnat de 5è i 6è d'Educació Primària, 36 nois i 28 noies, i l'espai del pati es va dividir en 6 zones amb diferents propostes d'utilització. Per a la recollida d'informació es van utilitzar observacions, fulls d'avaluació de l'alumnat, diaris i autoavaluacions. El canvi proposat ha deixat palès el fet que les nenes i els nens juguen de manera conjunta quan les propostes ofertes estan pensades tenint en compte la perspectiva de gènere. Les persones del centre educatiu implicades van mostrar satisfacció amb la proposta realitzada i van continuar fent-la servir després de finalitzar el període del servei.

[es] El reconocimiento de la igualdad de derechos de todas las personas legislativamente es un hecho, pero, a la luz de las investigaciones, aún queda mucho camino por recorrer para llegar a la igualdad real entre chicas y chicos. La escuela debería garantizar esta igualdad de derechos, y, sin embargo, en los patios de las escuelas existe una gran asimetría en su uso. El objetivo de este trabajo fue diseñar una nueva organización del patio, desde una perspectiva de género, llevada a cabo a través de una experiencia de aprendizaje-servicio (ApS). El proyecto parte de una necesidad detectada en el centro escolar y para llevarlo a cabo ha sido imprescindible la colaboración del alumnado, del profesorado y de la dirección del centro. La propuesta de servicio fue diseñada por una alumna universitaria para el alumnado de 5° y 6° de Educación Primaria, 36 chicos y 28 chicas, en la que el espacio del patio se dividió en 6 zonas con diferentes propuestas de utilización. Para la recogida de información se utilizaron observaciones, hojas de evaluación del alumnado, diarios y autoevaluaciones. El cambio propuesto ha dejado patente el hecho de que las niñas y los niños juegan de manera conjunta cuando las propuestas ofrecidas están pensadas teniendo en cuenta la perspectiva de género. Las personas del centro educativo implicadas mostraron satisfacción con la propuesta realizada y siguieron utilizándola tras finalizar el período del servicio.
[ca] Vint-i-quatre anys després, tres sentències del Tribunal Superior de Justícia de la Unió Europea i una del Tribunal Constitucional mentrestant, el Tribunal Suprem torna on mai degué sortir, al principi de proporcionalitat. Aquest principi el va fixar en múltiples sentències, que ara recorda, dictades a partir de 2005, com a criteri ineludible a l'hora d'optar entre la sanció de multa, principal reacció davant l'estada irregular o l'expulsió, només aplicable quan a més concorri alguna altra circumstància agreujant.

[es] Veinticuatro años después, tres sentencias del Tribunal Superior de Justicia de la Unión Europea y una del Tribunal Constitucional entremedio, el Tribunal Supremo regresa a donde nunca debió salir, al principio de proporcionalidad. Ese principio lo fijó en múltiples sentencias, que ahora recuerda, dictadas a partir de 2005, como criterio ineludible a la hora de optar entre la sanción de multa, principal reacción ante la estancia irregular o la expulsión, solo aplicable cuando además concurra alguna otra circunstancia agravante.
[ca] En aquest estudi, s'analitzen els recursos prosòdics i pragmàtics que utilitzen els homes i les dones d'Antioquia (Colòmbia) per marcar diferències en tres actes de parla directius: ordres, peticions d'acció corteses i precs. La mostra analitzada es va conformar a partir de la parla de 32 participants, classificats segons el sexe, l'edat, l'estrat socioeconòmic i l'àrea dialectal de pertinença. Les mostres de parla es van obtenir a partir d'un instrument de Discourse completion tasks (Blum-Kulka, 1980). L'anàlisi prosòdica es va fer a partir del mesurament de paràmetres com la declinació, el rang tonal i la velocitat de parla. Els resultats suggereixen que els comportaments prosòdics i els usos de recursos pragmàtics difereixen d'acord amb el sexe del parlant. Els homes enuncien les ordres de manera més directa i amb menys recursos reparadors; els precs, de manera impositiva i precisa, i les peticions d'acció, amb prosòdia semblant a les ordres. Per la seva banda, les dones emeten les ordres amb més estratègies de reparació, mitigadors, justificacions; els precs, amb allargaments vocàlics, ampli rang tonal i una part propositiva a l'enunciat, i les peticions d'acció amb patrons prosòdics dels precs.

[es] En este estudio se analizan los recursos prosódicos y pragmáticos que utilizan los hombres y mujeres de Antioquia (Colombia) para marcar diferencias dentro de tres actos de habla directivos: órdenes, peticiones de acción corteses y ruegos. La muestra analizada se conformó a partir del habla de 32 participantes, clasificados según el sexo, el grupo etario, el estrato socioeconómico y el área dialectal de pertenencia. Las muestras de habla fueron obtenidas a partir de un instrumento de Discourse completion tasks (Blum-Kulka, 1980). El análisis prosódico se hizo a partir de la medición de parámetros como la declinación, el rango tonal y la velocidad de habla. Los resultados sugieren que los comportamientos prosódicos y usos de recursos pragmáticos difieren de acuerdo con el sexo del hablante. Los hombres enuncian las órdenes de manera más directa y con menos recursos reparadores; los ruegos de manera impositiva y precisa, y las peticiones de acción con prosodia convergente de órdenes. Por su parte, las mujeres realizan las órdenes con más estrategias de reparación, mitigadores, justificaciones; los ruegos con alargamientos vocálicos, amplio rango tonal y una parte propositiva en el enunciado, y las peticiones de acción con patrones prosódicos de los ruegos.
[ca] En aquestes pàgines s'aborda l'escassa formació lingüística dels futurs juristes a Espanya. Aquesta formació insuficient resulta una veritable paradoxa en el cas d'aquests professionals que han de manejar amb soltesa la paraula tant de manera oral com escrita. S'exposen alguns dels errors comuns comesos pels juristes en la seva expressió. Proposem recomanacions que tendeixin a suplir les mancances detectades i que contribueixin a la formació real dels juristes en matèria lingüística. A continuació, s'han estudiat diverses iniciatives, tant públiques com privades, que es produeixen en aquest camp formatiu. Posteriorment, ens centrem en l'anàlisi d'alguns models d'ensenyament que inclouen, amb divers grau de dedicació, formació en el domini del llenguatge per part dels juristes.

[es] En estas páginas se aborda la escasa formación lingüística de los futuros juristas en España. Esta formación insuficiente resulta una verdadera paradoja en el caso de estos profesionales que deben manejar con soltura la palabra tanto de forma oral como escrita. Se exponen algunos de los errores comunes cometidos por los juristas en su expresión. Proponemos recomendaciones que tiendan a suplir las carencias detectadas y que contribuyan a la formación real de los juristas en materia lingüística. A continuación, se han estudiado diversas iniciativas, tanto públicas como privadas, que se producen en este campo formativo. Posteriormente, nos centramos en el análisis de algunos modelos de enseñanza que incluyen, con diverso grado de dedicación, formación en el dominio del lenguaje por parte de los juristas.
[ca] La generalització de l'ecografia en el seguiment biomèdic de l'embaràs ha implicat unes transformacions a nivell obstètric, social, cultural i en la pròpia experiència corporal de l'embaràs. Aquesta recerca té per objectiu explorar i comprendre el paper de les ecografies obstètriques en l'embaràs a partir de l'anàlisi de les experiències de les dones embarassades, posant especial atenció a la manera com la realització d'ecografies intercedeix en la construcció del risc associat a l'embaràs. Per respondre aquesta qüestió s'ha realitzat una recerca etnogràfica basada en el treball de camp, i principalment, s'ha entrevistat en profunditat a onze dones embarassades. Com a conclusions s'observa com les gestants tenen interioritzada la concepció de l'embaràs com un procés "de risc" i, per tant, mostra com s'ha encarnat el procés de medicalització fruit de la naturalització del seu seguiment sanitari. La incorporació de pràctiques auto-regulatòries en els hàbits de la vida diària per minimitzar riscs de complicacions en el fetus, com a part del procés de biomedicalizació, fa que les embarassades es sentin responsables del seu compliment i del benestar del futur nadó. Finalment, s'observa com la tècnica ecogràfica permet concebre l'embaràs com a real, desplaça el coneixement corporal de l'embarassada cap al discurs tecnològic i biomèdic, i és utilitzada com a mitjà per a alleugerir les inquietuds respecte la salut i vida del fetus.

[es] La generalización de la ecografía en el seguimiento biomédico del embarazo ha implicado unas transformaciones a nivel obstétrico, social, cultural y en la propia experiencia corporal del embarazo. Esta investigación tiene como objetivo explorar y comprender el papel de las ecografías obstétricas en el embarazo a partir del análisis de las experiencias de las mujeres embarazadas, poniendo especial atención a la manera en que la realización de ecografías interviene en la construcción del riesgo asociado al embarazo. Para responder a esta cuestión se ha realizado una investigación etnográfica basada en el trabajo de campo y, principalmente, se han entrevistado en profundidad a once mujeres embarazadas. Como conclusiones se observa cómo las gestantes tienen interiorizada la concepción del embarazo como un proceso "de riesgo" y, por tanto, muestra cómo se ha encarnado el proceso de medicalización fruto de la naturalización de su seguimiento sanitario. La incorporación de prácticas auto-regulatorias en los hábitos de la vida diaria para minimizar riesgos de complicaciones en el feto, como parte del proceso de biomedialización, hace que las embarazadas se sientan responsables de su cumplimiento y del bienestar del futuro bebé. Finalmente, se observa cómo la técnica ecográfica permite concebir el embarazo como real, desplaza el conocimiento corporal de la embarazada hacia el discurso tecnológico y biomédico, y es utilizada como medio para aliviar las inquietudes respecto a la salud y vida del feto.
[ca] L'article tracta dels diferents aspectes d'una política lingüística de les institucions europees encara fragmentària i poc desenvolupada en molts aspectes. S'hi descriu l'ús de les llengües a les institucions, dels sistemes interns de gestió multilingüe de documents i reunions, del foment de l'estudi de les llengües europees per part dels ciutadans, i del suport, insegur, a les llengües dites "regionals i minoritàries". S'analitza l'ús en els textos de mots com "diversitat lingüística" per concloure que el seu sentit varia substancialment segons el moment i el context; i que el nacionalisme lingüístic més potent no l'exerceixen els parlants de les llengües com la catalana, sinó els defensors de les llengües d'Estat.

[es] El artículo trata de los diferentes aspectos de una política lingüística de las instituciones europeas aún fragmentaria y poco desarrollada en muchos aspectos. Se describe el uso de las lenguas en las instituciones, de los sistemas internos de gestión multilingüe de documentos y reuniones, del fomento del estudio de las lenguas europeas por parte de los ciudadanos, y del soporte, inseguro, a las lenguas dichas "regionales y minoritarias". Se analiza el uso en los textos de vocablos como "diversidad lingüística" para concluir que su sentido varia sustancialmente según el momento y el contexto; y que el nacionalismo lingüístico más potente no lo ejercen los hablantes de las lenguas como la catalana, sino los defensores de las lenguas de Estado.
[ca] Després del Protocol de Pau del 12 d'agost de 1898, el govern espanyol, va establir per llei, que havien de ser un total de sis ports peninsulars els encarregats de rebre les diferents expedicions que des de l'Antilla del carib salparen. El port de Màlaga va ser un d'ells. Al present treball s'estudien, a partir de la premsa local, les expedicions que van desembarcar allà durant els mesos de novembre i desembre de 1898 i el tracte que la Creu Roja local va donar als milers d'homes arribats d'Ultramar. Escenes d'una gran duresa, en línia amb les que es van viure a altres ports de la península.

[es] Tras el Protocolo de Paz del 12 de agosto de 1898, el gobierno español, establecerá por ley, que serán un total de seis puertos peninsulares los encargados de recibir las diferentes expediciones que desde la Antilla caribeña zarparán. El puerto de Málaga será uno de ellos. En el presente trabajo se estudian, a partir de la prensa local, las expediciones en él desembarcadas a lo largo de los meses de noviembre y diciembre de 1898 y el trato que la Cruz Roja local dio a los miles de hombres llegados de Ultramar. Escenas de gran dureza, en línea con las que se vivieron en otros puertos peninsulares.
[ca] Les característiques naturals i socials distintes i individuals que prevalen en una àrea determinada poden influir en el desencadenament del procés de desertificació. Es creu que alguns d'aquests elements tenen més correlacions amb la gènesi del procés, com ara el clima, el relleu i l'acció antròpica, i d'altres amb els efectes d'aquest procés, com ara la vegetació, el sòl i els cossos d'aigua. Aquest article especifica la discussió sobre els factors de gènesi, buscant demostrar com el relleu i el clima, es configuren com a importants factors de la desertificació al nucli d'Inhamuns, Ceará, Brasil. S'usa en la comprensió del relleu de les diferents orografies, i del clima, les dades meteorològiques i les dades de precipitacions centenàries. L'àrea d'estudi es va delimitar per tal de fer comparacions, entre àrees desertificades i no desertificades, sobre els efectes orogràfics. S'observa amb les anàlisis que el procés de desertificació a l'àrea d'estudi pot ser desencadenat per la influència de la interacció, el relleu i el clima.

[es] Las características naturales y sociales distintas e individuales que prevalecen en un área determinada, pueden influir en el desencadenamiento del proceso de desertificación. Se cree que algunos de estos elementos tienen mayores correlaciones con la génesis del proceso, tales como el clima, el relieve y la acción antrópica, y otros con los efectos de este proceso, como la vegetación, el suelo y los cuerpos de agua. Este artículo especifica la discusión sobre los factores de génesis, buscando demostrar cómo el relieve y el clima, se configuran como importantes factores de la desertificación en el núcleo de Inhamuns, Ceará, Brasil. Se usa en la comprensión del relieve de las diferentes orografías y del clima, los datos meteorológicos y los datos de precipitaciones centenarias. Se delimitó el área de estudio con el fin de realizar comparaciones entre áreas desertificadas y no desertificadas, sobre los efectos orográficos. Se observa con los análisis, que el proceso de desertificación en el área de estudio puede ser desencadenado por la influencia de la interacción, el relieve y el clima.
[ca] La investigació narrativa és l'estudi de l'experiència a través de relats. Una narrativa o relat és un recompte simbolitzat d'una seqüència d'esdeveniments i accions importants per al narrador i el seu públic, que té una dimensió temporal. És una forma utilitzada per les persones per contar el seus esdeveniments i experiències importants, i per l'investigador una bona manera d'estudiar els significats i motius de l'experiència. Les expressades en entorns online es caracteritzen per ser narratives escrites, usualment en primera persona, que compleixen les característiques de seqüencialitat, indiferència fàctica i temporalitat, i que són co-construïdes. L'anàlisi narrativa s'interessa en com un narrador o escriptor acobla i seqüencia esdeveniments, i en com utilitza el llenguatge i/o les imatges visuals per a comunicar significat. Hi ha moltes maneres de narrar l'experiència, la manera com un narrador, escriptor o artista visual escull com fer-ho és significativa. De les quatre aproximacions metodològiques per a l'anàlisi de narratives d'individus i grups, aquest article se centra en l'anàlisi narrativa temàtica per ser la més adequada per a les narratives escrites, i en concret, per a les expressades en entorns online. A l'últim apartat es presenten les fases del procés d'anàlisi.

[es] La investigación narrativa es el estudio de la experiencia a través de relatos. Una narrativa o relato es un recuento simbolizado de una secuencia de acontecimientos y acciones importantes para el narrador y su público, que tiene una dimensión temporal. Es una forma utilizada por las personas para contar sus acontecimientos y experiencias importantes, y para el investigador una buena manera de estudiar los significados y motivos de la experiencia. Las expresadas en entornos online se caracterizan por ser narrativas escritas, usualmente en primera persona, que cumplen las características de secuencialidad, indiferencia fáctica y temporalidad, y que son co-construidas. El análisis narrativo se interesa en cómo un narrador o escritor ensambla y secuencia eventos, y en cómo usa el lenguaje y/o las imágenes visuales para comunicar significado. Hay muchas maneras de narrar la experiencia, la manera cómo un narrador, escritor o artista visual escoge cómo hacerlo es significativa. De las cuatro aproximaciones metodológicas para el análisis de narrativas de individuos y grupos, este artículo se centra en el análisis narrativo temático por ser el más adecuado para las narrativas escritas, y en concreto, para las expresadas en entornos online. En el último apartado se presentan las fases del proceso de análisis.
[ca] L'origen de la vida és una de les temàtiques que més fascinació desvetlla, i no solament en el món científic. No obstant això, poques matèries poden resultar més frustrants a l'hora de ser abordades. En el present article s'analitzen quins són els criteris de distinció entre el viu i l'inert. A fi d'esclarir les diferents posicions hem creat un model amb dues variables, "matèria viva" i "matèria inert", la qual cosa dóna quatre combinacions possibles. Cadascuna d'aquestes combinacions representa un paradigma de pensament amb els seus propis axiomes, preguntes per resoldre, anomalies i contradiccions. Amb el model pretenem classificar totes les posicions existents sobre l'aparició de la vida, de manera que qualsevol autor que hagi reflexionat sobre la qüestió pugui sentir-se identificat amb alguna de les combinacions i observar in situ la seva pròpia Weltanschauung, incloses les limitacions, les apories i les qüestions irresolubles.

[es] El origen de la vida es una de las temáticas que más fascinación despierta, no solo en el mundo científico. Sin embargo, pocas materias pueden resultar más frustrantes a la hora de ser abordadas. Pues bien, analizaremos en el presente artículo cuáles son los criterios de distinción entre lo vivo y lo inerte. En aras de clarificar las diferentes posiciones hemos creado un modelo con dos variables, "materia viva"-"materia inerte", que arroja un total de cuatro combinaciones posibles. Cada una de estas combinaciones representa un paradigma de pensamiento con sus propios axiomas, preguntas a resolver, anomalías y contradicciones. Con el modelo pretendemos clasificar todas las posiciones existentes en lo referente a la aparición de la vida, de forma que cualquier autor que haya reflexionado sobre la cuestión pueda sentirse identificado con alguna de las combinaciones y observar in situ su propia Weltanschauung, incluidas las limitaciones, aporías y cuestiones irresolubles.
[ca] Aquest article planteja l'assertivitat com una proposta comunicativa en benefici de la interacció interpersonal. Fa un repàs a diversos aspectes que poden dificultar la comunicació interpersonal, com ara les reaccions (vegeu Rosenberg 1999, Gottam i Silver [1999]2015, Gordon [1970]2008), les creences (McKay i Fanning 2019) o l'impacte emocional i neurològic que pot tenir l'exclusió comunicativa d'un grup (Del Rosario 2019). Després es parla d'empatia i, especialment, d'assertivitat com una porta oberta a trobar punts d'entesa entre les persones. De manera més concreta, d'aspectes lingüístics lligats a l'empatia, les tècniques d'assertivitat i els drets assertius. Tot plegat condueix el lector a considerar l'assertivitat com una proposta lligada al bé comú i, en definitiva, a millorar la salut.

[es] Este artículo plantea la asertividad como una propuesta comunicativa en beneficio de la interacción interpersonal. Hace un repaso a diversos aspectos que pueden dificultar la comunicación interpersonal, como las reacciones (ver Rosenberg 1999, Gottam y Silver [1999]2015, Gordon [1970]2008), las creencias (McKay y Fanning 2019) o el impacto emocional y neurológico que puede tener la exclusión comunicativa de un grupo (Del Rosario 2019). Luego se habla de empatía y, especialmente, de asertividad como una puerta abierta para desarrollar puntos de encuentro entre las personas. De manera más concreta, se presentan aspectos lingüísticos ligados a la empatía, las técnicas de asertividad y los derechos asertivos. Todo ello conduce al lector a considerar la asertividad como una propuesta ligada al bien común y, especialmente, a mejorar la salud.
[ca] Els gramàtics contemporanis solen acceptar que el model llatí de resposta eco a interrogatives totals mitjançant repetició del verb, que l'espanyol va mantenir actiu fins a època clàssica, només ha perdurat, en l'actualitat, en dues llengües romàniques: el portuguès i el gallec. No obstant això, els corpus d'espanyol col·loquial mostren nombrosos exemples d'intercanvis comunicatius en els quals el segon membre d'un parell adjacent pregunta-resposta (o intervenció iniciativa-intervenció reactiva) presenta una repetició del verb principal de l'enunciat iniciatiu (no necessàriament interrogatiu) al qual l'enunciat reactiu replica. Amb la finalitat de visibilitzar aquestes formes, aparentment "invisibles", de la polaritat positiva en espanyol col·loquial, el present treball fa apilament d'un abundant nombre d'exemples i proposa escometre la seva anàlisi, de manera programàtica, des de la imprescindible distinció entre formes pertanyents en saber idiomàtic i formes discursivament possibles, l'actualització de les quals o bé respon a possibilitats concepcionals –i, per tant, universals– o bé està associada a fenòmens de tradicionalitat discursiva.

[es] Los gramáticos contemporáneos suelen aceptar que el modelo latino de respuesta eco a interrogativas totales mediante repetición del verbo, que el español mantuvo activo hasta época clásica, solo ha perdurado, en la actualidad, en dos lenguas romances: el portugués y el gallego. Sin embargo, los corpus de español coloquial muestran numerosos ejemplos de intercambios comunicativos en los que el segundo miembro de un par adyacente pregunta-respuesta (o intervención iniciativa-intervención reactiva) presenta una repetición del verbo principal del enunciado iniciativo (no necesariamente interrogativo) al que el enunciado reactivo replica. Con el fin de visibilizar estas formas, aparentemente "invisibles", de la polaridad positiva en español coloquial, el presente trabajo hace acopio de un abundante número de ejemplos y propone acometer su análisis, de manera programática, desde la imprescindible distinción entre formas pertenecientes al saber idiomático y formas discursivamente posibles, cuya actualización o bien responde a posibilidades concepcionales –y, por tanto, universales– o bien está asociada a fenómenos de tradicionalidad discursiva.