[ca] La majoria de les publicacions sobre l'arquitecte danès Arne Jacobsen es dediquen, bàsicament, a mostrar la seva extensa quantitat d'obres, especialment de l'àmbit públic (un total de 70), sense analitzar-les amb deteniment. Els ajuntaments d'Aarhus, Søllerød o Rødovre, l'escola Munkegård o el Catherine College, les oficines Jespersen i Stelling Hus, o l'hotel Royal SAS omplen les publicacions, i es deixen de banda els projectes centrats en l'àmbit domèstic, que en són majoria (128 cases i 14 blocs plurifamiliars). Aquesta tesi se centra, precisament, en aquest segon grup d'obres més quantioses però menys tractades per la crítica, amb algunes notòries excepcions, com ara les cases Søholm i Siesby, que simbolitzen la imatge i estendard habitual de la domesticitat de Jacobsen. Una gran part de les seves cases romanen encara sense analitzar i sense vincular-se a la seva idea d'arquitectura. Així doncs, la tesi intenta indagar en la hipòtesi que per a Jacobsen "la font de tota arquitectura sembla ser la casa, el món de la domesticitat, mentre que l'àmbit social s'entén tan sols com la prolongació natural d'aquest", com explica Carles Martí. O dit d'una altra manera, per a Josep Maria Sostres, "el punt de partida de totes les seves experiències sembla que és l'arquitectura domèstica, factor que imprimeix en altres obres". La tesi té l'origen en una recerca més àmplia al voltant de l'arquitectura domèstica nòrdica. En concret, tres cases coetànies capitalitzaven l'estudi: la d'Alvar Aalto, a Muuratsalo (1952-1953), la Rüthwen-Jürgensen d'Arne Jacobsen, prop de Copenhaguen (1954-1957), i la urbanització Kingo de Jørn Utzon, a Helsingør (1956-1960). (01-03) En tots tres casos, el desencadenant de l'anàlisi era el pati, espai primordial en la configuració general de cadascuna de les obres i arquetipus, també present a la tradició local a través de la granja nòrdica i la casa llarga, construcció víking de proporció allargada i amb un espai interior central. Efectivament, en els tres exemples un espai descobert sembla que és el punt de partida de la casa, tot i que la seva formulació parteix de mecanismes diferents. Mentre a Muuratsalo o a Helsingør el pati està lligat a la construcció d'un mur que encercla un espai propi, a la Rüthwen-Jürgensen el pati es formula a partir de l'articulació dels diversos volums que allotgen el programa de la casa. No obstant això, al llarg de la indagació en els diversos documents que s'elaboren per desenvolupar cadascun dels projectes, es descobreix que el punt de partida de la Rüthwen-Jürgensen és una casa atri que ràpidament evoluciona cap a una proposta on les diferents parts que rodegen el buit central adquireixen més autonomia. Fins al punt que algunes adopten la configuració de volums unitaris i compactes que s'aboquen amb intensitat cap a l'exterior com si es tractessin d'un pavelló, i s'avancen a encàrrecs immediatament posteriors com la casa Kokfelt (1955-1956) i la Siesby (1957). Per altra banda, la investigació al voltant de la casa atri no s'abandona i el mateix 1954 Jacobsen comença a treballar en unes agrupacions de cases pati a Carlsminde, experiència que trasllada més tard a la Hansa de Berlín (1955-1957) i a Ved Bellevue Bugt (1957-1961). Per no parlar d'exemples no estrictament domèstics com l'escola Munkegård (1948-1956), on el pati es troba a la base de la proposta com a sistema d'agrupació. Tots aquests fets converteixen la Rüthwen-Jürgensen en una obra útil per investigar el concepte de casa per a Jacobsen. El seu estudi juntament amb la sèrie de cases unifamiliars que projecta durant el mateix període (1954-1957), tant aïllades com agrupades, centra el desenvolupament d'aquesta tesi. En total són onze els projectes coetanis: l'agrupació Søholm III (Klampenborg, 1952-1955), l'agrupació Jespersen & Søn (Gentofte, 1953-1957), l'agrupació a Carlsminde (Søllerød, 1953-1959), la casa Engelbredt (Vordingborg, 1954), la Hallas Møller (Holte, 1954), la Knud Kokfelt (Tisvilde, 1955-1956), l'agrupació a Hansaviertel (Berlín,1955-1957), l'Edwin Jensen (Charlottelund, 1955-1958), la Leo Henriksen (Odden Harbor, 1956-1957), l'Erik Siesby (Virum, 1957) i l'agrupació a Ved Bellevue Bugt (Klampenborg, 1957-1961). A través de l'anàlisi dels diferents projectes es pretén determinar els criteris que guien l'evolució de les propostes i observar fins a quin punt els plantejaments, els dubtes i els canvis es desenvolupen al voltant de principis espacials com el de pati o pavelló, és a dir, la delimitació vertical o horitzontal de l'espai. Consegüentment, es planteja una metodologia basada en l'anàlisi de tot el procés del projecte, que es materialitza en els documents generats durant l'elaboració mental i material (esbossos, plànols, fotografies, maquetes, memòries, etc.). Finalment, cal subratllar que a través de les anàlisis no es pretén aprofundir en problemes històrics o socials, sinó simplement arribar a la manera com un bon projecte resol una determinada necessitat en un emplaçament fixat. Així, analitzant la teoria que suporta cada projecte es desvetllen quines són les relacions espacials i formals que es troben en l'obra i que la converteixen en paradigmàtica. Interessa arribar als aspectes teòrics especialment arquitectònics, en els quals l'arquitecte troba el suport necessari per justificar les decisions formals pròpies de l'exercici de la seva professió.

[en] Most of the publications on the Danish architect Arne Jacobsen are mainly dedicated on showing his extensive number of works, especially in the public sector, and the projects focused on the domestic area are left aside. However, most of his works are houses, of which he has designed over a hundred. The thesis focuses precisely on this second group of works which are more numerous but less dealt with by the critics. Attempting to inquire into the hypothesis that for Jacobsen "the source of all architecture seems to be the house, the world of domesticity, while the social field is understood as merely the natural extension of this", as Carles Marti explains. Or put in another way, by Josep Maria Sostres, "the starting point of all his experiences seems to be domestic architecture, factor which he prints in other works". Thus , the thesis is based on the belief that the house, quintessential space dedicated to live in, contains in itself the complexity of the major themes of architecture. In this sense,it is a useful vehicle to reach the formal and spatial mechanisms which are found in the base of the great works of all time, regardless of location and scale. The Rüthwen-Jürgensen house is a paradigmatic example to arrive at the concept that Jacobsen has of domesticity. His analysis allow researching how he faces the ancestral issue of the double reading of a home as a shelter and as a viewpoint, which is his formal response and which are the articulating spaces. In this sense, Jacobsen responds making the two spatial archetypes coexist: the courtyard and the pavilion; understanding the courtyard as an access area and the pavilion as an independent living area. From this point of view, the house would be the space comprised between the protection and projection, between the concave enclosure and the convex opening. The concave shape of the enclosure provides limitation, seclusion and protection, while the convex one of the living gives expansion, extension and infinity. The analysis of the Rüthwen-Jürgensen is complemented by a series of family homes which he designed during the same period (1954-1957). The twelve contemporary houses constitute a group in which the coexistence of the archetypes of the courtyard and pavilion can be extracted, in which they appear in more or less intensity. The Ved Bellevue Bugt group would be the representative of the courtyard houses , associated to the architectural principle of the precinct: an enclosure which establishes its relationship with the world through a vertical axis which links earth and sky. On the other hand, the Siesby house would be the representation of a pavilion house, in which abstraction helps reduce its essential features to the principle of a porch: a roof which obliges to interact horizontally with the environment. Throughout different projects it is intended to determine the criteria that guide the development of proposals and observe to what extent the approaches, doubts and changes are developed around spatial archetypes such as a courtyard or a pavilion, in other words , the vertical or horizontal delimitation of space. Consequently, it sets forth a methodology based on the analysis of the whole process of the project, which is embodied in the documents generated during the mental and material development (sketches , drawings, photographs, models , reports, etc.). Finally, it should be noted that it is not intended through the analysis to delve into historical and social problems, but merely reach the way in which a good project solves a specific need in a fixed location. Thus , analyzing the theory that supports each project reveals the spatial and formal relationships found in the work and turns it paradigmatic. It is interesting to reach the theoretical aspects especially the architectural ones, in which the architect finds the support necessary to justify the formal decisions.