[ca] Introducció Tradicionalment les activitats de cura s'entenien com un fet exclusivament femení, però, totes les persones poden tenir cura dels altres. L'ésser humà disposa d'un mecanisme neurofisiològic que el capacita per a això, encara que el seu funcionament està supeditat al rol social que s'hagi après. En el patriarcat tradicional la construcció biocèntrica i androcèntrica de la maternitat excloïa l'home de la cura directa de la descendència, relegant-lo a tasques de proveïdor. Basant-se aquesta funció social es desenvolupa la seva identitat masculina, condicionada als perfils estereotipats socialment. .Contingut de la investigació Considerant la paternitat com un sistema complex, s'analitzen les seves subsistemes i les relacions d'aquests entre si. L'objectiu de la investigació és la identificació de punts estratègics on un canvi en el rol patern genera una total adaptació de sistema i per tant un canvi amb àmplies connotacions socioculturals en l'àmbit de la desigualtat de gènere. Amb tot això es fa visible la capacitat de cura de l'home com a capacitat humana, a més d'identificar la cura paterna com una eina generadora de més igualtat de gènere. .Conclusió Fomentar el comportament de cura directa en els homes té com a resultats teòrics: • Millora en la coresponsabilitat que allibera a la dona d'una maternitat intensiva, sense penalització laboral. • El canvi de rol social en els homes genera nous estereotips que atenuen la crisi de la masculinitat actual, apropant el perfil masculí i femení. Aquests canvis generen noves xarxes neuronals gràcies a la plasticitat cerebral, el que permet noves formes de pensament. • Els nadons creixen observant i aprenent patrons parentals més igualitaris. Quan siguin adults i s'iniciïn en la criança, el seu comportament tindrà molt dels models que van experimentar en la infància. Aquests resultats converteixen la cura paternal en una bona eina per disminuir la desigualtat de gènere en les societats occidentals contemporànies. A través de la cura s'incorporen valors fonamentals en les relacions socials, d'acord amb els drets humans. Es promou l'ètica de la cura amb la intenció de conformar societats més equitatives i igualitàries d'acord amb una cultura de pau.

[en] .Introduction Traditionally caring behavior was understood as something exclusively feminine, however every person is able to take care. The human being has a neurophysiological mechanism for caring, but it is subordinate to the social role that it has been learned. In traditional patriarchy, the biocentric and androcentric construction of motherhood excluded the male from direct care of the offspring, relegating him to provider tasks. Based on this social rol, his masculine identity is developed, conditioned to socially stereotyped profiles. . Research content Considering fatherhood as a complex system, it will be analyzed its subsystems and their relation among themselves. The objective of the research is to identify strategic points where one change in the parental role generates a total adaptation of the system. The new system of fatherhood will produce sociocultural connotations in the field of gender inequality. Male care capacity is a human capacity, so parental care could be identified as a tool that generates gender equality. . Conclusion Promoting the behavior of direct care in males has as theoretical results: • Improvement in co-responsibility that frees women from intensive motherhood, without labor penalty. • Children will grow up observing and learning more equal parental patterns. When they will become parents, they'll repeat the behavior that they experimented in childhood. These results make parental care a good tool to reduce gender inequality in contemporary western societies. Through care, fundamental values are incorporated into social relations, in accordance with human rights, promoting the ethics of care with the intention of creating more equitable and egalitarian societies in accordance with a culture of peace.