[ca] En els últims anys s'ha estimulat a les universitats perquè adopten una nova missió, relacionada amb l'aplicació i explotació del coneixement i d'altres capacitats universitàries, fora de l'àmbit acadèmic. Esta nova missió ha incrementat les relacions entre la universitat i el seu entorn socioeconòmic, i ha obert un camp de debat de gran interés, centrat en els potencials conflictes i beneficis que tals relacions poden tindre sobre el desenvolupament de les missions tradicionals, especialment la investigació. En este sentit, la qüestió central que emergix en este camp és si la universitat és la institució adequada per a transferir i comercialitzar el coneixement, no perquè la dita funció siga incompatible amb la de crear coneixement, sinó perquè s'exercix amb un cost que pot resultar excessiu (David t'al. 1994). En el marc descrit s'inserix la present tesi que té com a objectiu principal avaluar empíricament l'efecte de les relacions universitat-empresa sobre la segona missió universitària. L'estudi empíric presa com a cas d'anàlisis les dos universitats més importants de la Comunitat Valenciana- Espanya. La mostra final està conformada per 2135 professors, dels que es té informació per al període 1999-2004. En general, la tesi posa de manifest que les activitats de RUE només exercixen un efecte positiu quan estan basades en activitats amb alt contingut científic tecnològic i fins a cert nivell, a partir del qual s'experimenten retorns marginals decreixents del rendiment científic. Addicionalment, es va trobar que l'efecte positiu que exercixen els contractes d'I+D sobre la producció científica, esta moderat per les característiques del soci amb què s'establixen tals contractes. Els resultats anteriors tenen importants implicacions. D'una banda, mostren que el desenvolupament d'activitats rutinàries per a la indústria pot derivar en pobres indicadors de rendiment científic, i d'altra banda, advertixen del perill que té un èmfasi exagerat en activitats de vinculació, encara que estiguen basades en activitats d'I+D. Este últim punt destaca la necessitat aprofundir en el debat sobre els límits de les relacions universitat empresa, ja que, almenys en el context analitzat, la condició de "com més, millor" no es complix per a les activitats de RUE. El repte per a les institucions governamentals i les universitats en general, es troba en el disseny de polítiques més selectives orientades a minimitzar els conflictes entre les funcions i aconseguir un equilibri adequat entre les activitats de segona i tercera missió, que aprofiten les complementarietats que es poden generar entre elles.

[en] During the last decades a new university "mission" has been promoted from different social spheres, related with the application and exploitation, outside the academic environment, of the knowledge and other capabilities available to universities. This new mission has generated an increment of the relations between the university and its socioeconomic environment, and has opened a new field for debate and scientific analysis, focused on the conflicts and benefits of such relations. The central question that emerges in this field is if the university is the appropriate institution to transfer and to commercialize knowledge, not because this function is incompatible with the one of creating knowledge, but because it is exercised with a cost that can be excessive (David et al. 1994). It is within this context that this thesis aims to evaluate the effects that university-industry relations exercise on the development of one of the traditional university missions: research. The analysis of this question is carried out taking as case of study the University of Valencia and the Polytechnic University of Valencia. Specifically, the study sample comes from a database of more than 2,000 faculty members from these two universities, who have conducted research projects and/or been involved in UIR activities during the 1999–2004 period. The data are analyzed at lecturer level and focus on three aspects: UIR, academic research activities and scientific production. The most relevant results from this study are that UIR can have a positive effect on scientific production, depending on the type and the intensity of the linkage activity, and the partner's characteristics. For example, if the linkage is based on activities with high scientific or technological content (R&D contracts), but only up to a certain level of intensity. These results have two important implications. On the one hand, they show that the development of routine activities for industry can result in loss of scientific production, and on the other hand, they warn of the risks of too much emphasis in UIR activities even when they are based on R&D. This highlights that, at least in this context, the condition of "more is better" does not apply to UIR activities. The above results have also important implications for the design of university policies. Although they show that UIR does not penalize per se a researcher's scientific productivity, they underline that the indiscriminate promotion of these types of activities could result in lower scientific performance. Therefore, some policies promoting UIR as a substitute of the public funds for research, raise concerns regarding the negative impact those policies could have on scientific contribution.