BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Aquest article presenta i analitza el Còdex 105 de l'Arxiu Capitular de Barcelona. Es tracta d'un manuscrit de mitjan segle XIV, llegat a la Catedral per un dels seus clergues, que conté el text llatí de la Legenda aurea de Jaume de Voràgine suplementat amb prop d'una setantena de textos més, molts dels quals d'origen local. Tenint en compte el mal estat de conservació dels manuscrits hagiogràfics a Catalunya, aquest és un testimoni excepcionalment complet i extens, que ens permet d'aportar noves pistes sobre la circulació dels textos i dels reculls hagiogràfics al nostre territori. L'article ofereix una descripció codicològica, seguida d'una perspectiva històrica des de la seva creació fins als nostres dies, i, finalment, conclou amb un examen detallat del contingut, primer de la Legenda aurea, i després dels textos afegits (dels que s'ofereix una descripció completa en apèndix).

[en] This article presents and analyses Barcelona, Arxiu Capitular, Còdex 105, a mid-fourteenth century manuscript offered as a gift to the Cathedral by one of its clerics. It contains the Latin text of Jacobus de Voragine's Legenda aurea supplemented with almost seventy additional texts, many of them of local origin. Considering the poor state of conservation of hagiographic manuscripts in Catalonia, this is an exceptionally complete and extensive testimony, which allows us to provide new insights into the circulation of texts and hagiographic collections in our territory. The article offers a codicological description, followed by a historical perspective from its creation to the present day, and finally concludes with a thorough examination of the content, first of the Legenda aurea, and then of the added texts (of which a complete description is offered in the appendix).
[ca] Es ressalta la importància del síndic municipal enviat a les Corts, com a representant del braç reial, una figura poc estudiada fins el moment, malgrat que ens aporta molta informació. A partir de l'estudi deis memorials que la ciutat—en aquest cas Lleida— facilita a aquests missatgers, a l'article s'estudien les relacions d'aquest nucli urbà i les Corts catalanes, fent especial insistència en els assumptes i les relacions que es desencadenen dins del braç reial, com també les negociacions que es mantenen amb la Corona.

[en] This paper underscores the importance that the local attorney had at the Courts, as a representative of the King's Estate. In spite of the fact that this figure has not been whoolly studied up to now, it furnishes us with a lot of information. Analyzing the Memorials given to these messengers by the government of the city—in this case Lleida—, it is possible to study the relationship between Lleida and the catalan Courts and, especially, what happened into the King's Estate and the arrangements that the city kept up with the Crown.
[ca] &nbsp;El regnat de Pere el Cerimoniós és sens dubte el període de més esplendor per a l'astronomia i l'astrologia a la Corona d'Aragó, gràcies al decidit impuls d'aquest monarca. El seu interès per la ciència dels estels es manifestà en l'adquisició i fabricació d'instruments astronòmics i en la promoció d'un ambiciós conjunt d'obres d'astronomia i astrologia. En conseqüència, al llarg del seu regnat, més d'una dotzena d'astrònoms-astròlegs consta que van estar al servei del rei Pere, sigui per a treballs puntuals sigui per una vinculació continuada. Aquest article pretén oferir una visió sobre el perfil biogràfic i professional d'aquests experts, especialment pel que fa a la seva relació amb la Corona, a partir no solament de la revisió dels testimonis ja coneguts sinó també de documents que fins ara havien passat desapercebuts o havien estat poc estudiats.

[en] The reign of Peter the Ceremonious is undoubtedly the period of greatest splendour for astronomy and astrology in the Crown of Aragon, thanks to the determined support given bythis king. His interest in the science of the stars is shown in the acquisition and manufacture of astronomical instruments and in the promotion of an ambitious set of works on astronomy and astrology. Consequently, during his reign, more than a dozen astronomers-astrologers are known to have been in the service of King Peter, either for occasional work or through ties over a long period. This article aims to provide an insight into the biographical and professional profile of these experts, especially regarding their relationship with the Crown, based not only on the review of well-known witnesses but also on documents that had hitherto gone unnoticed or had been scarcely studied.
[ca] En aquest article es documenta Pere Compte com a mestre major de la Seu de Tortosa (1490), fet que es relaciona amb la promoció del protonotari apostòlic Joan Girona i es compara amb la direcció de les obres de Pere Moragues, que tingué Hoc un segle abans. D'altra banda, es proposa la hipòtesi que sigui Pere Compte el responsable del disseny de la capella del Roser de l'esmentat edifici. També s'apunta la possibilitat que fos Antoni Queralt el mestre encarregat de dirigir el dia a dia de l'obra mentre Compte n'era absent i es posa de manifest la importància que va poder tenir aquest mestre, especialment a Tortosa i a Lleida, a l'entorn del 1500. Finalment, es dona notícia de la presencia d'altres mestres importants a la Tortosa del canvi de segles, paral lelament a la de Compte i Queralt al front de les obres de la Seu.

[en] In this article Pere Compte is documented as a master of the Cathedral of Tortosa (1490), fact which is related to the promotion of the apostolic protonotary Joan Girona, and is compared to the works of master Pere Moragues, a century before. On the other hand, hypothesis is set that Pere Compte be responsible for the design of the Chapel of the Rosary of the Cathedral. The possibility that Antoni Queralt was the actual responsible of the day-to-day works, while Compte was absent is also presented, which would go to show the importance of master Queralt, mainly in Tortosa and Lleida around the year 1500. Finally, news is put forward about the presence of other important masters in Tortosa at the changing of centuries, parallel to the activities of Compte and Queralt in the Cathedral.
[ca] Malgrat les disposicions municipals medievals sobre la prohibició d'installar forns de vidre dins les ciutats, alguns establiments van estar actius durant un temps considerable. La ciutat de Barcelona n'és un clar exemple. El present article se centra en les dades documentals trobades en els arxius barcelonins. A la ciutat de Barcelona, el forn de vidre de Viladalls va funcionar des de les primeries del segle XIV fins a finals del XV. Altres forns de vidre van néixer a l'entorn de la ciutat o vinculats a mestres vidriers procedents d'aquesta. És el cas dels forns de Mallorca (1352), Badalona (1360), St. Pere de Bigues (1407-1513), St. Vicenç de Vallromanes (1429-84) i Montcada (1486- 89). Al segle XV, un nou forn de vidre, situat al Pla d'en Llull, tingué l'exclusivitat en la producció de vidre a Barcelona, situació que es va mantenir fins a mitjan segle XVI.

[en] In spite of the municipal regulations of the Middle Ages about the prohibition of setting up kilns of glass in the cities, some remained for a long time. Barcelona is a clear example. This article is about our kilns and the information has been taken from the Archives of Barcelona. The kiln of Viladalls worked in Barcelona from the early 14th century to the end of the 15th century. Other kilns of glass could be found on the outskirts of the city or some were linked with some glaziers masters of Barcelona who worked here. We can see it in the kilns of Mallorca (1352), Badalona (1360), St. Pere de Bigues (1407-1513), St. Vicenç de Vallromanes (1439-84), and Montcada (1486- 89). A new kiln set up in Pla d'en Llull, Barcelona, in the 15th century, was the only one which had the Royal permission until the mid 16th century.
[ca] La geometria del còdex 80 de l'Arxiu Capitular de Tortosa ha estat tradicionalment atribuïda, com un text únic, a Gerbert d'Orlhac (c. 940-1003). Una nova lectura del text ens permet assegurar que es tracta d'un text de caràcter miscel·lani de geometria, compost per tres textos independents: una part pertany a la Geometria Incerti Auctoris apòcrifa de Gerbert d'Orlhac; una altra, al fragment De Nuptiis Philologiae et Mercurii de Marcià Capella (fl . 430) Ergasticis Schematibus, del llibre VII de la Geometria; i, finalment, s'hi llegeix una glossa als Elementa d'Euclides (c. 325-c. 265 aC.) d'Al-Ḥajjāj ibn Yūsuf ibn Maṭar (786-833). La interpretació de les proposicions de la geometria dóna el coneixement de la mesura indirecta de llocs als quals no es pot accedir amb l'instrumental medieval, és a dir, amb astrolabi, miralls, bastons i escaires.

[en] The geometry in codex 80 of the Capitular Archive has traditionally been understood as a complete text and attributed to Gerbert of Aurillac (c. 940-1003). From a new reading of the text, we can say that it is a miscellaneous writing about geometry, composed of three independent parts: one containing the Geometria Incerti Auctoris apocryphical by Gerbert of Aurillac (c. 940-1003); another one is a fragment of De Nuptiis Philologiae et Mercurii by Martianus Capella (fl . 430) from Ergasticis Schematibus of Book VII of the Geometry; and finally there is a gloss to the Elementa by Euclides (c. 325-c. 265 bC.) by Al-Ḥajjāj ibn Yūsuf ibn Maṭar (786-833). The interpretation of the geometrical propositions provides knowledge about the indirect measure of places which are inaccessible using medieval instrumental, the astrolabe, mirrors, cane and squares.
[ca] La mort d'un nen de sis anys, a la València de 1380, desferma odis i temors. Un jueu és acusat d'haver-li llançat una pedrada des de la finestra de casa seua. D'immediat, el justícia criminal obre el procés i amb una rapidesa sorprenent, en menys de tres mesos, pronuncia la sentencia. L'acusació, la defensa i els testimonis proporcionen un breu però formidable fresc de la vida dels sectors subalterns, en torn dels valors, la sociabilitat i les solidaritats, les arrels inestables i les sempre difícils relacions entre jueus i cristians.

[en] In Valencia, in the year 1380, the death of a child aged six unleashes hatred and fear. A Jewish man is accused of throwing a stone at him from his window. The Criminal Justice immediately opens a suit against him and, with amazing speed, pronounces sentence in less than three months. The prosecution, the defence and the witnesses provide a short but splendid picture of the lives of subordinate people in the lower classes, a picture that speaks of values, sociability and solidarity, unsteady roots and the always delicate relationship between Jews and Christians.
[ca] La mort del comte Ermengol d'Osona a la batalla de Baltarga (c. 940) ha estat interpretada de dues maneres totalment oposades. Per a alguns, aquesta batalla va consistir en una topada entre catalans i nòmades hongaresos, mentre que per a d'altres fou un enfrontament entre les principals cases comtals catalanes. En aquest article abordarem la principal historiografia sobre el tema i situarem l'enfrontament de Baltarga al centre del joc de la política comtal catalana de mitjan segle X, rebutjant així les tesis que parlen d'un xoc contra hordes hongareses. Des del primer terç de la desena centúria diverses tensions van enfrontar les cases comtals de Barcelona i Cerdanya, unes tensions que van derivar en un enfrontament armat a la dècada del 940 per dirimir la successió del comtat d'Urgell i l'hegemonia als comtats catalans entre els fills i néts de Guifré el Pelós.

[en] The death of Count Ermengol of Osona at the Battle of Baltarga (c. 940) has been understood in two very different ways. According to some, this battle was a clash between Catalans and Hungarian nomads, but others interpret it as a confrontation between the ruling families of the main Catalan counties. In this paper, we will consider the main historiographical studies on the topic and place the encounter at Baltaraga at the core of the struggles in Catalan county politics in the mid-10th century, thus rejecting the thesis that proposes a skirmish with Hungarian hordes. From the first third of the 10th century, different tensions led to the confrontation of the comital houses of Barcelona and Cerdanya, which resulted in an armed conflict in the 940's in order to settle the succession to the county of Urgell and the hegemony of the Catalan counties among the sons and grandsons of Wifred the Hairy.
[ca] &nbsp;De les diverses traduccions medievals de la Bíblia al català que coneixem només ens ha arribat una traducció de la Bíblia sencera. Aquesta versió es conserva completa en un manuscrit de la segona meitat del segle XV; dos manuscrits més, també de la segona meitat del segle XV, contenen gran part de l'Antic Testament (del llibre del Gènesi fins al llibre dels Salms) i un altre, del segle XIV, conté el Nou Testament. Diversos altres manuscrits contenen fragments de la mateixa versió. En aquest article intentem demostrar que no sols el Nou Testament va ser traduït en el segle XIV, i a més a la primera meitat del segle, sinó que també l'Antic Testament data d'aquesta mateixa època, motiu pel qual aquesta Bíblia pot ser anomenada amb propietat Bíblia del segle XIV.

[en] Among the various medieval translations of the Bible into Catalan known to us, only one translation of the entire Bible has come down to us. This version is preserved in full in a manuscript from the second half of the fifteenth century; two other manuscripts, also from the second half of the fifteenth century, contain much of the Old Testament (from the book of Genesis to the book of Psalms) and another, from the fourteenth century, contains the New Testament. Several other manuscripts contain fragments of the same version. In this article we seek to show that it was not only the New Testament that was translated in the fourteenth century, and in the first half of the century at that, but also the Old Testament, making it entirely accurate to call the Bible in question the fourteenth-century Bible.
[ca] Aquest treball té com a finalitat estudiar els diferents sistemes utilitzats en els segles XIII i XIV pels sobirans catalanoaragonesos per tal d'evitar el desencadenament de les temudes cartes de marca o de represalia que els governs de les nacions concedien a un dels seus súbdits per a confiscar els béns dels ciutadans de l'estat estranger del qual havia sofert un greuge. Els sobirans catalanoaragonesos tractaren d'impedir que les marques que els rei de França decretaren contra la Corona d'Aragó fossin evitades. Per això utilitzaren tres vies: 1. Les negociacions diplomàtiques amb la cort francesa. 2. La instauració d'un impost sobre les mercaderies, amb la recaptació del qual poder compensar els perjudicats. 3. La indemnització dels perjudicats utilitzant els recursos de la propia Corona catalanoaragonesa.

[en] This paper has as its aim the study of the different systems used in the XIII and XIV centuries by the Catalano-Aragonese sovereigns to avoid the dreaded letters of warrant or reprisal issued by the governments of various nations. These were granted to one of their subjects to allow him to confiscate property belonging to the citizens from the foreign state which had suffered the wrong. The Catalano-Aragonese sovereigns tried to avoid the letters of warrant decreed against the Crown of Aragon by the kings of France. They used three ways to achieve this: 1. By diplomatic negotiations with the French Court. 2. By the institution of a tax on the merchandise, with which they could compensate those who had been wronged. 3. By the indemnification of the person wronged through the recourses available to the Catalano-Aragonese crown itself.
[ca] El Thesaurus pauperum de Pere Hispà és un recull de receptes mèdiques que va gaudir d'una àmplia circulació fins al segle XVIII. El caràcter pràctic del text va afavorir que els usuaris hi afegissin nombroses receptes apòcrifes, tant dins de la tradició llatina com, una vegada traduïda l'obra, dins de la catalana. L'anàlisi del contingut de la versió que se'n conserva al ms. 864 de la Biblioteca de Catalunya permet reconstruir diverses etapes de la seva composició. Entre els afegits de l'obra, hi ha cinc receptes de confits redactades en català, fins ara inèdites.

[en] The Thesaurus pauperum by Petrus Hispanus is a collection of medical recipes that enjoyed huge popularity until the eighteenth century. The practical nature of the work encouraged users to add many apocryphal recipes, both within the Latin tradition and, once translated, within the Catalan tradition. The content analysis of the version conserved in MS. 864 in the Library of Catalonia makes it possible to reconstruct different stages of its composition. Among the additions to the work, there are five recipes for candied fruit written in Catalan, hitherto unpublished.
[ca] En aquest estudi s'estudia com es forma la consciència dinàstica en els comtes de Barcelona i quines evolucions admet un cop assumida la corona reial d'Aragó. L'anàlisi de les fonts historiogràfiques, poètiques i documentals permet resseguir alguns moments d'aquesta evolució ideològica, i de com se centra al voltant de les idees de noblesa moral i de imitació dels avantpassats. Per la seva banda també la historiografia és condicionada, en els seus plantejaments, per a l'evolució del sentiment dinàstic i de la concepció de la reialesa. Finalment, s'examinen els monuments escrits que són els fonaments de la consciència dinàstica.

[en] This paper aim to point out the evolution of the dinastic selfconsciousness of the counts of Barcelona and which evolutions it admits once the counts take up the royal crown of Aragon. The study of the historiographical, poetical and documentary sources make possible to appreciate some steps of this ideological evolution, and to observe how it is pivoted to the ideas of moral nobility and the imitation of the ancestors. In consequence, also historiography is conditioned, in its aims, by the evolution of the dinastic consciousness and the regality's conceptions. Finally, it consider the written monuments of the dinastic consciusness.
[ca] Mentre exercia de lector logicae a l'studium sollemne que els dominicans tenien a Lleida, Vicent Ferrer redactà dos textos de lògica: la questió De unitate universalis, probablement el sumari de collationes mantingudes amb els seus alumnes, i el tractat De suppositionibus, una exposició àmplia i rigorosa d'un tema complex de fi losofi a del llenguatge, molt debatut a mitjan segle XIV. No són pas textos redactats per un magister artium experimentat, són el fruit de la seva dedicació juvenil (acabava de fer 22 anys) i esporàdica perquè no escriví cap altra obra escolàstica. Cal considerar- los, doncs, l'obra d'un ensenyant precoç, coneixedor tant dels escrits dels pensadors de la seva època –Gualter Burley, Guillem d'Ockham, Joan Buridan– com del pensament d'Aristòtil i de Tomàs d'Aquino.

[en] While working as a lector logicae at the Dominicans' studium sollemne in Lleida, Vincent Ferrer wrote two logical texts: De unitate universalis, probably a summary of conversations he had had with his students, and De supposi tionibus, a lengthy and rigorous discussion of a complex topic in philosophy of language, widely debated in the mid-14th century. They are not texts written by an experi enced magister artium; they are the result of his sporadic, youthful endeavour (he was 22 years old) and he did not write any other scholastic work. Hence, they must be regarded as the work of a young teacher, who was familiar with both the writings of the thinkers of his time –Walter Burley, William of Ockham, Jean Buridan– and the thought of Aristotle and Thomas Aquinas.
[ca] L'ús del lèxic del dret feudal per part dels trobadors de les corts occitanes durant els segles XII i XIII és la característica més innovadora d'aquesta manifestació artística. Aquesta convenció es manté, amb nivells d'intensitat variables, en la producció dels poetes catalans i valencians dels segles XIV i XV, que recullen i reelaboren la tradició trobadoresca. L'objectiu d'aquest article és identificar tendències en l'ús del vocabulari feudal a la lírica d'aquests poetes i interpretar-les en el context històric corresponent. La selecció de certs elements de la tradició anterior per part dels poetes dels segles XIV i XV ens informa de les estratègies que aplicaven per adaptar la seva obra als gustos del públic de l'època. D'aquesta manera, es determinen similituds i diferències concretes entre la lírica dels trobadors i la dels poetes catalans i valencians. Aquest procés és un pas necessari per definir la identitat de la poesia catalana dels segles XIV i XV, que tradicionalment ha estat descrita dins dels termes d'una comparació desavantatjosa amb altres tradicions líriques anteriors i contemporànies.

[en] The use of feudal vocabulary is the most innovative feature of twelfth- and thirteenth-century Occitan troubadour love lyric. The Catalan and Valencian poets who continued and reworked this tradition over the fourteenth and fi fteenth centuries preserved this convention with varying degrees of fi delity. The aim of this paper is to identify trends in the use of feudal vocabulary in the works of Catalan and Valencian poets, and to interpret these tendencies in the light of contemporary historic developments. The poets' choices in selecting materials from the previous tradition provide valuable information about their strategies of adaptation to the requirements of their audiences. This analysis will allow delimitating similarities and differences between classical troubadour lyric and the works of later Catalan and Valencian poets, an essential step towards the defi nition of Catalan poetry in the late Middle Ages. The specifi c identity of this poetic expression has yet to be outlined, since it has traditionally been described in the context of disparaging comparisons with other earlier and contemporary poetic traditions.
[ca] En els sermons de sant Vicent Ferrer, les referències a qüestions filosòfiques ocupen un lloc secundari i subordinat al missatge moral. No obstant això, són prou freqüents i posen de manifest l'alta formació escolàstica del predicador valencià. En un dels sermons trobem un incís que explica una aparent anomalia gramatical en un passatge bíblic; una breu explicació que cobra sentit a partir del contingut del tractat sobre les suposicions dels termes escrit per sant Vicent en els seus anys de formació com a mestre de lògica. Una prova que els seus sermons no es poden entendre plenament sense tenir present les doctrines filosòfiques que sostenen el discurs teològic.

[en] In the sermons of Saint Vinc ent Ferrer, references to philosophical questions occupy a secondary, subordinate position to the moral message. However, they are quite frequent and show his high level of scholastic training. In one of the sermons we fi nd an insert that explains an apparent grammatical anomaly in a biblical passage: a brief explanation that makes sense drawing on the content of the treatise on the suppositions of the terms written by Saint Vicent during his years of training as a teacher of logic. This proves that his sermons cannot be fully understood without taking into account the philosophical doctrines that support theological discourse.
[ca] Les aigües marítimes foren, durant l'edat mitjana i moderna, objecte d'apropiació per part de diferents senyors. Si bé en època romana la mar no era de ningú, ja en època carolíngia el trobem sota la potestat del comte, que en donarà parts als senyors. En aquest article s'estudia la parcel·lació del litoral, el seu paper en la feudalització i l'aparició del delme del peix com a principal forma de renda halièutica a Catalunya.

[en] Maritime waters were, throughout the middle and early modern ages, object of seigneurial appropriation. Whereas in Roman times the sea was of no one, in Carolingian times it is found under the counts' power, who will give it to the lords. In this article, the littoral parcelling, its paper in feudalisation and the apparition of fish tithe as main form of halieutic rent in Catalonia are studied.