[ca] Arquitectura i cinema, amb objectius diferents, interpreten i donen forma a l'habitar humà, que parteix inevitablement del moviment i a la vegada depèn de dues variables: espai i temps. Treballen amb i a partir de l'espai a la vegada que s'entenen, només, a través del temps: una genera recorregut i l'altra el recorre. D'aquesta manera, l'arquitectura, com a continent de l'acció cinematogràfica, sovint és un element ineludible del cinema. Pot exercir un rol merament contextual o participar de la definició visual i semàntica d'una pel·lícula. El cineasta David Lynch té molt present l'arquitectura al llarg de la seva filmografia. Durant la primera meitat de Lost Highway en concret, esdevé un element essencial per a la materialització de l'acció dramàtica d'una parella en descomposició, tant a través d'una atmosfera tensa que acompanya l'arc dramàtic dels personatges com incorporant capes de significat. El treball estudia qualitativament aquesta semàntica subjacent als espais de la pel·lícula mitjançant l'anàlisi gràfica i descriptiva de cada escena i el llenguatge cinematogràfic que s'hi amaga darrere. L'anàlisi de cada escena s'estructura a partir del desplegament de la seqüència de plans i la representació en planta de la seva disposició envers l'espai circumdant i els personatges protagonistes. La casa que habiten, situada en una zona residencial de Hollywood d'habitatges unifamiliars obstinats a gaudir de la vida californiana des d'una privacitat hermètica, porta aquesta idea fins a la màxima expressió. La façana opaca de formigó es protegeix del món exterior de la mateixa manera que ho fa el protagonista. A l'espai interior Lynch treballa definició material i formal —colors, textura, llum i forma— per aconseguir un aspecte definit i suggestiu per a cada estança. De la mateixa manera, atribueix significat a cada una. Mentre que la sala d'estar és terreny neutral per la parella, l'habitació representa el punt de convergència de totes les passions. Entre ambdós es

[en] Architecture and cinema, with different objectives, interpret and shape human inhabitation. This inevitably starts with movement which, in turn, depends on two variables: space and time. They both work with and from spacethough, at the same time, they can be understood only through time: one, architecture, generates a journey, and the other, cinema, traverses it. Thus, architecture, as the container of cinematic action, is often an unavoidable element of film. It can play a merely contextual role or participate in the visual and semantic definition of a movie. Filmmaker David Lynch is very mindful of architecture throughout his filmography. Particularly during the first half of Lost Highway, it becomes an essential element for the materialization of the dramatic action of a couple in decay, both through a tense atmosphere that accompanies the dramatic arc of the characters and by incorporating layers of meaning. This work qualitatively studies the underlying semantics of the film's spaces through the graphic and descriptive analysis of each scene and the cinematic language hidden behind it. The analysis of each scene is structured based on the deployment of the shot sequence and the plan representation of its layout in the surrounding space and its relationship with the main characters. The house they live in, located in a residential area of Hollywood with single-family homes dedicated to enjoying Californian life from a hermetic privacy, takes this idea to its fullest expression. The opaque concrete facade shields itself from the outside world, much like the protagonist does. Inside the space, Lynch works on material and formal definition - colors, texture, light, and form - to achieve a defined and suggestive aspect for each room. Similarly, he attributes meaning to each one. While the living room is a neutral ground for the couple, the bedroom represents the convergence point of all passions. Between both spaces lies the hallway, a "threshold" established as a