[ca] INTRODUCCIÓ La classificació dels lligaments del carp s'ha vist modificada pel millor coneixement de la cinètica carpiana i la seva resposta davant la càrrega isomètrica. La seva distribució i disseny específic està preparat perquè suportin millor les càrregues en compressió axial i tracció. L'obliqüitat de les fibres té un sentit biomecànic, i està formant dues hèlixs principals. L'objectiu d'aquesta tesi és avaluar el paper dels lligaments segons el patró de comportament sota les situacions de càrrega isomètrica, i així provar la hipòtesi sobre la nova classificació funcional dels lligaments carpians. MATERIAL i MÈTODES Estudi en cadàver en què es va seleccionar 12 lligaments carpians, es va mesurar la longitut en superfície i la variació positiva o negativa, des de la posició de supinació a pronació carpiana mitjançant un escàner 3D portàtil. L'escàner 3D Handy Scan és un dispositiu portàtil, utilitza un làser amb llum estructurada per capturar la geometria tridimensional dels lligaments en diferents condicions i avalua qualsevol canvi de forma o tensió. Posteriorment, valorem com es comporta cada grup dels lligaments quan un d'ells falla. RESULTATS Sota càrrega axial, els lligaments carpians es poden dividir en dos grups des del punt de vista funcional. Un grup que resisteix les forces de rotació en pronació, que anomenem antipronadors, i un altre grup que resisteix les forces de supinació, que anomenem antisupinadors. Els lligaments carpians que presenten una funció antipronadora són: lligament escafolunar dorsal, intercarpià dorsal, radiescafocapitate, lunotriquetral volar i ulnotriquetral. D'altra banda, els lligaments carpians que presenten una funció antisupinadora són: lligament raditriquetral dorsal, arquat palmar medial, escafotrapezial, escafolunar volar i ulnolunar. Deu dels 12 lligaments estudiats presenten una clara funció antipronadora o antisupinadora amb diferències estadísticament significatives. Quan falla el lligament escafolunar s'observa que es manté la funció de tots els antipronadors en pronació, destacant el lligament intercarpià dorsal que en triplica en longitut. Quan falla el lligament arquat palmar medial es manté la funció de tots els antisupinadors en supinació, destacant el lligament raditriquetral dorsal i l'escafotrapezial que n'augmenten la longitut notablement. Aquestes dades també són estadísticament significatives. DISCUSSIÓ Coneixem els patrons de moviment del carp. També sabem que els lligaments són òrgans sensibles, que detecten i controlen l'estabilitat i restringeixen la mobilitat davant les forces de torsió. Quan dos lligaments exhibeixen una resposta similar davant de la càrrega, es diu que tenen un comportament isodinàmic. Els mecanoreceptors de lligaments isodinàmics generaran estímuls propioceptius similars alhora. Estudiem els lligaments carpians i la seva funció per entendre millor els mecanismes d'estabilització carpiana i trobar alternatives quan tractem les lesions lligamentoses del carp. Hem demostrat que hi ha 2 grups de lligaments disposats en forma d'hèlixs en direccions oposades controlant la seva acció combinada. Quan en falla un, la resta dels seus isodinàmics poden fer una acció compensadora, salvant el dèficit que pogués presentar el carp. CONCLUSIONS Els lligaments que presenten un comportament antipronador són: escafolunar dorsal, intercarpià dorsal, radiescafocapitate, lunotriquetral volar i ulnotriquetral. Els lligaments que presenten un comportament antisupinador són: raditriquetral dorsal, arquat palmar medial, escafotrapezial, escafolunar volar i ulnolunar. Quan valorem els lligaments isodinàmics, en absència del lligament escafolunar dorsal, el lligament intercarpià dorsal és el lligament que més variació en longitut demostra, indicant la seva importància com a estructura lligamentosa que pot compensar una deficiència o disfunció del lligament escafolunar dorsal. El lunotriquetral volar i radiescafocapitate també col·laboren com a antipronadors. Quan falta el lligament arquat palmar medial, els lligaments raditriquetral dorsal i l'escafotrapezial són els lligaments que més varien la seva longitut en augment, com a lligaments isodinàmics antisupinadors.

[es] INTRODUCCIÓN La clasificación de los ligamentos del carpo se ha visto modificada por el mayor conocimiento de la cinética carpiana y su respuesta ante la carga isométrica. Su distribución y diseño específico está preparado para que soporten mejor las cargas en compresión axial y tracción. La oblicuidad de sus fibras tiene un sentido biomecánico, y está formando dos hélices principales. El objetivo de esta tesis es evaluar el papel de los ligamentos según el patrón de comportamiento bajo las situaciones de carga isométrica, y de esta forma, probar la hipótesis sobre la nueva clasificación funcional de los ligamentos carpianos. MATERIAL y MÉTODOS Estudio en cadáver en el que se seleccionaron 12 ligamentos carpianos, se midió su longitud en superficie y la variación positiva o negativa de ésta, desde la posición de supinación a pronación carpiana mediante un escáner 3D portátil. El escáner 3D Handy Scan es un dispositivo portátil, utiliza un láser con luz estructurada para capturar la geometría tridimensional de los ligamentos en diferentes condiciones, y evalúa cualquier cambio de forma o tensión. Posteriormente, valoramos cómo se comporta cada grupo de los ligamentos cuando uno falla. RESULTADOS Bajo carga axial, los ligamentos carpianos se pueden dividir en dos grupos desde el punto de vista funcional. Un grupo que resiste las fuerzas de rotación en pronación, que llamamos antipronadores, y otro grupo que resiste las fuerzas de supinación, que llamamos antisupinadores. Los ligamentos carpianos que presentan una función antipronadora son: ligamento escafolunar dorsal, intercarpiano dorsal, radioescafocapitate, lunotriquetral volar y ulnotriquetral. Por otro lado, los ligamentos carpianos que presentan una función antisupinadora son: ligamento radiotriquetral dorsal, arcuato palmar medial, escafotrapezial, escafolunar volar y ligamento ulnolunar. Diez de los 12 ligamentos estudiados presentan una clara función antipronadora o antisupinadora con diferencias estadísticamente significativas. Cuando falla el ligamento escafolunar se observa que se mantiene la función de todos los antipronadores en pronación, destacando el ligamento intercarpiano dorsal que triplica su longitud. Cuando falla el ligamento arcuato palmar medial se mantiene la función de todos los antisupinadores en supinación, destacando el ligamento radiotriquetral dorsal y el escafotrapezial que aumentan su longitud notablemente. Estos datos también son estadísticamente significativos. DISCUSIÓN Conocemos los patrones de movimiento del carpo. También sabemos que los ligamentos son órganos sensibles, que detectan y controlan la estabilidad restringiendo la movilidad ante las fuerzas de torsión. Cuando dos ligamentos exhiben una respuesta similar ante la carga, se dice que tienen un comportamiento isodinámico. Los mecanorreceptores de ligamentos isodinámicos, generaran estímulos propioceptivos similares al mismo tiempo. Estudiamos los ligamentos carpianos y su función para entender mejor los mecanismos de estabilización carpiana, y encontrar alternativas cuando tratamos las lesiones ligamentosas del carpo. Hemos demostrado que existen 2 grupos de ligamentos dispuestos en forma de hélices en direcciones opuestas controlando su acción combinada. Cuando falla uno, el resto de sus isodinámicos pueden realizar una acción compensadora, salvando el déficit que pudiera presentar el carpo. CONCLUSIONES Los ligamentos que presentan un comportamiento antipronador son: escafolunar dorsal, intercarpiano dorsal, radioescafocapitate, lunotriquetral volar y ulnotriquetral. Los ligamentos que presentan un comportamiento antisupinador son: radiotriquetral dorsal, arcuato palmar medial, escafotrapezial, escafolunar volar y ulnolunar. Cuando valoramos los ligamentos isodinámicos, en ausencia del ligamento escafolunar dorsal, el ligamento intercarpiano dorsal es el ligamento que más variación en longitud sufre, indicando su importancia como estructura ligamentosa que puede compensar una deficiencia o disfunción del ligamento escafolunar dorsal. El lunotriquetral volar y radioescafocapitate también colaboran como antipronadores. Cuando falta el ligamento arcuato palmar medial, los ligamentos radiotriquetral dorsal y el escafotrapezial son los ligamentos que varían su longitud en aumento, como ligamentos isodinámicos antisupinadores.