[ca] La modernització dels sistemes de reg, és a dir, la transformació del reg tradicional per solcs en reg per aspersió o degoteig, augmenta l'eficiència de l'ús de l'aigua en l'agricultura. D'una banda, tals transformacions augmenten la productivitat de l'aigua i poden, per tant, impulsar la producció agrícola. Per altra banda, s'espera que conservin l'aigua per a funcions ambientals, que es veuen progressivament amenaçades per la creixent escassetat d'aigua i el canvi climàtic. No obstant això, nombroses dades empíriques suggereixen que la modernització dels sistemes de regadiu indueix taxes de consum d'aigua superiors a les anteriors, la qual cosa posa en perill l'objectiu de l'ús sostenible de l'aigua en l'agricultura. Aquesta tesi aborda aquesta problemàtica estudiant les condicions en les quals la modernització en contextos de sistemes de regadiu comunitaris pot contribuir a un ús més sostenible de l'aigua. Basant-se teòricament en l'economia institucional i en la teoria dels recursos comuns, contribueix a entendre millor com la gestió col·lectiva del reg i les decisions sobre l'ús de l'aigua es veuen influïdes per l'adopció de tecnologies modernes de reg. El capítol 1 introdueix la tesi situant-la en el seu context pertinent, descrivint l'estat de la qüestió, identificant les bretxes de recerca i formulant les preguntes principals i secundàries de la recerca. El capítol 2 empra un metaanàlisis de casos d'estudi per a identificar diferents situacions de presa de decisions estratègiques i la seva interrelació amb la modernització de les infraestructures. El capítol 3 avalua el paper de la modernització entre altres condicions per a l'èxit de la gestió de la sequera en les associacions d'usuaris d'aigua espanyoles. El capítol 4 presenta una perspectiva basada en l'economia de comportament sobre els efectes de la modernització d'infraestructures, examinant si els agricultors tenen comptes mentals en funció de com obtenen l'aigua. Finalment, el capítol 5 conclou i acaba amb implicacions pràctiques i una perspectiva sobre futures recerques.

[es] La modernización de los sistemas de riego, es decir, la transformación del riego tradicional por surcos en riego por aspersión o goteo, aumenta la eficiencia del uso del agua en la agricultura. Por un lado, tales transformaciones aumentan la productividad del agua y pueden, por tanto, impulsar la producción agrícola. Por otro, se espera que conserven el agua para funciones medioambientales, que se ven progresivamente amenazadas por la creciente escasez de agua y el cambio climático. Sin embargo, numerosos datos empíricos sugieren que la modernización de los sistemas de regadío induce tasas de consumo de agua superiores a las anteriores, lo que pone en peligro el objetivo del uso sostenible del agua en la agricultura. Esta tesis aborda dicha problemática estudiando las condiciones en las que la modernización en contextos de sistemas de regadío comunitarios puede contribuir a un uso más sostenible del agua. Basándose teóricamente en la economía institucional y en la teoría de los recursos comunes, contribuye a entender mejor cómo la gestión colectiva del riego y las decisiones sobre el uso del agua se ven influidas por la adopción de tecnologías modernas de riego. El capítulo 1 introduce la tesis situándola en su contexto pertinente, describiendo el estado de la cuestión, identificando las brechas de investigación y formulando las preguntas principales y secundarias de la investigación. El capítulo 2 emplea un metaanálisis de casos de estudio para identificar distintas situaciones de toma de decisiones estratégicas y su interrelación con la modernización de las infraestructuras. El capítulo 3 evalúa el papel de la modernización entre otras condiciones para el éxito de la gestión de la sequía en las asociaciones de usuarios de agua españolas. El capítulo 4 presenta una perspectiva basada en la economía de comportamiento sobre los efectos de la modernización de infraestructuras, examinando si los agricultores tienen cuentas mentales en función de cómo obtienen el agua. Por último, el capítulo 5 concluye y termina con implicaciones prácticas y una perspectiva sobre futuras investigaciones.