[ca] La medicina transfusional consisteix en una teràpia de reemplaçament de components sanguinis per a pacients en situació de dèficit, sent en molts casos un procediment necessari per a mantenir al pacient viu. Tot i així, no està exempt de riscos, els quals estan molt influenciats pels mètodes de producció, emmagatzematge i administració. La medicina transfusional felina es considera especialment associada a dificultats tècniques i, per tant, històricament s'ha vist restringida a l'ús de sang sencera. No obstant això, en les últimes dècades hi ha hagut grans avenços en els bancs de sang felina, els quals han començat a produir i oferir components sanguinis felins fabricats extrapolant mètodes de producció i emmagatzematge de la medicina humana i canina. L'evidència científica que dóna suport a la seguretat i eficàcia d'aquests mètodes en els bancs de sang felina és escassa. A causa de la mida més petita dels donants i receptors de sang, així com les diferències fisiològiques entre espècies i les diferències hemorreològiques dels eritròcits felins en comparació amb els glòbuls vermells canins i humans, extrapolar la informació entre espècies pot suposar un gran risc pel que fa a la seguretat i eficàcia de les transfusions felines. L'objectiu d'aquesta tesi doctoral és establir les bases per a la producció, conservació i administració dels components sanguinis felins més comuns: concentrat d'eritròcits (CE) felí i plasma fresc congelat (PFC) felí. Tenint en compte això, el projecte es divideix en tres apartats, dos d'ells sobre CE felí i un centrat en PFC felí. El primer va ser dissenyat amb l'objectiu d'estudiar el dany per emmagatzematge dels CE felins i verificar la viabilitat dels sistemes de recol·lecció semitancats per a les donacions de sang felina. El segon estudi té com a objectiu determinar si l'ús de bombes d'infusió peristàltiques en la transfusió de CE felins indueix en el grau d'hemòlisi i, per tant, si és segur utilitzar-les. I l'últim té com com a objectiu estudiar la concentració i estabilitat dels factors de coagulació durant l'emmagatzematge de l'PFC felí.

[en] Transfusion medicine consists in a blood component replacement therapy for patients in a situation of deficiency, being in many cases a lifesaving procedure. Even so, it is not exempt of risks, which are highly influenced by the methods of production, storage and administration. It is considered that feline transfusion medicine is especially associated with technical difficulties and thus, it has historically been restricted to the use of whole blood. Nevertheless, in the recent decades there have been great advances in feline blood banking, and blood banks have begun to produce and offer feline blood components manufactured by extrapolating methods of production and storage from human and canine medicine. The scientific evidence to support the safety and efficacy of these methods in feline blood banking is scant. Due to the smaller size of blood donors and recipients, as well as the physiological differences between species and the hemorheological differences of feline erythrocytes compared to canine and human red blood cells, extrapolating the information between species can pose a great risk regarding the safety and efficacy of feline transfusions. The objective of this doctoral thesis is to establish the bases for the production, conservation, and administration of the most common feline blood products: feline pRBC and feline FFP. With this in mind, the project is divided into three sections, two of them about feline pRBC and one centred in feline FFP. The first was designed with the objective of studying storage damage over feline pRBC, and to verify the viability of semi-closed collection systems for feline blood donations. The second study aims to determine if the use of peristaltic infusion pumps in feline pRBC transfusion induces haemolysis and thus, if it is safe to use them. And the last one aimed to study coagulation factor concentration and stability during storage in feline fresh frozen plasma.