[ca] L'estudi comparatiu del consum actual d'energia a Espanya mostra un clar predomini del petroli sobre el gas natural. Dues són les causes d'aquesta situació: un baix consum de combustibles gasosos per habitant i la preferència pel gas butà embotellat, derivat del petroli i poc utilitzat a l'estranger. L'ús del gas natural es generalitzi a Europa a principis de la dècada de 1960. La seva introducció es recolzi en l'existencia prèvia d'una densa xarxa de canalitzacions i d'un elevat nombre de consumidors de combustibles gasosos. La gran expansió del consum de gas d'hulla des de mitjans del segle XIX esdevenia, cent anys després, un element decisiu per a la ràpida adopció del gas natural. A Espanya, en canvi, el desenvolupament de la indústria gasista tradicional fou raquític i desigual des dels primers moments. Només Catalunya arribà a tenir un nombre relativament important de fàbriques de gas. L'arribada de l'electricitat, a finals del segle passat, paralitzà l'expansió gasista en un moment en què només 75 localitats espanyoles comptaven amb servei de gas. La situació no millorà al llarg de la primera meitat del segle actual. El consum de gas, i la seva infraestructura de distribució, es mantingué en uns nivells relatius molt reduïts. Vet aquí, en definitiva, un reflex del caràcter lent i tardà de la industrialització espanyola anterior a 1960. El canvi de situació provocat pel Pla d'Estabilització va trobar el gas canalitzat en molt males condicions per a fer front a l'increment de la demanda. La decisió política s'inclinà per la comercialització massiva dels gasos liquats del petroli (butà i propi), que no exigien més infraestructura que algunes plantes d'envasament i un sistema de distribució per camions. En aquestes circumstàncies, el gas natural, que en aquests mateixos anys s'implantava en molts països europeus, només s'adoptaria a Catalunya, l'única zona amb un consum potencial i una xarxa de distribució suficients. Els anys del petroli barat de la dècada de 1960 no estimularen la possible adaptació del consum energètic espanyol a les pautes internacionals. El fet és que la puja dels preus del petroli de 1973 i 1979 converteix Espanya en un dels països més dependents d'aquesta font energètica, amb efectes immediats en la balança de pagaments i en el conjunt de l'economia espanyola. En definitiva el desenvolupament escàs i desigual de l'economia espanyola des del segle XIX i el corresponent dèficit d'infraestructura han retardat l'acció de noves tècniques en el sector energètic han contribuit, d'aquesta manera, a agreujar a Espanya les repercussions de la crisi econòmica internacional.

[en] A comparative study of present energy consumption in Spain demonstrates the predominance of petroleum products over natural gas. The two principal reasons for this situation are: the low per capita consumption of gas based fuels and the preference for bottled butane gas, a petroleum derived product little used elsewhere. The widespread use of natural gas in Europe dates from the early 1960s. Its introduction was favoured by the extensive pipeline network already existing, and the high number of consumers of gas based fuels. The considerable increase in the consumption of bituminous coal gas from the middle of the nineteenth century onward proved to be a decisive catalytic factor in the rapid spread of natural gas one hundred years later. In Spain, on the other hand, the development of the traditional gas industry had been sketchy and uneven right from the outset. It was only in Catalonia that a relatively high number of gas factories were established. The advent of electricity towards the end of the last century paralized the expansion of gas at a time when only 75 Spanish settlements were furnished with piped gas. No improvements were carried out in the first half of this century. Gas consumption and its distribution infrastructure were maintained at relatively low levels. This was in fact a reflexion of the slow and tardy nature of Spanish industrial development prior to 1960. The changed situation after the ccstabilization Plam of 1959 found piped gas in totally unsatisfactory conditions to meet increasing demand. The politicians' answer was the massive commercialization of petroleum-derived liquified gas (butane and propane) for which the infrastructure requirements are limited to a number of bottling plants and a distribution system by lorry. In such circumstances, natural gas, which was at this period being adopted in many European countries, was introduced only in Catalonia, the one region with suficient potential consumption and an adequate distribution network. The low price petroleum in the 1960s did not encourage any possible modificacions in the pattern of Spanish energy consumption to bring it into line with other countries. Hence, when petroleum prices rose spectacularly between 1973 and 1979, Spain was among the countries most dependent upon petroleum, and so suffered immediate effects on the balance of payments and on the Spanish economy since the nineteenth century, and the subsequent deficiencies in infrastructure, have retarded the adoption of new techniques in the energy sector and have contributed, in this way, to increment the negative repercussions of the international crisis in Spain.