[ca] Des de l'esfera administrativa, al segle XVIII s'instaura a la Península de Iucatan la figura del corregidor com una entitat de suport al control polític-administratiu del territori. Durant l'època colonial, l'interior de la Capitania General de Guatemala es va organitzar en corregimientos i alcaldies majors, i posteriorment en intendències i subdelegacions. A partir de la Carta Magna gaditana, la divisió político-administrativa es va transformar en diputacions provincials. Entre 1812 i 1824, l'antic Regne de Guatemala es va articular com una monarquia constitucional (la hispànica i la mexicana) i entre 1824 i 1838, com una república federal. En aquest últim període, cada estat es va organitzar en departaments; aquest procés de formulació legal de la prefectura política va recollir principis elementals de la tradició hispànica i el liberalisme.En aquest text, s'abordarà l'esquema normatiu del govern territorial a les províncies-estats de Guatemala, El Salvador i Nicaragua des de l'enfocament institucional. Són de gran utilitat les cartes magnes, decrets, instruccions o reglaments, i indispensable l'ús d'una bibliografia especialitzada en història del constitucionalisme i de les prefectures polítiques de l'antiga Amèrica hispànica.La recent era constitucional entrellaça dos elements vitals per a la comunitat política: les eleccions i l'administració pública. Pel que sembla, en una etapa de construcció del constitucionalisme vuitcentista, la figura del cap polític departamental es va establir com una entitat política i administrativa rellevant dins de l'estructura estatal; a més, va ser un representant governamental amb àmplies funcions per a controlar el territori en el fiscal, el polític, així com un bon intent del control social. Com a pregunta guia, presentem la següent: De quina forma la prefectura departamental va articular el govern territorial amb la nova forma de l'exercici del poder?

[en] During the 18th century, in the administrative sphere, the corregidor figure is established as an entity in support of political-administrative control over the territory in Yucatan Peninsula. During the colonial period, the interior of the General Captaincy of Guatemala was organized in corregimientos and mayor's offices, later in intendencias and subdelegations. From the Constitution of Cadiz, the administrative political division is transformed into provincial councils. Between 1812 and 1824, the old Kingdom of Guatemala was articulated into a constitutional monarchy (Hispanic and Mexican) and into a federal republic between 1824 and 1838. In this last period, each state is organized into departments. This process of legal formulation of the political leadership picks up elementary principles of the Hispanic tradition and liberalism.In this text, I address the territorial government's regulatory scheme of the provinces-states of Guatemala, El Salvador and Nicaragua taking an institutional approach. Constitutions, decrees, instructions or regulations are greatly useful, and it is also indispensable the use of bibliography on the history of constitutionalism and on early Hispanic America political leadership.The recent constitutional era intertwines two vital elements of the political community: elections and public administration. Apparently, in a stage of construction of nineteenth-century constitutionalism, the departmental political chief figure is established as a relevant political and administrative entity within the state structure; in addition, he is a government representative with extensive functions over territory control in the fiscal and political matters, and in a good attempt of social control. As a guiding question, I present the following: in which way does departmental leadership articulate territorial government with the new form of power exercise?