[ca] Investigacions recents han demostrat com el consum de carronya representa un procés fonamental en el funcionament dels ecosistemes, jugant aquest un paper clau en l'ecologia de la xarxa tròfica, ecologia de poblacions i ecologia de comunitats; però també en l'evolució, la conservació de la biodiversitat i el benestar humà. Tot i aquesta renovada corrent científica emergent centrada en els carronyers vertebrats, aquest gremi es troba actualment amenaçat a nivell mundial. Els carronyers obligats (i.e. voltors) i algunes espècies de carronyaires facultatius de grans dimensions, com són els superdepredadors, enfronten la situació més preocupant. Avui en dia, 16 de les 23 espècies de voltors a tot el món pateixen cert grau d'amenaça en la seva conservació, trobant-se també en risc totes les aportacions ecològiques, econòmiques, sanitàries i culturals que aquestes espècies generen. No obstant això, els carronyers actualment són valorats en la societat per les seves contribucions de la natura a les persones (CNP) relatives al control de malalties i eliminació de cadàvers. De tots els països europeus, en l'actualitat, Espanya compta amb les poblacions reproductores més importants de les quatre espècies de voltors de Paleàrtic occidental (i.e. el voltor comú Gyps fulvus, el voltor negre Aegypius monachus, l'aufrany Neophron percnopterus i el trencalòs Gypaetus barbatus), juntament amb una àmplia varietat de carronyaires facultatius. Per tant, en el present, Espanya representa un dels països més importants per a la conservació dels carronyers europeus. Aquesta tesi aporta un enfocament innovador per a la conservació dels ocells carronyaires, centrant-se en l'ecologia del moviment i els serveis ecosistèmics proporcionats per aquest gremi als Pirineus. En aquest marc, l'objectiu principal d'aquesta dissertació ha estat estudiar tant (1) aspectes poc coneguts de l'ecologia del moviment de la població pirinenca de trencalòs, com (2) els serveis culturals prestats pel gremi d'aus carronyeres des d'una perspectiva socioecològica, per tal d'enfortir i assegurar l'eficàcia de les futures estratègies de conservació dirigides a aquestes espècies. El primer objectiu es va explorar utilitzant el trencalòs com a espècie model d'estudi, per tal d'identificar els motors que determinen els patrons de vol diaris de la població pirinenca mitjançant dades fiables de telemetria satel·lital. Gràcies als estudis d'aquesta tesi es va poder constatar que, tant factors externs, com interns, influïen en l'activitat de vol diària dels trencalòs, així com en el correcte funcionament dels transmissors amb els que van ser rastrejats (Capítols 2 i 1, respectivament). Concretament, l'activitat diària de vol dels trencalosos pirinencs va resultar estar fortament influenciada per les hores de llum, l'estació i l'estatus territorial, mentre que el sexe i el període reproductor van mostrar un efecte més lleu en el patró de moviment de les aus (Capítol 2). Al mateix temps, les troballes d'aquesta tesi van confirmar que els efectes combinats dels factors tecnològics i biològics d'espècies de gran mida influeixen significativament en l'adequat funcionament dels transmissors utilitzats habitualment en estudis d'ecologia del moviment (Capítol 1). Així, aquests resultats no només són d'interès ecològic ―essent de gran utilitat per al maneig i conservació del trencalòs i, amb ell, d'altres espècies d'ocells carronyaires―, sinó que també poden ser pràctics en el desenvolupament d'estudis de conservació a llarg termini basats en qualsevol dada d'ecologia de moviment en altres espècies de similars característiques. El segon objectiu es va examinar identificant i valorant el CNP proporcionat per les aus carronyeres europees als Pirineus a través d'una activitat turística basada en els carronyers (i.e. educació ambiental, observació d'aus o activitats de fotografia controlada, que s'ofereixen al visitar els punts d'alimentació suplementària per a aus carronyeres, PAS) des d'un enfocament socioecològic i econòmic combinat (Capítols 4 i 3, respectivament). Les troballes obtingudes en aquesta tesi van confirmar que les persones que gaudeixen de les aus carronyeres al visitar els PAS, perceben principalment el CNP beneficiós proporcionat per aquestes espècies. Els visitants dels PAS es van enfocar en CNP no materials (com també ho fan els observadors d'aus, en general), i apreciar particularment el valor d'identitat de les espècies d'aus carronyaires (Capítol 4). Es va estimar que aquesta activitat turística basada en les aus carronyaires representa un valor econòmic anual mitjà de € 4,21 ± 2,26 milions (US $ 4,90 ± 2.670.000), incloent € 2,18 ± 1,17 milions (US $ 2,53 ± 1,36 milions) de beneficis econòmics directes per a la comunitat local, dels quals, els costos de menjar i allotjament representen, en conjunt, la major contribució als ingressos locals (Capítol 3). Aquests resultats mostren com aquest turisme específic, basat en aus carronyaires i desenvolupat en un entorn científicament controlat, podria complir amb els objectius, tant de l'estratègia de conservació basada en la comunitat (CBC), com de l'ecoturisme. A més, aquestes activitats recreatives (i.e. d'observació d'aus, educativa i fotografia controlada) podrien funcionar com a eines potencials per mostrar els CNP no materials de les aus carronyaires a la societat. La inclusió de la dimensió sociocultural en les estratègies de conservació és imperativa si volem que aquestes siguin reeixides a llarg termini. Els entorns en què les persones poden beneficiar-se dels CNP no materials proporcionats per les aus carronyaires són importants per apropar les espècies carronyaires a la societat, augmentant la consciència de la gent i el coneixement popular i ecològic del valor d'existència de les espècies i la seva funció ecològica (inclosa la seva provisió de CNP), promovent així una mentalitat favorable cap a aquest gremi. Necessitem una perspectiva integradora de sistema socioecològic actual per fomentar polítiques de conservació sostenibles que puguin assegurar la coexistència d'espècies carronyaires clau, com són els voltors i els grans depredadors, amb l'espècie humana.

[en] Recent research has evinced how scavenging represents a fundamental process in ecosystem functioning, playing a key role in food web, population, and community ecology, but also on evolution, biodiversity conservation, and human well-being. Despite this renewed emerging scientific mainstream focused on vertebrate scavengers, this guild is currently globally threatened. Obligate scavengers (i.e. vultures) and some species of large facultative scavengers, such as apex predators, face the most worrying situation. At present, 16 out of 23 vulture species worldwide suffer a certain degree of conservation threat, all the ecological, economic, sanitary and cultural contributions that they provide also being at risk. Yet, scavengers are currently socially valued for their nature's contributions to people (NCP) of disease control and carcass removal. Among all European countries, currently Spain boasts the most important breeding populations of the four vulture species within the Western Palearctic region (i.e. Eurasian griffon Gyps fulvus, cinereous vulture Aegypius monachus, Egyptian vulture Neophron percnopterus and bearded vulture Gypaetus barbatus), together with a wide array of facultative scavengers. Hence, at present Spain represents one of the most significant countries for the conservation of European scavengers. This thesis brings an innovative approach for the avian scavenger conservation, focusing on the movement ecology and the ecosystem services provided by the avian scavenger guild in the Pyrenees. Within this framework, the main aim of this dissertation was to study both (1) poorly known aspects of the movement ecology of the Pyrenean bearded vulture population and (2) the cultural services provided by the avian scavenger guild from a socio-ecological perspective in order to ensure the efficacy and strengthen future conservation strategies aimed at these scavenger species. The first goal was explored using the bearded vulture as a model study species to identify the drivers that determine the daily flight patterns of the Pyrenean bearded vulture population through reliable satellite telemetry data. Thanks to the studies of this thesis it was found out that both external and internal factors influenced daily flight activity of bearded vultures, as well as the proper operation of the transmitter devices with which they were tracked (Chapters 2 and 1, respectively). In particular, Pyrenean bearded vultures' daily flight activity was strongly influenced by daylight time, season, and territorial status, while individual sex and breeding season showed a milder effect on the birds' movement behaviour (Chapter 2). At the same time, the findings of this thesis confirmed that the combined effects of technological and biological traits of a large avian species significantly influence the proper functioning of the transmitters frequently used in movement ecology studies (Chapter 1). Thus, these results are not only of ecological interest ―being of great utility for the management and conservation of the bearded vulture, and with it, of other avian scavenger species―, but can also be helpful in the development of long-term conservation studies based on any avian species' movement ecology data. The second goal was examined by identifying and assessing the NCP provided by the European avian scavengers in the Pyrenees through scavenger-based touristic activity (i.e. birdwatching, environmental education or controlled photography activities offered when visiting the supplementary feeding sites, SFS) from a combined socio-ecological and economic approach (Chapters 4 and 3, respectively). The findings obtained in this thesis confirmed that people who enjoy avian scavengers by visiting SFS mostly perceived the beneficial NCP provided by these species. SFS visitors focused on non-material NCP (as it occurs with birdwatchers), particularly appreciating the supporting identity value of the avian scavenger species (Chapter 4). This touristic avian scavenger-based activity was estimated to represent on average an annual economic value of €4.21 ± 2.26 million (US $4.90 ± 2.67 million); including €2.18 ± 1.17 million (US $2.53 ± 1.36 million) of direct economic benefit to the local community, of which the food and accommodation costs together represented the highest contribution to the local revenue (Chapter 3). These results show how this specific avian-scavenger-based tourism developed in a scientifically monitored environment could comply with the aims of both the community-based conservation (CBC) strategy and ecotourism. Moreover, these recreational activities (i.e. birdwatching, educational and controlled photography) could work as potential tools to showcase non-material NCP of avian scavengers to the general public. The inclusion of the socio-cultural dimension in the conservation strategies is imperative if we want them to be successful in the long term. Environments where people can profit from non-material NCP provided by avian scavengers are important to bring the general public closer to scavenger species, increasing people's awareness and popular and ecological knowledge of the species' existence value and ecological role (including their provision of NCP), therefore promoting a favourable mindset toward this guild. We need an integrative perspective of the current socio-ecological system to encourage sustainable conservation policies that can assure key scavenger species' ―such as vultures and large predators― co-existence with the human species.