[ca] El traumatisme cranioencefàlic (TCE) comporta importants seqüeles cognitives, conductuals i emocionals en el subjecte que el pateix. Dins l'esfera cognitiva nombrosos estudis han descrit la presència específica de dificultats per processar i generar conductes de caire social. Aquestes dificultats, englobades sota el terme genèric de cognició social (CS), provoquen un deteriorament en les relacions personals, tant a nivell familiar com laboral o comunitari. No obstant això, els programes terapèutics adreçats a la millora de la CS continuen sent una assignatura pendent a la pràctica clínica i especialment en el cas del traumatisme en fase subaguda. D'altra banda, la relació entre les funcions de la CnS i les pròpies de la CS també ha generat un debat controvertit que avui dia continua generant discrepàncies pel que fa a la naturalesa i l'entitat del constructe de la CS. Els objectius d'aquest treball van ser els següents: 1) Realitzar una revisió sistemàtica de la literatura existent sobre rehabilitació de la CS en pacients amb TCE, valorar-ne la qualitat metodològica i l'efectivitat terapèutica de les estratègies rehabilitadores emprades. 2) Estudiar la relació entre les mesures de CS i CnS en un grup de pacients amb TCE moderat o greu en fase subaguda per avaluar la dependència o independència dels dos tipus de cognició, així com explorar les relacions entre les mesures de CS i generar un model basat en elles. 3) Avaluar la utilitat d'un mòdul de tasques informatitzades dissenyat específicament per rehabilitar la CS en aquesta mostra. Metodologia: 1) Es va realitzar una cerca bibliogràfica fins al juny de 2018 a les bases de dades Medline/PubMed, Google Scholar, PsycInfo i ClinicalTrials.gov. Dels 198 articles potencialment interessants, 10 van complir els criteris d'elegibilitat. Dos dels autors van avaluar, de forma independent i cega, la qualitat metodològica dels estudis inclosos a la revisió mitjançant l'escala PEDro. 2) 43 pacients subaguts amb TCE moderat o greu van ser inclosos a l'estudi. Se'ls va administrar una bateria CS i una bateria per a la valoració de la CnS. L'avaluació de CS va incloure les mesures següents: International Affective Picture System (IAPS); Facial Expressions of Emotion-Stimuli Test (FEEST); Moving Shapes Paradigm (MSP); Reading the Mind in the Eyes Test-Revised Version (RMET); Social Decision Making Task (SDMT). 3) La mostra es va ampliar a 45 pacients amb TCE moderat o greu en fase subaguda. Es va dur a terme un assaig controlat quasi-aleatori. El grup experimental (GE; n=28) va rebre tractament amb el mòdul de CS de Guttmann, NeuroPersonalTrainer® (GNPT CS), en combinació amb el mòdul de CnS (GNPT CnS). El grup control (GC; n=26) només va rebre tractament amb el mòdul GNPT CnS. Tots dos grups van rebre 3 sessions de tractament a la setmana durant aproximadament 2 mesos (21 sessions en total). Conclusions: 1) En base a la revisió sistemàtica realitzada es constata la necessitat danalitzar lefecte daquestes intervencions en pacients amb TCE en fases subaguda i postaguda. 2) L'execució dels subjectes amb TCE moderat-greu a les mesures CS està relacionat, almenys parcialment, amb l'acompliment a les mesures CnS. El nostre model de CS mostra una estructura de dos factors caracteritzada per un primer factor que reuneix mesures CS que estan altament relacionades amb dominis de la CnS i un segon factor que reuneix mesures l'exercici de les quals no està influenciat per dominis de la CnS. 3) El mòdul de tasques informatitzat va ser útil per a la rehabilitació de la CS en pacients amb TCE moderat-greu en fase subaguda. El grup que va rebre tractament rehabilitador combinat (CS+CnS) va obtenir millors resultats per a les mesures de CS que el grup que va rebre tractament destinat únicament a CnS.

[en] Introduction Traumatic brain injury (TBI) entails important cognitive, behavioral and emotional sequelae in the subject who suffers it. Within the cognitive sphere, numerous studies have described the specific presence of difficulties in processing and generating social behaviors. Such difficulties, encompassed under the generic term of social cognition (SC), cause a deterioration in personal relationships, both at family, work or community level. However, therapeutic programs aimed at improving SC continue to be a pending issue in clinical practice, especially in the case of trauma in the subacute phase. On the other hand, the relationship between the functions of the nSC and those of the SC has also generated a controversial debate that today continues to generate discrepancies regarding the nature and entity of the SC construct. The objectives of this work were the following: 1) Carry out a systematic review of the existing literature on SC rehabilitation in patients with TBI, assess its methodological quality and the therapeutic effectiveness of the rehabilitation strategies used. 2) To study the relationship between the SC and n-SC measures in a group of patients with moderate or severe TBI in the subacute phase to assess the dependence or independence of both types of cognition, as well as to explore the relationships between the SC measures and generate a model based on them. 3) Evaluate the usefulness of a computerized tasks module specifically designed for the rehabilitation of SC. Methodology 1) A bibliographic search was carried out up to June 2018 in the Medline/PubMed, Google Scholar, PsycInfo and ClinicalTrials.gov databases. Of the 198 potentially interesting articles, 10 met the eligibility criteria. Two of the authors independently and blindly assessed the methodological quality of the studies included in the review using the PEDro scale. 2) 43 subacute patients with moderate or severe TBI were included in the study. They were administered a SC battery and a battery for n-SC assessment. The SC assessment included the following measures: International Affective Picture System (IAPS); Facial Expressions of Emotion-Stimuli Test (FEEST); Moving Shapes Paradigm (MSP); Reading the Mind in the Eyes Test-Revised Version (RMET); Social Decision Making Task (SDMT). 3) The sample was expanded to 45 patients with moderate or severe TBI in the subacute phase. A quasi-randomized controlled trial was carried out. The experimental group (EG; n=28) received treatment with the Guttmann SC module, NeuroPersonalTrainer® (GNPT SC), in combination with the n-SC module (GNPT n-SC). The control group (CG; n=26) only received treatment with the GNPT n-SC module. Both groups received 3 treatment sessions per week for approximately 2 months (21 sessions in total). Conclusions 1) Based on the systematic review carried out, the need to analyze the effect of these interventions in patients with TBI in subacute and post-acute phases is confirmed. 2) The performance of subjects with moderate to severe TBI on the SC measures is related, at least partially, to the performance on the n-SC measures. Our SC model shows a two-factor structure characterized by a first factor that brings together SC measures that are highly related to n-SC domains and a second factor that brings together measures whose performance is not influenced by n-SC domains. 3) The computerized task module was useful for the rehabilitation of SC in patients with moderate-severe TBI in the subacute phase. The group that received combined rehabilitation treatment obtained better results for the SC measures