BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] El VI Congrés d'Història Galeusca es va celebrar del 28 al 29 d'octubre del 2021 al Campus Catalunya de la Universitat de Tarragona i al centre de lectura de Reus. Allí durant aquests dos dies es van reunir 51 acadèmics pertanyents a les universitats de les comunitats que conformen Galeusca (Galícia, Catalunya, País Basc, Illes Balears i País Valencià). Els seus treballs donen forma el llibre que es presenta, en total són cinquanta-un treballs escrits a castellà, català, gallec i valencià. Aquest congrés va precedir els celebrats el 2019 a Gernika (Biscaia), Barcelona el 2017.

[en] The VI Galeusca History Congress was held from October 28 to 29, 2021 at the Catalunya Campus of the University of Tarragona and the Reus reading center. There, during those two days, 51 academics from the universities of the communities that make up Galeusca (Galicia, Catalonia, the Basque Country, the Balearic Islands and the Valencià Country) met. Their works shape the book that is presented, in total there are fifty-one works written in Spanish, Catalan, Galician and Valencian. This congress preceded those held in 2019 in Gernika (Bizkaia), Barcelona in 2017.
[ca] El present treball s'insereix en un projecte de recerca més ampli centrat en l'estudi descriptiu de l'estil sintàctic-discursiu de diverses novel·les representatives de la renovació formal de finals de segle XIX. En emmarcar-se en el paradigma concepcional d'oralitat-escripturalitat de Koch i Oesterreicher (2007 [1990]), la recerca inclou l'anàlisi de les figures de sintaxi, dissenyades inicialment per Blanche-Benveniste (1985) i aplicades a la descripció de mostres de mimesi de l'oralitat per López Serena (2007, 2022), en els diàlegs d'aquestes obres, amb la finalitat d'observar la simulació de la immediatesa comunicativa en un context novel·lístic en el qual diversos autors finiseculars van mostrar de manera expressa la intencionalitat de reproduir la llengua parlada en la seva creació literària. En concret, aquest article detalla els primers resultats de l'anàlisi dels diàlegs de diversos fragments de Camino de perfección i El árbol de la ciencia, obres d'un autor especialment criticat pels seus coetanis per la seva propensió a la naturalitat. L'estudi permetrà comprovar si Baroja va ser un precursor de la modernitat novel·lística en la simulació literària de l'oralitat, atribuïda fins ara només a escriptors de postguerra.

[en] This work is part of a broader research project focused on the descriptive study of the syntactic- discursive style of several novels representative of the formal renewal at the end of the 19th century. When framed in the conceptual paradigm of orality-scripturality of Koch and Oesterreicher (2007 [1990]), the research includes the analysis of the figures of syntax, initially designed by Blanche-Benveniste (1985) and applied to the description of samples of mimesis of orality by López Serena (2007, 2022), in the dialogues of said works, in order to observe the simulation of the immediate communicative in a novelistic context in which several turn-of-the- century authors expressly showed the intention of reproducing the language spoken in his literary creation. Specifically, this article details the first results of the analysis of the dialogues of several fragments of Camino de perfección and El árbol de la ciencia, works by an author especially criticized by his contemporaries for his propensity for naturalness and whose examination will allow us to verify whether Baroja was a precursor of novelistic modernity in the literary simulation of orality, until now attributed only to post-war writers.
[ca] Aquest article planteja que la representació de la malaltia i la violència en la novel·la debut de Blai Bonet, El mar, identi ca allò sagrat com un dels components existencials clau de l'ésser-amb-altres. L'atenció que mostra Bonet per allò sagrat relaciona la representació literària amb la indagació teològica i losò ca, particularment amb la del Collège de Sociologie francès i l'aportació d'un dels seus membres fundadors, Georges Bataille, qui va teoritzar de manera semblant sobre la importància d'allò sagrat en la construcció de la comunitat. En el cas de Bonet, la poètica fusiona contemplacions existencialistes abstractes amb la pràctica de la vida diària i, especialment, amb el temps particular en què va escriure El mar, un moment que l'autor va considerar com d'un "esfondrament total". L'article estudia tres a nitats clares entre les interpretacions que fan Bonet i Bataille de dues parelles relacionades: d'una banda, allò sagrat i profà, d'altra, tabú i transgressió.

[en] This article proposes that Blai Bonet's representation of illness and violence in his debut novel El mar identifies the sacred as a primary existential component of being-with-others. Bonet's attention to the sacred relates literary representation with theological and philosophical inquiry, particularly that of the French College of Sociology and the mid-century work of one of its founding members, Georges Bataille, who similarly theorized the importance of the sacred in the construction of community. For Bonet, poetics merges abstract existentialist contemplations of the sacred with the practice of everyday life, and especially with the historical moment of El mar's writing, which he referred to as a moment of 'esfondrament total'. The article studies three clear affinities between Bonet and Bataille's interpretations of two related dyads: the sacred and the profane, on the one hand, and taboo and transgression, on the other.
[ca] El turisme gastronòmic s'ha convertit en un tema d'estudi important en la investigació turística. Aquesta investigació examina l'evolució de la recerca del turisme gastronòmic entre el 1979 i 2022, en l'àrea temàtica de les ciències socials. Amb aquesta finalitat es desenvolupa una revisió sistèmica que inclou, l'anàlisi bibliomètrica de publicacions indexades i l'aproximació conceptual, identificant els principals temes de recerca, perspectives i enfocaments disciplinaris. L'estudi bibliomètric va identificar 681 publicacions com articles de recerca sobre turisme gastronòmic. Els resultats de la investigació revelen que aquest tema de recerca augmenta després de l'any 2013 amb una perspectiva des del màrqueting i la gestió. Pel que fa als conceptes relacionats, els resultats mostren que el més utilitzat és el "turisme d'aliments" però n'hi ha d'altres utilitzats indistintament com el turisme culinari o el turisme gastronòmic. L'estudi mostra que la majoria de les definicions influents del turisme gastronòmic són relativament antigues i que no s'han produït de noves. Les principals línies d'investigació són la relació entre turisme gastronòmic i cultura, la gastronomia com a recurs turístic, la gastronomia com a eina de promoció i el perfil del turista gastronòmic.

[en] Food tourism has become a significant theme of study in tourism research. This investigation examines the evolution of food tourism research between 1979 and 2022 in the thematic area of social sciences. For this purpose, a systemic review is developed, which includes a bibliometric analysis of indexed publications and the conceptual approach, identifying the main research topics, perspectives, and disciplinary approaches. The bibliometric study identified 681 publications as research articles on gastronomic tourism. The research findings reveal that this theme increased after 2013 from a marketing and management perspective. Regarding the related concepts, the results show that the most commonly used is "food tourism," but there are others used indistinctly, such as culinary tourism or gastronomic tourism. The study reveals that the most influential definitions of gastronomic tourism are relatively old, and no new contributions have occurred. The main lines of research are the relationship between gastronomic tourism and culture, gastronomy as a tourist resource, gastronomy as a promotion tool, and the profile of the food tourist.
[ca] La novel·la La anunciación (2007) de l'escriptora María Negroni, de la mateixa manera que la seva novel·la anterior El sueño de Úrsula (1998) respecte a un altre repertori, duu a terme una tasca arxivística. Com ja va fer notar Ana Porrúa, el de Negroni és un corpus en el qual es pot distingir un determinat arxiu de la imaginació poètica. Aquest es configura a partir d'una particular lectura d'un arxiu de la modernitat. El gest col·leccionista de Negroni gira entorn a tot allò que remeti al gòtic, al gènere fantàstic, a l'estil finisecular, així com a les avantguardes. Allò que el fa característic és el procediment del muntatge que, tal com es veurà aquí, es vincula amb un plantejament epistemològic específic.

[en] La Anunciación (The Annunciation, 2007), María Negroni's second novel, carries out an archival task, just like her previous novel El sueño de Úrsula (Ursula's Dream, 1998) did, although focusing on a different collection. As Ana Porrúa has already noted about some of María Negroni's essays, it is possible to recognize in her work an "archive of poetical imagination," which is shaped through a special reading of Modernity. Negroni's passion for collecting, as her readers already know, is drawn towards anything having to do with the Gothic, the fantastic, fin de siècle, avant-garde. What characterizes her collection, however, is found in the procedure of montage that, as we will analyse here, is specifically connected with an epistemological conception.
[ca] Fa mig segle, les úniques evidències de la vida i les pràctiques monàstiques del regne visigòtic procedien de fonts literàries, encara que de mèrit molt desigual, tant pel valor dels seus continguts i la seva interpretació, com per la qualitat de les seves edicions. Durant les últimes dècades, aquesta darrera qüestió ha millorat, tot i que la manca d'una edició crítica adequada de la majoria de les regles monàstiques de l'època continua sent un punt feble. Després d'un inici lleugerament vacil·lant, causat per desacords sobre la cronologia, l'arqueologia ha començat a tenir un paper central a l'hora de descobrir i entendre els testimonis del monaquisme visigòtic. Les comparacions amb descobertes fetes en d'altres contextos geogràfics, que van des d'Egipte fins a les illes Hèbrides, poden millorar la comprensió de la seva escala i importància a la península Ibèrica en els segles postromans. Encara que queda molta feina per fer, però podem aventurar-nos a dir que el monaquisme hispànic era molt més extens i de caràcter més variat del que s'hauria cregut ara fa cinquanta anys. Per això és important accelerar l'edició i l'estudi de textos per seguir el ritme dels descobriments arqueològics, per entendre millor aquest aspecte important de la història del regne visigot.

[en] Half a century ago, the evidence for monastic life and practices in the Visigothic kingdom consisted entirely of literary sources of very unequal merit, both in the value of their contents and its interpretation, and in the quality of the editions of them. Over recent decades, the latter has improved, though the lack of a proper critical edition of most of the monastic rules of the period remains a great weakness. After a slightly hesitant start, caused by disagreements over chronology, archaeology has come to play a central role in uncovering and understanding the evidence for Visigothic monasticism. Comparisons with discoveries made in several other geographical contexts, ranging from Egypt to the islands of the Hebrides, can enhance understanding of its scale and importance in the Iberian Peninsula in the post-Roman centuries. While much work remains to be done, it seems from what has now been achieved that Hispanic monasticism was far more extensive and more varied in character than would have been believed fifty years ago. Textual editing and study now need to be accelerated, to keep pace with expected further archaeological discoveries, to provide a better understanding of this important aspect of the history of the Visigothic kingdom.
[ca] La literatura aràbiga medieval té la singularitat d'haver elaborat una teoria considerable sobre la intertextualitat i els límits de l'apropiació i la imitació poètiques. En aquest context, els tractadistes àrabs van considerar simultàniament i paradoxalment el plagi (sariqa) com a una infracció de les normes literàries i com un més dels recursos literaris legítims del poeta. De moment es desconeix el seu possible ascendent en les poètiques medievals de l'Occident cristià, tot i que, a la llum de determinades evidències, no és descartable una influència tangencial o implícita. Per aquest motiu, l'estudi dels autors d'al-Àndalus, així com d'altres territoris fronterers, revesteix un gran interès per quant són uns escenaris privilegiats d'aquests intercanvis textuals.

[en] Arabic medieval literature possesses the singularity of having elaborated an impressive theory on intertextuality and the limits of poetic imitation and appropriation. In this context, Arabic theoreticians considered simultaneously and paradoxically plagiarism (sariqa) as a violation of literary rules and one among other legitimate rhetorical resources for poets. At present, it has not been accounted for their possible ascendant in the construction of medieval poetics of Christianity, though, in the light of certain evidences, a tangential or implicit influence may not be rejected. For this reason, the study of the authors from al-Andalus, and from other border territories, acquires a great interest, as privileged sceneries of these textual intercourses.
[ca] Aquesta recerca presenta una anàlisi conceptual del terme "dignitat", especialment en la seva aplicació en el context dels problemes derivats de la pèrdua perinatal, en el qual ha de ser una guia moral de les pràctiques necessàries per a abordar-los . Aquestes pràctiques poden ser també regulades per lleis i per guies d'orientació professional, per la qual cosa es presenten i analitzen tres lleis en vigor a l'Argentina, Xile i Colòmbia, així com tres guies espanyoles d'actuació professional per a aquests casos. Sobre la base de tot això es proposen algunes conclusions. Objectius. Determinar les obligacions morals que es deriven del principi de respecte a la dignitat humana en l'àmbit de la pràctica professional de les pèrdues perinatals. Mostrar la relació que existeix entre els conceptes de dignitat, autonomia, integritat (física i moral) i inviolabilitat. Analitzar i donar a conèixer les obligacions legals establertes en alguns països. Informar sobre algunes guies de pràctiques professionals existents a Espanya sobre aquesta matèria. Material i Mètode. Cerca bibliogràfica, anàlisi i hermenèutica de textos filosòfics, legals i deontològic- professionals relatius als problemes relacionats amb la pèrdua perinatal. Conclusions. Orientacions sobre les millors formes d'actuació professional en les situacions de pèrdua perinatal.

[en] This research presents a conceptual analysis of the term "dignity", especially in its application in the context of perinatal loss issues, where it must be a moral guide for the necessary practices to address the problem. These practices can also be regulated by laws and professional guidance, so three laws in force in Argentina, Chile, and Colombia, as well as three Spanish professional action guides for these cases, are presented and analyzed. Based on all this, some conclusions are proposed. Objectives. Determine the moral obligations that arise from the principle of respect for human dignity in the field of professional practice of perinatal loss. Show the relationship that exists between the concepts of dignity, autonomy, integrity (physical and moral) and inviolability. Analyze and disclose the legal obligations established in some countries. Make known some existing professional practice guides in Spain on this subject. Material and method. Bibliographic search, analysis and hermeneutics of philosophical, legal, and professional deontological texts related to issues to perinatal loss. Conclusions. Guidelines on the best ways of professional action in situations of perinatal loss.
[ca] Thomas Hobbes és el principal artífex de la concepció moderna de la sobirania política i, consegüentment, de la seva articulació en el que acabarà esdevenint l'estat modern. La seva filosofia política cercarà els mecanismes per al manteniment de les condicions de sobirania, concebudes com a única garantia per a la convivència pacífica a la societat civil. D'altra banda, gairebé dos segles i mig després, Vladimir I. U. Lenin sistematitzarà les contribucions de Marx i Engels sobre la teoria marxista de l'estat, en què aquest es defineix com una maquinària, dictadura o bé organització o força especial de repressió d'una classe per una altra, proposant-ne la presa per part de la classe opri mida i, en última instància, l'extinció per a la superació del conflicte social. Ens trobem doncs davant de dos moments històrics i filosòfics en la genealogia de l'estat modern; a saber, la teoria sobre la seva gènesi en Hobbes i la teoria sobre la seva extinció en Lenin. En ambdós casos, es parteix d'una mateixa premissa: el conflicte real al present; i un mateix propòsit: assolir la pau entre els éssers humans.

[en] Thomas Hobbes is the main architect of the modern conception of political&nbsp; sovereignty and, consequently, of its articulation in what will become the modern state.&nbsp; His political philosophy would seek mechanisms for the maintenance of the conditions&nbsp; of sovereignty, conceived as the only guarantee for peaceful coexistence in civil soci ety. On the other hand, almost two and a half centuries later, Vladimir I. U. Lenin will&nbsp; systematise the contributions of Marx and Engels on the Marxist theory of the state,&nbsp; in which it is defined as a machinery, dictatorship or special organisation or force of&nbsp; repression of one class by another, proposing its seizure by the oppressed class and,&nbsp; ultimately, its extinction towards the overcoming of social conflict. We are thus faced&nbsp; with two historical and philosophical moments in the genealogy of the modern state,&nbsp; namely the theory of its genesis in Hobbes and the theory of its extinction in Lenin.&nbsp; Both Hobbes and Lenin start from the same premise: the real conflict in the present; and&nbsp; the same purpose: to achieve peace among human beings.
[ca] Manuel Moreno i Pedro José Agrelo van ser polítics i erudits del procés revolucionari del Río de la Plata. Ambdós van redactar dos diaris homònims, titulats El Independiente. Mentre que el de Moreno es va publicar el 1815, el d'Agrelo ho faria entre 1816 i 1817. Dos moments de singularitat diferenciada tan en el context polític com en la seva legislació sobre la premsa. Si bé els dos mitjans eren autònoms, amb numeració i autors diferents, és singular que s'anomenessin igual i que els seus redactors integressin els mateixos espais polítics, aspecte que no ha estat treballat més enllà d'estudis específics de cada un de manera individual.

[en] Manuel Moreno and Pedro José Agrelo were politicians and scholars of the Río de la Plata revolutionary process. Both wrote two homonymous newspapers, titled El Independiente. While Moreno's newspaper was published in 1815, Agrelo's would appear between 1816 and 1817. Two moments of different singularity both in the political context and in legislation of the press. Although both media were autonomous, having different numbers and authors, the singularities exist in that they were called the same name and their editors moved in the same political spaces; aspects that have not been examined beyond specific studies of each one individually.
[ca] En aquest treball exploro el proc&eacute;s de construcci&oacute; de la de&iuml;tat el T&iacute;o, durant el per&iacute;ode colonial a Bol&iacute;via, i analitzo les pr&agrave;ctiques i creences religioses contempor&agrave;nies al voltant d&rsquo;aquesta de&iuml;tat entre els miners de Huanuni, enfocant-me en el sacrifici ritual anomenat qaraku o wilancha. A trav&eacute;s d&rsquo;aquesta an&agrave;lisi busco mostrar que tant el proc&eacute;s de construcci&oacute; cultural del T&iacute;o, com les pr&agrave;ctiques rituals, en aquest cas el qaraku, poden ser enteses com a camps de disputa de sentits i significats, en el context de relacions de poder desiguals, i on la &ldquo;cultura popular&rdquo; modela i &eacute;s modelada en la seva interrelaci&oacute; amb la cultura dominant. (Llacs, 1993; Roseberry, 2007, Nugent i Gilbert, 2002).

[en] In this article, I explore the creation process of the T&iacute;o deity, in the colonial period in Bolivia, also, I analyze current believes and religious practices around the T&iacute;o among Huanuni miners, focusing on the ritual sacrifice named qaraku o wilancha. Through this analysis, I pretend to show that the cultural creation of the T&iacute;o, as well as the ritual practices, i.e. qaraku, could be understood as a contestation field of meanings and senses, in the context of unequal power relations, where &ldquo;popular culture&rdquo; shapes and is shaped in interrelation with dominant culture. (Lagos, 1993; Roseberry, 2007, Nugent y Gilbert, 2002).
[ca] En aquest treball, presentem les característiques entonatives de les interrogatives absolutes que produeixen els estudiants hongaresos quan parlen castellà. En primer lloc, caracteritzem els patrons melòdics de les interrogatives absolutes de l'hongarès i del castellà, en segon, comprovem fins a quin punt l'entonació de les preguntes en castellà produïdes pels estudiants hongaresos és influïda per la seva llengua materna. La presentació dels patrons entonatius de les interrogatives absolutes de l'hongarès i del castellà es basa en el corpus de la meva tesi doctoral i en d'altres descripcions precedents, com la de Varga (2002a) i la de Cantero &amp; Font-Rotchés (2007), mentre que la resentació dels patrons es basa en la proposta de protocol de Cantero &amp; Font-Rotchés (2009). El fet que l'hongarès només tingui un patró per a les interrogatives absolutes, l'ascendent-descendent, en què el descens té lloc en la penúltima síl·laba, i que el castellà en tingui quatre provoca que els estudiants hongaresos produeixin les preguntes absolutes del castellà amb una entonació més pròpia de l'hongarès, la qual cosa en dificulta la comprensió.

[en] In the following study we present the intonational characteristics of yes-no interrogatives produced by Hungarian learners of Spanish. First, we characterize the melodic patterns of Hungarian and Spanish yes-no interrogatives, and second, we check to what extent the intonation of Spanish questions realized by Hungarian learners is influenced by their mother tongue. The presentation of intonational patterns occurring in Hungarian and Spanish yes-no questions is based on the corpora included in my doctoral dissertation and also already existing intonational descriptions, such as Varga (2002a) and Cantero &amp; Font-Rotchés (2007). The representation of the patterns follows the protocol elaborated by Cantero &amp; Font-Rotchés (2009). The fact that in Hungarian there is only one intonational pattern to be used in yes-no questions, the rise-fall, where the fall must occur on the penultimate syllable, and in Spanish, there are four intonational patterns, causes that Hungarian learners of Spanish produce Spanish yes-no questions rather with their native Hungarian intonation. And this hinders comprehension.