[ca] Objectius: 1) identificar i analitzar els tractaments tòpics aplicats a la flebitis secundària a catèter venosos perifèric en els pacients hospitalitzats; 2) avaluar sistemàticament l'efectivitat dels diferents tractaments tòpics davant de la flebitis secundària a catèter venós perifèric en pacients hospitalitzats; 3) traduir, adaptar i validar un instrument d'avaluació del coneixement basat en l'evidència científica en relació amb el maneig dels catèters venosos perifèrics; 4) analitzar els coneixements basats en evidència científica que tenen els estudiants d'infermeria sobre el maneig dels catèters venosos perifèrics; i examinar la percepció d'aprenentatge i les estratègies docents per al seu ensenyament. Metodologia: En primer lloc, es va dur a terme una scoping review sobre els tractaments tòpics aplicats a la flebitis secundària a catèter venós perifèric en pacients hospitalitzats adults, seguint la metodologia d'Arksey i O'Malley (2005). Per això es van seleccionar 22 articles (8 assajos clínics aleatoritzats, 12 quasi experimentals i 2 pre-experimental). A continuació, es va optar per fer una meta-anàlisi per poder avaluar sistemàticament l'efectivitat dels productes. Es van seleccionar 12 articles. Posteriorment, per esbrinar els coneixements que es tenien sobre el maneig del catèter venós perifèric basats en l'evidència científica, es va planificar un estudi transversal per tal de traduir, adaptar i validar un instrument d'avaluació del coneixement per això es va seguir el model de la OMS. I finalment, es va fer un estudi de mètode mixt concurrent multicèntric per analitzar els coneixements que tenen els estudiants d'infermeria sobre el maneig del catèter venós perifèric i l'aprenentatge vinculat. Els participants van ser 675 estudiants d'infermeria de 3 centres universitaris de 2n, 3r i 4t curs. Resultats: Els tractaments tòpics es van classificar en mesures físiques i tractaments fitoterapèutics i farmacològics. Les mesures físiques són fàcils de fer servir, però la seva efectivitat és limitada. Els fitoterapèutics tenen com a principal limitació l'ús i la comercialització en la cultura oriental, si bé la combinació d'Ichthammol amb glicerina va presentar la millor mitjana pre-test al post-test per a la reducció del grau de flebitis (DM+: 2.63; IC del 95% : 1.03 a 4.23), i l'oli de sèsam va ser el que va obtenir una reducció del dolor més pronunciada (DM+ = 5.83; IC del 95%: 4.43 a 7.24). Pel que fa als productes farmacològics, destaca el sulfat de magnesi amb i sense glicerina, i també els heparinoides (DM+ = 2.15; IC del 95%: 1.00 a 3.29). Quant a l'anàlisi de coneixements per al maneig del catèter venós perifèric, l'instrument validat a l'espanyol va obtenir unes bones propietats psicomètriques, essent, doncs, un instrument vàlid i fiable. El coeficient de consistència interna alfa de Cronbach va ser 0,703 i el coeficient de correlació intraclasse de 0,91. Finalment, els estudiants d'infermeria van obtenir una puntuació mitjana de coneixements de 7,27 (DE = 2,64) sobre 15, aconseguint unes qualificacions més altes aquells que tenien experiència professional prèvia a l'àmbit i estaven en el seu darrer any. D'altra banda, es va identificar la necessitat aplicar metodologies docents més actives i vivencials que permetin desenvolupar la reflexió. Conclusions: És imprescindible qüestionar-se l'evidència actual disponible sobre aquesta temàtica. Són necessaris més estudis en el context mundial sobre el maneig i el tractament de la flebitis secundària a catèter venós perifèric, ja que les dades són insuficients per extreure'n conclusions vàlides. Els resultats entre la scoping review i la meta-anàlisi són en alguns aspectes divergents. Així mateix, són de gran importància les possibles repercussions per a la pràctica clínica i la cura dels pacients. D'altra banda, per a la millora dels coneixements basats en l'evidència cal establir canvis en el procés de formació com incorporar metodologies com la simulació i la formació en línia. Cal desenvolupar programes que afavoreixin l'alineació de l'acadèmia amb la pràctica clínica.

[es] Objetivos: 1) identificar y analizar los tratamientos tópicos aplicados en la flebitis secundaria a catéter venosos periférico en los pacientes hospitalizados; 2) evaluar sistemáticamente la efectividad de los diferentes tratamientos tópicos frente a la flebitis secundaria a catéter venoso periférico en pacientes hospitalizados; 3) traducir, adaptar y validar un instrumento de evaluación del conocimiento basado en la evidencia científica en relación al manejo de los catéteres venosos periféricos; 4) analizar los conocimientos basados en evidencia científica que tienen los estudiantes de enfermería sobre el manejo de los catéteres venosos periféricos; y examinar la percepción de aprendizaje y las estrategias docentes para su enseñanza. Metodología: En primer lugar, se llevó a cabo una scoping review sobre los tratamientos tópicos aplicados en la flebitis secundaria a catéter venoso periférico en pacientes hospitalizados adultos, siguiendo la metodología de Arksey y O'Malley (2005). Para ello se seleccionaron 22 artículos (8 ECA, 12 cuasi experimentales y 2 pre-experimental). A continuación, se optó por realizar un meta-análisis para poder evaluar sistemáticamente la efectividad de los productos. Se seleccionaron 12 artículos. Posteriormente, para averiguar los conocimientos que se tenían sobre el manejo del catéter venoso periférico basados en la evidencia científica, se planificó un estudio transversal con el fin de traducir, adaptar y validar un instrumento de evaluación del conocimiento para ello se siguió el modelo de la OMS. Y, por último, se realizó un estudio de método mixto concurrente multicéntrico para analizar los conocimientos que tienen los estudiantes de enfermería sobre el manejo del catéter venoso periférico y el aprendizaje vinculado. Los participantes fueron 675 estudiantes de enfermería de 3 centros universitarios de 2n, 3r y 4n curso. Resultados: Los tratamientos tópicos se clasificaron en medidas físicas, y tratamientos fitoterapéuticos y farmacológicos. Las medidas físicas son fáciles de utilizar, pero su efectividad es limitada. Los fitoterapéuticos tienen como principal limitación el uso y comercialización en la cultura oriental, si bien la combinación de Ichthammol con glicerina presentó el mejor promedio pre-test al post-test para la reducción del grado de flebitis (DM+: 2.63; IC del 95%: 1.03 a 4.23), y el aceite de sésamo fue el que obtuvo una reducción del dolor más pronunciada (DM+ = 5.83; IC del 95%: 4.43 a 7.24). En relación a los productos farmacológicos, destaca el sulfato de magnesio con y sin glicerina, y también los heparinoides (DM+ = 2.15; IC del 95%: 1.00 a 3.29). En cuanto al análisis de conocimientos para el manejo del catéter venoso periférico, el instrumento validado al español obtuvo unas buenas propiedades psicométricas, siendo pues, un instrumento válido y fiable. El coeficiente de consistencia interna alfa de Cronbach fue 0,703 y el coeficiente de correlación intraclase de 0.91. Finalmente, los estudiantes de enfermería obtuvieron una puntuación media de conocimientos de 7,27 (DE = 2,64) sobre 15, alcanzando unas calificaciones más altas aquellos que tenían experiencia profesional previa en el ámbito y estaban en su último año. Por otro lado, se identificó la necesidad de aplicar metodologías docentes más activas y vivenciales que permitan desarrollar la reflexión. Conclusiones: Es imprescindible cuestionarse la evidencia actual disponible sobre esta temática. Son necesarios más estudios en el contexto mundial sobre el manejo y el tratamiento de la flebitis secundaria a catéter venoso periférico, ya que los datos son insuficientes para extraer conclusiones válidas. Los resultados entre la scoping review y el meta-análisis son en algunos aspectos divergentes. Asimismo, son de gran importancia las posibles repercusiones para la práctica clínica y el cuidado de los pacientes. Por otro lado, para la mejora de los conocimientos basados en la evidencia deben establecerse cambios en el proceso de formación como incorporar metodologías como la simulación y la formación online. Se precisa desarrollar programas que favorezcan la alineación de la academia con la práctica clínica.