BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Les estades acadèmiques a l'estranger (ES) en el marc dels programes de mobilitat, especialment en el context europeu dels programes Sócrates-Erasmus, han atret recentment l'atenció de la recerca sobre adquisició de llengües. Si bé les expectatives que hom posa en l'ES són altes, sovint es perceben grans diferències, tant tipològiques com quantitatives, en els beneficis obtinguts per part dels estudiants, diferències que cal intentar explicar per millorar l'eficàcia del sistema d'intercanvis i mobilitat. Tot sembla indicar que els guanys lingüístics més clars es donen en la fluïdesa i la correcció orals, i alhora en l'ús de fórmules i de col·loquialismes, però també, parcialment, en l'escriptura. Les característiques i condicions de l'ES, juntament amb tota una sèrie de diferències individuals, com ara la personalitat i la capacitat d'establir contactes amb parlants de la llengua meta, determinen que el context de l'ES sigui més eficaç per a l'aprenentatge que no pas el context d'instrucció formal en el propi país.

[es] Las estancias académicas en el extranjero (SE) en el marco de los programas de movilidad, especialmente en el contexto europeo de los programas Sócrates-Erasmus, han atraído recientemente la atención de la investigación sobre adquisición de lenguas. Si bien las expectativas puestas en las SE son altas, a menudo se perciben grandes diferencias, tanto tipológicas como cuantitativas, en los beneficios obtenidos por parte de los estudiantes, diferencias que hace falta intentar explicar para mejorar la eficacia del sistema de intercambios y movilidad. Todo parece indicar que las ganancias lingüísticas más claras se dan en la fluidez y la corrección orales, y a la vez en el uso de fórmulas y de coloquialismos, pero también, parcialmente, en la escritura. Las características y condiciones de las SE, junto con toda una serie de diferencias individuales, como por ejemplo la personalidad y la capacitad de establecer contactos con hablantes de la lengua meta determinan que el contexto de las SE sea más eficaz para el aprendizaje que no el contexto de instrucción formal en el propio país.
[ca] Antecedents: El respecte per l'autonomia de la persona consisteix a considerar-les preferències i valors de la persona malalta durant la presa de decisions sobre el tipus d'atenció que rep i és un element bioeticojurídic. No obstant això, no hi ha instruments validats sobre aquest fenomen que ajudin a aclarir la percepció del metge sobre aquest principi. Objectiu: Elaborar, validar mitjançant un judici d'experts i pilotejar per obtenir la consistència interna d'un instrument que avalua el nivell d'acord dels metges sobre els diferents elements que constitueixen el respecte per l'autonomia de la persona malalta en l'etapa terminal. Mètodes: Estudi transversal. Mètode de validació per judici de deu experts de Mèxic. L'instrument es va pilotejar en metges d'un hospital públic d'alta especialitat per determinar-ne la consistència interna. Resultats: Es va generar un instrument de 15 ítems amb un índex de validesa de contingut de 0.82 per a 10 experts. Va ser pilotejat en una mostra de 96 metges. S'obtingué un alfa de Cronbach de 0.694. Conclusions: Es va desenvolupar, validar i avaluar la consistència interna d'un qüestionari per mesurar el nivell d'acord de metges que atenen persones malaltes en etapa terminal amb relació als aspectes constitutius sobre el respecte de la seva autonomia. Se'n recomana l'aplicació en metges per corroborar-ne la utilitat i afavorir un diagnòstic situacional sobre la situació estudiada.

[es] Antecedentes: El respeto por la autonomía de la persona consiste en considerarlas preferencias y valores de la persona enferma durante la toma de decisions sobre el tipo de atención que recibe y es un elemento bioético-jurídico. Sin embargo, no existen instrumentos validados sobre este fenómeno que ayuden aclarificar la percepción del médico sobre este principio. Objetivo: Elaborar, validar mediante juicio de expertos y pilotear para obtener la consistencia interna de un instrumento que evalúa el nivel de acuerdo de los médicos sobre los diferentes elementos que constituyen el respeto por la autonomía de la persona enferma en etapa terminal. Métodos: Estudio transversal. Método de validación por juicio de diez expertos de México. El instrumento se piloteó en médicos de un hospital público de alta especialidad para determinar la consistencia interna del mismo. Resultados: Se generó un instrumento de 15 ítems con un índice de validez de contenido de 0.82 para 10 expertos. Fue piloteado en una muestra de 96 médicos. Se obtuvo un alfa de Cronbach de 0.694. Conclusiones: Se desarrolló, validó y evaluó la consistencia interna de un cuestionario para medir el nivel de acuerdo de médicos que atienden a persones enfermas en etapa terminal con relación a los aspectos constitutivos sobre el respeto de su autonomía. Se recomienda su aplicación en médicos para corroborar su utilidad y favorecer un diagnóstico situacional sobre la situación estudiada.
[ca] Antigament es creia que el sistema nerviós era un cas apart que no seguia la teoria cel·lular, és a dir, es creia que no existien les cèl·lules nervioses. Aquesta idea va canviar gràcies a les aportacions del doctor Santiago Ramón y Cajal, que va determinar que el sistema nerviós, com la resta de teixits del nostre organisme, estava format per cèl·lules: les neurones. A més de les neurones, al sistema nerviós trobem altres tipus de cèl·lules: les cèl·lules de glia, que tenen diferents funcions com donar suport a la xarxa neuronal o aportar nutrients i recollir els productes residuals de les neurones.

[es] Antiguamente se creía que el sistema nervioso era un caso aparte que no seguía la teoría celular, es decir, se creía que no existían las células nerviosas. Esta idea cambió gracias a las aportaciones del doctor Santiago Ramón y Cajal, que determinó que el sistema nervioso, como el resto de tejidos de nuestro organismo, estaba formado por células: las neuronas. Además de las neuronas, en el sistema nervioso encontramos otros tipos de células: las células de glía, que tienen diferentes funciones como dar apoyo a la red neuronal o aportar nutrientes y recoger los productos residuales de las neuronas.
[ca] En aquest article es pretén enumerar una sèrie de reptes teòrics i metodològics que les ciències que estudien la comunicació tenen al davant. Partiré del pensament complex de Morin, perquè a la seva obra he trobat un diagnòstic molt agut de la situació que travessen les ciències socials i pistes suficients per millorar-la. D'acord amb aquest objectiu, he dividit la meva exposició en quatre parts: Primerament, tractaré de resumir què és el pensament complex i em detindré en l'explicació d'un concepte fonamental en aquesta perspectiva: el d'emergència. En el segon apartat examinaré dos àmbits que a l'estudiós de la comunicació se li obren si adopta una mirada complexa. A continuació, presentaré dos dels principis que regeixen aquest tipus d'aproximació: el principi de recursivitat organitzacional i el principi hologramàtic. En l'última part del treball proposaré distingir entre un tipus d'emergència física i una altra humana. Penso que, encara que fins avui ningú s''hagi fet, es tracta d'un pas imprescindible per a l'estudi de l'acció social. Reconèixer les peculiaritats de l'emergència que es dóna en els sistemes personals té importants repercussions metodològiques. Acabaré fent un breu resum de les idees desenvolupades.

[es] En este artículo se pretende enumerar una serie de retos teóricos y metodológicos que las ciencias que estudian la comunicación tienen ante sí. Parto del pensamiento complejo de Morin, pues en su obra creo haber encontrado un diagnóstico muy agudo de la situación que atraviesan las ciencias sociales y pistas suficientes para mejorarla. De acuerdo con ese objetivo, dividiré mi exposición en cuatro partes: 1) En primer lugar trataré de resumir qué es el pensamiento complejo y me detendré en la explicación de un concepto fundamental en esta perspectiva: el de emergencia. 2) En el segundo apartado examinaré dos ámbitos que al estudioso de la comunicación se le abren si adopta una mirada compleja. 3) En tercer lugar, presentaré dos de los principios que rigen este tipo de aproximación: el principio de recursividad organizacional y el principio hologramático. 3) En la última parte del trabajo propondré distinguir entre un tipo de emergencia que tiene lugar en los sistemas físicos y otra que se origina en los sistemas humanos. Pienso que, aunque hasta la fecha nadie lo haya hecho, se trata de un paso imprescindible para el estudio de la acción social. Reconocer las peculiaridades de la emergencia que se da en los sistemas personales tiene importantes repercusiones metodológicas. 4) Terminaré haciendo un breve resumen de las ideas desarrolladas.
[ca] Una corporació espanyola adaptada a Nova Espanya. Els carmelites descalços, segles XVI-XVIIIL'orde del Carme va sorgir en l'àmbit corporatiu propi de les ciutats baixmedievals i se li va imposar l'estructura dels primers ordes mendicants. Tot i que va conservar la branca descalça, els frares que s'adheriren a la reforma empresa per Teresa de Jesús en el si de l'orde durant el segle xvi, van adoptar un carisma conforme als nous temps que combinava la vida contemplativa pròpia d'un orde eremític, amb l'activa característica dels mendicants. Així, nascuda la monarquia catòlica espanyola, els carmelites descalços (1562) es traslladaren ràpidament a Amèrica (1585). Aquest article té com a objectiu mostrar com aquesta corporació s'adaptà a la realitat novohispànica. L'eix central d'aquest treball, doncs, és assenyalar similituds i diferències respecte a la realitat espanyola.

[es] A la orden de los carmelitas, que surgió en el ámbito corporativo propio de las ciudades bajomedievales, se le impuso la estructura de las primeras órdenesmendicantes. Aunque se conservó la rama calzada, aquellos frailes que se adhirieron a la reforma emprendida por Teresa de Jesús en el interior de la ordenen el siglo xvi adoptaron un carisma en conformidad con los nuevos tiempos, combinando la vida contemplativa propia de una orden eremítica con la vida activa característica de los otros mendicantes. Así, la descalcez carmelitana, nacida en la Monarquía Hispánica (1562), muy pronto se trasladó a América (1585). Este artículo tiene por objetivo mostrar cómo esta corporación se adaptó a la realidad novohispana. De ahí que señalar similitudes y diferencias respecto a la realidad española sea la columna vertebral de este trabajo.
[ca] Les guerres carlines van marcar les pulsions polítiques del segle XIX al regne d'Espanya. El desenvolupament va generar un ampli patrimoni arquitectònic i arqueològic que no ha rebut atenció per part de l'acadèmia fins a temps molt recents. Tot i aquests primers avenços, encara hi ha importants llacunes respecte al llegat material d'aquests conflictes. En aquest estudi es realitza un primer acostament a la materialitat de les guerres carlines a Catalunya. Per això realitzem una geolocalització i tipologia dels elements patrimonials associats a aquests conflictes: forts, castells reutilitzats, torres, muralles i camps de batalla, entre altres. Amb això hem obtingut un corpus de més de 186 elements patrimonials relacionats amb aquestes guerres, cosa que esperem que constitueixi un sòlid punt de partida sòlid per a futures investigacions. Finalitzem amb una reflexió sobre aquest patrimoni i la situació d'oblit/amnèsia que pateix actualment.

[es] Las guerras carlistas marcaron las pulsiones políticas del siglo XIX en el reino de España. El desarrolló de las mismas generó un amplio patrimonio arquitectónico y arqueológico que no ha recibido atención por parte de la academia hasta tiempos muy recientes. A pesar de estos primeros avances, aún existen importantes lagunas respecto al legado material de estos conflictos. En el presente estudio se desarrolla un primer acercamiento a la materialidad de las guerras carlistas en Catalunya. Para ello realizamos una geolocalización y tipología de los elementos patrimoniales asociados a estos conflictos: fuertes, castillos reutilizados, torres, murallas y campos de batalla, entre otros. Con ello hemos obtenido un corpus de más de 186 elementos patrimoniales relacionados con estas guerras, lo que esperamos que constituya un sólido punto de partida sólido para futuras investigaciones. Finalizamos con una reflexión sobre este patrimonio y la situación de olvido/amnesia que sufre en la actualidad.
[ca] Ens centrem en la controvèrsia generada a la ciutat de Valladolidad entre els anys 1550 i 1551 a conseqüència de l'arribada a terres americanes per part de la població hispana, així com l'evolució del contacte humà. Aquesta situació va generar noves relacions a través de personatge rellevants que van forçar el canvi de visió inicial de l'indígena. Ens referim a Antonio de Montesinos, Bartolomé de las Casas o Ginés de Sepúlveda. Les seves actuacions ens permeten analitzar com Europa va començar a transformar la imatge que es tenia de l'"altre", a l'aparéixer lel sentiment d'igualtat i el concepte de l'indígena, a través de al seva defensa legal.

[es] A lo largo de la investigación, y centrándonos en el momento de la llegada a tierras americanas, veremos cómo se ha ido analizando esa relación y su evolución en la cultura europea, conociendo personajes relevantes para el cambio de visión inicial del indígena, como Antonio de Montesinos, Bartolomé de las Casas o Ginés de Sepúlveda. Mediante las actuaciones de estos hombres veremos cómo en Europa empieza a cambiar la imagen que se tenía del otro, comienza a aparecer el sentimiento de igualdad, el concepto de derechos del indígena, su defensa legal.
[ca] A la fi del segle xix i principis del xx l´Església catòlica va posar en marxa diversos projectes nacionalitzadors, entre els quals destaca l´èmfasi patriòtic que va atorgar al Sagrat Cor de Jesús. Un dels efectes que va tindre aquesta estratègia a Espanya va ser que es van fomentar les iniciatives que buscaven exaltar al Sagrat Cor, com va ser el cas de la construcció d´un temple en el cim de la muntanya Tibidabo de Barcelona. El relat creat entorn del significat d´aquest temple és un marc privilegiat per a l´anàlisi del projecte de nació i de gènere del catolicisme espanyol.

[es] A finales del siglo xix y principios del xx la Iglesia católica puso en marcha varios proyectos nacionalizadores, entre los que destaca el énfasis patriótico que otorgó al Sagrado Corazón de Jesús. Uno de los efectos que tuvo esta estrategia en España fue que se fomentaron las iniciativas que buscaban exaltar al Sagrado Corazón, como fue el caso de la construcción de un templo en la cima del monte Tibidabo de Barcelona. El relato creado en torno al significado de este edificio religioso es un marco privilegiado para el análisis del proyecto de nación y de género del catolicismo español.&nbsp;
[ca] Quin sentit té ensenyar o aprendre si no busquem un impacte amb l'aprenent? En què es fonamentarà l'educació si el que s'aprèn no té un efecte en l'individu? Aquest treball busca respondre a la pregunta com entendem aquest impacte en el marc del concepte de transferència de l'aprenentatge, especialment en el context de l'educació infantil. En les últimes dècades s'ha obtingut major comprensió de l'aprenentatge adquirit en aquestes edats i això fa necessari obrir un debat sobre com s'ha de donar aquest aprenentatge per tenir efectivament els resultats esperats. Aquest treball busca explorar des d'un enfocament interpretatiu de les nocions associades a la transferència de l'aprenentatge de la part de docents d'infantil. Aquesta anàlisi va facilitar el plantament d'una discussió conceptual des de la mirada multidimensional proposada per Barnett i Stephen. Exercici que es presenta com el primer pas per continuar indagant i desenvolupant un marc clar per respondre preguntes sobre què és la transferència, es mostren les millors formes per promoure i evidenciar.

[es] ¿Qué sentido tiene enseñar o aprender si no buscamos un impacto con lo aprendido? ¿En qué se fundamentaría la educación si lo aprendido no tiene un efecto en el individuo? Este trabajo busca responder a la pregunta sobre cómo entendemos ese impacto en el marco del concepto de transferencia del aprendizaje, especialmente en el contexto de la educación infantil. En las últimas décadas se ha obtenido un mayor entendimiento del aprendizaje adquirido en estas edades, y eso hace necesario abrir un debate sobre cómo se debe dar ese aprendizaje para efectivamente tener los resultados esperados. Este trabajo busca explorar desde un enfoque interpretativo las nociones asociadas a transferencia del aprendizaje por parte de docentes de infantil. Este análisis facilitó el planteamiento de una discusión conceptual desde la mirada multidimensional propuesta por Barnett y Stephen. Ejercicio que se presenta como el primer paso para continuar indagando y desarrollando un marco claro con el que responder a preguntas sobre qué es la transferencia y cuáles son las mejores formas de promoverla y evidenciarla.
[ca] En el present article es comparteix una recerca educativa basada en les arts en la qual, a través de la incorporació de la meva història de vida com art-educadora negra a les aules per mitjà d'estratègies artístiques, s'introdueixen discursos com l'antiracisme, els feminismes negres o la realitat de la comunitat afro que pretenen transformar l'educació. A través d'una introspecció personal generada a partir del visionat i edició de fotografies i vídeos de l'arxiu domèstic, es crea una metodologia IBA que connecta els meus records i autopercepció amb un discurs col·lectiu que extrapolo en forma d'estratègies artístiques per a contextos educatius. Després d'haver-la posat en pràctica en centres d'educació secundària de diferents parts del món (el Canadà, l'Índia, Guinea Equatorial o Espanya), es comparteix en aquesta ocasió el taller realitzat amb el col·lectiu Afrogalegas a La Corunya (Espanya).

[es] En el presente artículo se comparte una investigación educativa basada en las artes en la que, a través de la incorporación de mi historia de vida como arteducadora negra en las aulas por medio de estrategias artísticas, se introducen discursos como el antirracismo, los feminismos negros o la realidad de la comunidad afro que pretenden transformar la educación. A través de una introspección personal generada a partir del visionado y edición de fotografías y vídeos del archivo doméstico, se crea una metodología IBA que conecta mis recuerdos y autopercepción con un discurso colectivo que extrapolo en forma de estrategias artísticas para contextos educativos. Después de haberla puesto en práctica en centros de educación secundaria de distintas partes del mundo (Canadá, India, Guinea Ecuatorial o España), se comparte en esta ocasión el taller realizado con el colectivo Afrogalegas en A Coruña (España).
[ca] El present article ofereix una lectura de La part del foc (2021), segon poemari de l'escriptor tarragoní Pol Guasch. Seguint les propostes de Margalida Pons per a una aplicació dels estudis afectius en l'anàlisi poètica, l'objectiu serà estudiar les coordenades en les quals se situa el poemari: llenguatge-amor-comunitat, així com els ponts que medien el contacte entre elles. En primer lloc, ens detindrem a desenvolupar les relacions entre llenguatge i afecte, servint-nos dels postulats teòrics de pensadors com Gaston Bachelard o Marina Garcés, entre altres. Més tard, d'acord amb allò exposat i en relació amb les idees del filòsof francès Maurice Blanchot, s'oferirà una anàlisi detinguda de la noció de comunitat esbossada en el poemari.

[es] El presente artículo ofrece una lectura de La part del foc (2021), segundo poemario del escritor tarraconense Pol Guasch. Siguiendo las propuestas de Margalida Pons para una aplicación de los estudios afectivos en el análisis poético, el objetivo será estudiar las coordenadas en las que se ubica el poemario: lenguaje-amor-comunidad, así como los puentes que median el contacto entre ellas. En primer lugar, nos detendremos en desarrollar las relaciones entre lenguaje y afecto, sirviéndonos de los postulados teóricos de pensadores como Gaston Bachelard o Marina Garcés, entre otros. Más tarde, a la luz de lo expuesto y en relación con las ideas del filósofo francés Maurice Blanchot, se ofrecerá un análisis detenido de la noción de comunidad esbozada en el poemario.
[ca] Les distàncies actualment han perdut qualsevol tipus d'importància per la limitació de desplaçaments en una escala temporal humana. Però no sempre ha estat així. Recórrer 100kms podia suposar una setmana de viatge i accidents geogràfics (com muntanyes) o la presència de mars i oceans suposaven unes barreres sovint infranquejables per l'espècie humana. Com afectaven doncs aquestes limitacions de moviment de les diferents poblacions i què succeïa quan entraven en contacte? Encara en podem observar els efectes? Com han definit el panorama de les poblacions que viuen actualment a les costes del Mediterrani aquests moviments?La genètica de poblacions és l'estudi de la interacció i la distribució de la freqüència dels al·lels (cadascuna de les variants d'una posició fixa d'un gen en un cromosoma, el locus) i el seu canvi sota la influència de les 3 forces principals de l'evolució: selecció natural, deriva genètica i flux gènic. A part d'aquests factors, aquesta genètica també intenta integrar altres elements com la recombinació (procés que succeeix durant la divisió cel·lular de les cèl·lules germinals, òvuls i espermatozoides, que permet augmentar la variabilitat de la descendència), la subdivisió de la població i l'estructura de la població.

[es] Las distancias actualmente han perdido cualquier tipo de importancia para la limitación de desplazamientos en una escala temporal humana. Pero no siempre ha sido así. Recorrer 100kms podía suponer una semana de viaje y accidentes geográficos (como montañas) o la presencia de mares y océanos suponían unas barreras a menudo infranqueables para la especie humana. Como afectaban, pues, estas limitaciones de movimiento de las diferentes poblaciones y qué sucedía cuando entraban en contacto? Todavía podemos observar los efectos? Como han definido el panorama de las poblaciones que viven actualmente en las costas del Mediterráneo estos movimientos?La genética de poblaciones es el estudio de la interacción y la distribución de la frecuencia de los alelos (cada una de las variantes de una posición fija de un gen en un cromosoma, el locus) y su cambio bajo la influencia de las 3 fuerzas principales de la evolución: selección natural, deriva genética y flujo génico. Aparte de estos factores, esta genética también intenta integrar otros elementos como la recombinación (proceso que sucede durante la división celular de las células germinales, óvulos y espermatozoides, que permite aumentar la variabilidad de la descendencia), la subdivisión de la población y la estructura de la población.