[ca] Legalment, i de manera progressiva, s'han anat ampliant els supòsits de responsabilitat dels administradors, configurant règims especials tan rellevants com el de la responsabilitat per dèficit concursal, segons el qual el jutge del concurs, quan així ho hagin sol·licitat l'administració concursal o els creditors legitimats, pot condemnar als administradors, liquidadors o directors generals de la societat concursada a respondre pel perjudici causat als creditors d'aquesta última, sempre que el concurs hagi estat qualificat com a culpable i s'hagi obert o reobert la fase de liquidació. Tot i que es tracta d'un règim especial de responsabilitat civil, l'expansió de la socialització dels danys i la ingerència d'interessos aliens a la societat mercantil han influït en l'objectivació de la responsabilitat per dèficit concursal, per l'estimació de la qual no és suficient la mera identificació d'una conducta –culpable o dolosa– determinant de la qualificació del concurs com a culpable, ni un nexe de causalitat indirecte entre el dany i el dèficit concursal o la insolvència. En gran mesura, determinats posicionaments doctrinals sobre la naturalesa jurídica d'aquest règim de responsabilitat civil han tendit a desnaturalitzar-lo, bé perquè s'afirma que es tracta d'una sanció civil, bé perquè se li assigna una finalitat sancionadora o d'atribució del risc d'insolvència de la societat que no li correspon. Aquesta confusió es projecta sobre l'estructura de la responsabilitat per dèficit concursal i prescindeix dels esforços legislatius per delimitar-la. En aquest treball s'ha analitzat la naturalesa jurídica de la responsabilitat per dèficit concursal, i s'han identificat els pressupostos i elements essencials. L'assegurament de la responsabilitat per dèficit concursal a través de l'assegurança de responsabilitat d'administradors i directius (assegurança D&O) es considera de màxima utilitat als efectes de garantir la recepció de les indemnitzacions a càrrec dels administradors i directors generals responsables, dins del límit de la suma assegurada. Tant des del punt de vista tècnic com del jurídic, la delimitació del risc a l'assegurança D&O comporta una extraordinària complexitat. Les distorsions de la socialització del dany també es projecten en aquest àmbit, subordinat a una acció directa descontextualitzada -davant la qual el dol de l'assegurat no és oposable- i a una aplicació desmesurada de la victimologia a l'àmbit de les societats mercantils. Aquesta conjuntura justifica l'estudi de la delimitació del risc a l'assegurança D&O, des de la perspectiva de la pràctica asseguradora i de la interpretació jurisprudencial de les pòlisses. L'objectiu d'aquest estudi ha permès proposar millores a la tècnica aplicada a la delimitació del risc de responsabilitat civil dels administradors, en general, així com del risc de responsabilitat per dèficit concursal, en particular.

[en] Progressively, the legal premises of directors liability have been expanded, structuring relevant special regimes such as the liability for bankruptcy deficit, in which the judge, when requested by the bankruptcy administration or the authorized creditors, may sentence the administrators, liquidators or directors of the bankrupt company to be held accountable for the damage caused to the creditors of the latter, as long as the bankruptcy has been classified as culpable and the liquidation phase has been opened or reopened. Although a special regime of civil liability, the expansion of damage socialization and the interference of interests foreign to the company have influenced the objectification of bankruptcy deficit liability, by which estimation the mere identification of the conduct - culpable or fraudulent – is not enough to determine the qualification of the bankruptcy as culpable, nor a causality link between the damage and the bankruptcy deficit or the insolvency. To a large extent, certain doctrinal positions have tended to distort the legal nature of this regime of civil liability, either because they affirm that it is a civil sanction, or because they assign the regime a sanctioning or attribution purpose of the insolvency risk to the administrators. This distortion is projected onto the structure of bankruptcy deficit liability and disregards legislative efforts to delimit the regime. In this study, the legal nature of bankruptcy deficit liability has been analyzed, and its prerequisites and key elements have been defined. Insuring bankruptcy deficit liability through directors' and officers' liability insurance (D&O insurance) is considered most efficient for the purposes of guaranteeing the reception of the indemnification due by the responsible insureds, within the limit of the sum insured. From both a technical and legal point of view, the delimitation of risk in D&O insurance entails extraordinary complexity. The distortions of damage socialization have also permeated this field, subordinated to a decontextualized direct action - before which the fraud of the insured is unenforceable - and to an excessive application of victimology to the field of commercial enterprises. This situation justifies the study of the delimitation of risk in D&O insurance, from the perspective of the insurance practice and the jurisprudential interpretation of the policies. The scope of this study has made it possible to propose improvements to the technique applied in delimiting the risk of civil liability, in general, as well as the risk of liability for bankruptcy deficiency, in particular.