[ca] La manufactura additiva és un mètode de fabricació que ha agafat gran importància al llarg dels darrers anys. Amb l'avantatge de poder crear peces amb geometries complexes juntament amb millores recents en l'eficiència a l'hora de fabricar-les, han fet que un gran nombre de sectors les utilitzen, destacant prototipatge i disseny i investigació. La flexibilitat del mètode també abasta l'àmbit dels materials, permetent la utilització de materials polimèrics, metàl·lics o ceràmics. Aquests últims es beneficien molt d'aquest mètode de producció ja que el seu cost de producció disminueix en comparació al dels mètodes convencionals. Pel que fa a fonts d'energia noves, l'ús d'hidrogen com a combustible és un estudi que continua en marxa. Una de les vies de recerca sobre l'obtenció d'aquest combustible planteja la reforma de l'etanol mitjançant l'ús de catalitzadors, que poden estar fets de diversos materials. La zircònia és un dels materials que mostren bons resultats per a aquest ús però, com que aquestes peces sovint requerien geometries complexes, l'ús d'aquest material es veia reduït. Aquí entra la manufactura additiva esmentada anteriorment, concretament la tècnica coneguda com a "Direct Ink Writing", que augmenta la viabilitat de la zircònia per a aquest ús. L'avantatge de la utilització de la zircònia com a catalitzador ve donat per les seves bones propietats mecàniques en termes de resistència i duresa que el fan un candidat interessant per a ser utilitzat com a suport. En aquest sentit, en el present projecte es durà a terme una primera part d'estudi per a la fabricació de catalitzadors base zircònia pel que fa referència a les etapes d'impressió, d'assecat i de sinterització. La segona part del treball està dirigida a la funcionalització de la superfície de les mostres impreses. Aquesta segona etapa es proposa en el projecte per tal de millorar així, l'activitat catalítica de la zircònia la qual, és molt inferior en comparació a altres materials ceràmics. En concret, es proposa l'addició d'un recobriment ric en cobalt a partir d'un tractament de postprocessat en el que es parteix d'una sal d'aquest metall. Per fer-ho, s'han estudiat diferents composicions de la dissolució i determinat les condicions adequades per aconseguir un distribució homogènia d'aquest metall així com un control de l'espessor. Els resultats posen de manifest que la presència de zircònia en la dissolució conjuntament amb la sal de metall a recobrir afavoreix la millor distribució d'aquest en la superfície un cop sinteritzades les mostres. Per altra banda, també cal ressaltar que la temperatura de sinterització té un efecte determinant en la qualitat del recobriment. Per a les mostres sinteritzades a 1450 °C el cobalt queda principalment dipositat en la superfície del material, mentre que per a temperatures inferiors, 1350 °C, s'observa la presència de cobalt també en tot el filament.

[es] La manufactura aditiva es un método de fabricación que ha cogido gran importancia a lo largo de los últimos años. Con la ventaja de poder crear piezas con geometrías complejas y mejoras recientes en la eficiencia al fabricarlas, han hecho que muchos sectores las utilicen, destacando prototipado y diseño e investigación. La flexibilidad del método también abarca el ámbito de los materiales, permitiendo la utilización de materiales poliméricos, metálicos o cerámicos. Estos últimos se benefician en gran medida de este método de producción ya que su coste de producción disminuye en comparación al de los métodos convencionales. En cuanto a fuentes de energía nuevas, el uso de hidrógeno como combustible es un estudio que continúa en marcha. Una de las vías de investigación sobre la obtención de este combustible plantea la reforma del etanol mediante el uso de catalizadores, que pueden estar hechos de diversos materiales. La circona es uno de los materiales que muestran buenos resultados para este uso, pero como estas piezas a menudo requerían geometrías complejas, el uso de este material se veía reducido. Aquí entra la manufactura aditiva mencionada anteriormente, concretamente la técnica conocida como "Direct Ink Writing", que aumenta la viabilidad de la circona para este uso. La ventaja del uso de la circona como catalizador viene dada por sus buenas propiedades mecánicas en cuanto a resistencia y dureza, que lo hacen un candidato interesante para usarse como soporte. En este proyecto se hará una primera parte de estudio para fabricar catalizadores base circona centrado en las etapas de impresión, secado y sinterización. La segunda parte del trabajo está dirigida a la funcionalización de la superficie de las muestras impresas. Esta segunda etapa se propone en el proyecto con el fin de mejorar así la actividad catalítica de la circona, la cual es muy inferior en comparación a otros materiales cerámicos. En concreto, se propone la adición de un recubrimiento rico en cobalto a partir de un tratamiento de postprocesado en el que se parte de una sal de este metal. Para ello, se han estudiado diferentes composiciones de la disolución y determinado las condiciones adecuadas para conseguir una distribución homogénea de este metal, así como un control del espesor. Los resultados muestran que la presencia de circona en la disolución junto con la sal de metal a recubrir favorece su mejor distribución en la superficie una vez sinterizadas las muestras. Por otro lado, también hay que resaltar que la temperatura de sinterización tiene un efecto determinante en la calidad del recubrimiento. Para las muestras sinterizadas a 1450 °C el cobalto queda principalmente depositado en la superficie del material, mientras que para temperaturas inferiores, 1350 °C, se observa la presencia de cobalto también en el resto del filamento.