[ca] L'augment de l'esperança de vida gràcies a les millores científiques aconseguides els darrers anys ha anat acompanyat de l'estudi de noves metodologies per tal d'estimular i afavorir el benestar de les persones adultes grans. De la mateixa manera, en els darrers anys s'han diversificat les maneres d'encarar la vellesa i, en conseqüència, han aparegut nous models d'habitatge que procuren entendre quines són les noves necessitats del col·lectiu per tal d'afavorir noves pràctiques i maneres de viure, aconseguint noves tipologies que potencien un tipus d'envelliment qualificat, els darrers anys, com saludable, actiu i amb èxit. Una de les estratègies emprades és la col·lectivització de l'habitatge per la tercera edat, com és el cas de l'Habitatge Dotacional per a Gent Gran a Barcelona. Aquest nou model procura esmorteir els problemes relacionats amb l'envelliment i deixar enrere el model tradicional dels centres residencials, recurs majoritàriament associat forçosament a un davallament físic o cognitiu important. En canvi, són estratègies en les quals un grup de persones, tant per una necessitat social, com econòmica o familiar, decideixen compartir el seu dia a dia de manera voluntària dins d'un espai que combina l'íntim, el privat i el públic. El present treball, doncs, analitza quins són els mètodes en mans de l'arquitectura per ajudar a preservar la intimitat i la privacitat d'aquest grup de persones i, alhora, encara conservar la seva autonomia, independència i qualitat de vida. Per aconseguir- ho, la investigació estudia la configuració, el funcionament i les qüestions que van directament relacionades amb els termes de privacitat i d'intimitat en tres casos d'Habitatge Dotacional per a Gent Gran a Barcelona, sempre mantenint l'usuari com a nucli de la preocupació. És un exercici, per tant, que busca exercir una reflexió sobre les diferents estratègies que són o podrien ser emprades dins les tipologies que serveixen al col·lectiu de la tercera edat.

[en] The increase in life expectancy as a result of the scientific advances achieved in the past few years has been followed by the study of new methodologies to stimulate and promote the wellbeing of the elderly. In the same way, in the last years, the approaches to ageing have changed and, consequently, new housing models have appeared which try to understand the new needs of the group in order to encourage new practices and ways of living, achieving new typologies which empower a form of ageing which has been qualified, in the last years, as healthy, active and successful. One of the strategies used is the collectivisation of housing for the elderly, as in the case of the Habitatges Dotacionals per a Gent Gran in Barcelona. This new model tries to mitigate the problems related to ageing and leave behind the traditional model of residential centres, a model that is mostly associated with a significant physical or cognitive decline. Instead, they are strategies in which a group of people, whether out of social, economic or family need, decide to share their daily lives voluntarily in a space that combines the intimate, the private and the public. The study, therefore, analyses the methods used by architecture to help preserve the intimacy and privacy of this group of people and, at the same time, still ensure their autonomy, independence and life quality. To do so, the research studies the configuration, functioning and aspects that are directly related to the terms of privacy and intimacy in three cases of Habitatges Dotacionals per a Gent Gran in Barcelona, always keeping the user at the core of the concern. It is an exercise, therefore, that aims to exercise a reflection on the different strategies that are or could be used in the typologies that support the elderly.