[ca] L'article examina les formes de categorització cognitiva amb les que els professionals dels serveis socials es refereixen als sense sostre. A aquests efectes, es pren en consideració i s'analitza material d'investigació recopilat en un estudi etnogràfic realitzat a Gènova en relació amb els serveis socials que ofereixen assistència als sense sostre. Es consideren les definicions sobre la condició sense sostre dels treballadors locals del tercer sector, juntament amb l'European Typology of Homelessness and Housing Exclusión (ETHOS)- una classificació de la condició sense sostre de referència a nivell europeu -, per entendre com es relacionen les dues tipologies, i si estan produïdes per el mateix mecanisme lingüístic. L'anàlisi també es centra en la representació dels sense sostre que es pot veure a la revista de carrer més important d'Itàlia, Scarp de'tenis [Sabatilla de tenis], que expressa el punt de vista catòlic sobre la pobresa i la condició sense sostre. Amb la mateixa finalitat, s'ha considerat igualment la forma de narrar la vida d'una parella sense sostre a La Bocca del Lupo [La boa del llop], un documental premiat a festivals internacionals, que ha estat produït i gravat a Gènova. L'objectiu és mostrar com el sentit comú professional, recolzat per un sostén científic, produeix un discurs paradoxal sobre la condició sense sostre. Es considera que els sense sostre presenten mancances morals, cognitives i lingüístiques; no obstant, per ser reeducats d'acord amb els estàndards socials han de mostrar les capacitats que es suposa que no posseeixen. Tots els textos objecte d'examen, des de les entrevistes dels treballadors socials al documental, es poden veure com efectes discursius d'aquesta paradoxa, que els intenten fer funcionar sense èxit. El que aconsegueixen és, en canvi, confinar encara més als sense sostre a la gàbia de les seves incapacitats, impossibilitant que s'escolti el seu discurs i que s'entengui la seva forma de vida.

[en] The paper examines the forms of cognitive categorization by which social professionals refer to homeless people. To this aim, research material collected during an ethnographic inquiry in Genoa on social services providing support for homeless persons has been taken into account and analyzed. Third sector local workers' definitions on homelessness are considered along with the European Typology of Homelessness and Housing Exclusion (ETHOS) - a reference classification of homeless condition at EU level - in order to understand how they link each other and whether they are produced by the same linguistic mechanism. The analysis also encompasses the representation of homeless people that can be found in the most important Italian street magazine, Scarp de'tenis [Tennis Shoe], expressing the catholic standpoint on poverty and homelessness. Lastly, for the same reason, one has also considered the way of telling the life of a homeless couple in La Bocca del Lupo [The Wolf's Mouth], an internationally award-winning documentary, that has been produced and shot in Genoa. The aim is to show how professional common sense, underpinned by scientific one, produces a paradoxical discourse on homelessness. Homeless people are deemed to be lacking in moral, cognitive and linguistic skills, but to be re-educated to the social standards, they must demonstrate the abilities they are supposed not to possess. All the texts considered, from the social workers' interviews to the documentary, could be thought as the discursive effects of such a paradox, that they seek to work out unsuccessfully. What they really achieve is to confine even further homeless people in the cage of their inabilities, making impossible to hear their discourse and to understand their way of living.