BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Aquest assaig té la pretensió d'ocupar-se del cos com una construcció política, tècnica i imaginària, i per tant de subratllar-ne la seva condició artificial davant del seu sentit fisiològic més comú. Per això es parteix d'un punt de vista psicoanalític que l'analitza no des de la seva afirmació i positivitat sinó des de la seva pèrdua i negativitat. Així es presenta el problema de la pulsió de mort. En aquest context, el cos artístic sorgeix com el significant que constantement revela les tensions i fissures d'un sistema de poder esdevingut camp de representació a través de les seves operacions simbòliques. Des dels anys seixanta i fins l'actualitat, el cos en l'art mostra la seva ferida, la seva fractura i la seva deformació constitutives, i d'aquesta manera es paralitza en una aporia: allò que el destrueix i l'allò altre que el sublima és la mateixa violència.

[en] The aim of this essay is to consider the body as a political, technical and imaginary construction, highlighting its artificial condition in contrast the more common physiological consideration. Therefore, I will base my work on this particular psychoanalytical point of view which analyses the body not from its affirmation and positiveness but from its loss and negativeness. In connection with this, I will also stress the problem of the drive of death. In this context, the artistic body appears as the signifier which constantly reveals the tensions and fissures of a system of power turned into a sphere of representation by its symbolic operations. From the sixties on, in art, the body has showed its wound, its constitutive fracture and deformation, and become paralysed on the aporia that it is destroyed but also sublimated, simultaneously, by the same violence.
[ca] Per mitjà de l'anàlisi de pintures, escultures i estampes amb el relat hagiogràfic i l'èxtasi d'Ignasi de Loiola conservades en centres religiosos i acadèmics de Catalunya, l'autora constata les dificultats que comporta l'estudi d'aquestes obres deslocalitzades a conseqüència de les múltiples convulsions polítiques i socials esdevingudes al territori (específiques o no de la Companyia de Jesús); alhora, proposa, per a la seva valoració patrimonial, un estudi contextual internacional mitjançant la consulta de fonts documentals, literàries i visuals que evidencien l'existència d'unes estratègies comunes en l'ús del llenguatge visual per aquesta congregació clerical amb independència de la qualitat artística dels artefactes. Així, paral·lelament a les imatges narratives, amb una finalitat instructiva i memorística, en aquest article es reconstrueixen per primer cop cadenes d'imatges amb iconografies locals relatives a les estades d'Ignasi a Montserrat, Manresa o Barcelona, que responien a la voluntat tant de fomentar la devoció entre els naturals com a la d'inscriure un sant fundador i contrareformista en les històries particulars.

[en] A painted hagiography of Ignatius of Loyola and other images of the founder in Catalonia. Examples of pending study cases This article analyses paintings, sculptures and prints depicting the hagiographic story and the ecstasies of Ignatius of Loyola and certifies the difficulties involved in their examination in Catalonia. Some of these works have been relocated as a consequence of social and political turmoil, whether related or not to the Society of Jesus. However, by referring and inspecting documentary, literary, and visual sources, this paper posits an international contextual study that evinces the existence of common strategies in the visual language of the Society of Jesus, regardless of the artwork's artistic quality. Likewise, in parallel with narrative images with an instructive and memory purpose, this article reconstructs – for the first time – sequences of images including local iconographies: Saint Ignatius' stays in Catalonia (Montserrat, Manresa, and Barcelona), which address the aim to both incite devotion within the "natural" and to inscribe a founding and counter-reformist saint in the particular stories.&nbsp;
[ca] Es presenta un projecte d'innovació educativa realitzat en els cursos 20-21 i 21-22 de primer i segon del Títol Propi de Lideratge de la Universidad de San Pablo CEU de Madrid. Durant aquest curs acadèmic s'ha engegat en ambdós cursos un nou projecte educatiu basat en la docència virtual mixta (híbrida), on les masterclass o sessions més teòriques s'han complementat amb un Challenge Based Learning o Aprenentatge Basat en Reptes (ABR) vinculat a les matèries d'ambdós cursos, aplicant la metodologia Design Sprint, per a la realització de la qual s'ha emprat la plataforma Teams. L'objectiu era fer participar l'alumne del seu propi procés formatiu, en pretendre un aprenentatge experimental de les soft skills, pròpies de qualsevol curs de lideratge, aplicant mètodes àgils de treball, que són cada vegada més utilitzats a les empreses. En aquest sentit, l'aprenentatge basat en desafiaments ha suposat una experiència on els participants han desenvolupat solucions que requereixen un enfocament interdisciplinari i creatiu per al desenvolupament d'aquestes habilitats toves.

[en] An educational innovation project carried out in the first and second courses 20-21 and 21-22 of the Leadership Title of the San Pablo CEU University of Madrid is presented. During this academic year, a new educational project based on mixed virtual teaching (hybrid) has been launched in both courses, where the masterclass or more theoretical sessions have been complemented with a challenge based learning linked to the subjects of both courses, applying the Design Sprint methodology, for which the Teams platform has been used. The objective was to make the student participate in their training process, by seeking an experiential learning of soft skills, typical of any leadership course, applying agile work methods, which are increasingly used in companies. In this sense, challenge-based learning has been an experience where participants have developed solutions that require an interdisciplinary and creative approach for the development of these soft skills.
[ca] El consentiment informat (CI) sol entendre's com una declaració, comunament escrita, amb la qual una persona accepta, de manera lliure i informada, sotmetre's a un cert procediment mèdic. Recentment, Tunzi et al. (2021) han proposat un nou model de CI per a l'atenció mèdica primària, al qual anomenen "el consentiment continu" (CC), el qual ofereix una alternativa a l'estat actual de la manera en què s'obté el CI. Ells sostenen que el seu model "honra l'autonomia del pacient, satisfà les obligacions legals [del personal mèdic] i millora la cura del pacient d'una manera que és tant transparent com pragmàtica" (Tunzi et al. 2021:35). Em proposo fer una revisió crítica de la seva proposta i argumentar que aquest model continu pot reforçar-se emmarcant-lo dins d'un enfocament narratiu i concebent a la relació metge pacient (RMP) baix dit enfocament.

[en] Informed consent (IC) is generally understood as a statement, usually written, by which a person freely and informedly agrees to undergo a certain medical procedure. Recently, Tunzi et al. (2021) have proposed a new model of IC for primary medical care, which they call "the consent continuum" (CC), which offers an alternative to the current state of how IC is obtained. They argue that their model "honors patient autonomy, meets legal obligations, and improves patient care and satisfaction in a manner that is both transparent and pragmatic" (Tunzi et al. 2021:35). I propose to critically review their proposal and argue that this continuum model can be strengthened by framing it within a narrative approach and conceiving of the physician-patient relationship (PMR) under such an approach.
[ca] El disseny de rúbriques genera no poca literatura que adopta la forma de recomanacions i consells a seguir per a dur a terme el procés. Tres són els aspectes clau a considerar abans d'endinsar-se en les seves particularitats: Primer, crear les rúbriques en alineació amb els programes i contextos en els quals s'insereixen; segon, afrontar el procés des del treball col·laboratiu; i tercer, contemplar en ell la participació dels estudiants. A partir d'aquests fonaments, la creació dels continguts d'una rúbrica presenta tota una sèrie de reptes –com l'elaboració dels seus criteris d'avaluació o l'establiment d'un llenguatge clar i efectiu, entre d'altres– que només poden ser afrontats des del coneixement expert d'un col·lectiu compromès amb la seva pràctica professional.

[en] There is plenty of literature about rubrics design that takes form of recommendations and advices for their creation. There are three key aspects that should be considered before going into the particularities of the process. First, rubrics should be aligned with programmes and contexts to which they belong, second, the process of designing should be faced collaboratively, and third it should contemplate students' participation. Taking into account these considerations, creating the contents of a rubric presents some challenges –for instance drafting its assessment criteria or using a clear and effective language, among others- that can only be tackled from the expert knowledge of a group committed to their professional practice.
[ca] Aquest estudi tracta de la relació entre música i llenguatge (prosòdia) a la llum d'un estudi de cas centrat en l'Álex, un nen autista hiperlèxic i mínimament verbal. Es compara amb un grup control la seva capacitat de discriminar auditivament parells d'estímuls rítmics i melòdics (música), així com prosòdics (enunciats declaratius, interrogatius i exclamatius, en sèries normals i jabberwocky, i.e., amb estructura sense significat). També s'hi compara la capacitat d'associar un enunciat auditiu amb el signe de puntuació corresponent. L'Álex resulta similar als controls en la discriminació de melodies però inferior en la de ritmes i en la d'enunciats, que és òptima en els controls. S'acosta als controls en l'associació de prosòdia-signe de puntuació, amb enunciats jabberwocky. Els resultats suggereixen que components de la musicalitat com la melodia i el ritme, presents en l'Álex, són segurament constituents primitius de la percepció auditiva humana que poden ser lingüísticament no funcionals si en les primeries del desenvolupament no s'han integrat en la comunicació parlada.

[en] This study deals with the relationship between music and language (prosody) in the light of a case study focused on Álex, a hyperlexic and minimally verbal autistic child. In comparison with a control group, his ability to auditorily discriminate pairs of rhythmic and melodic (music) as well as prosodic stimuli (declarative, interrogative and exclamative utterances, in normal series and jabberwocky, i.e., structure without meaning) is assessed. His capacity to associate an auditory utterance with the corresponding punctuation mark is also tested. Álex is similar to controls in melody discrimination but inferior in rhythm and utterance discrimination, which is optimal in controls. He scores close to controls in the association prosody-punctuation mark, in jabberwocky utterances. The results suggest that components of musicality such as melody and rhythm, present in Álex, are probably primitive constituents of human auditory perception that can be linguistically non-functional if they have not been integrated into spoken communication early in development.
[ca] Partint de La poesía está en ser uno mismo. Los libros de Vicente Luy, de Hernán, l'article proposa una relectura de l'obra de Luy i una reversió de les teories sobre la relació entre obra i vida que sorgiria de la seva poètica. El protagonisme del patiment i de les xarxes de cures en aquestes escriptures permetria revisitar els vincles entre forma i matèria al voltant de les discussions entre autonomia literària o estètica, i expansió o posautonomia. Lluny de l' immanentisme i l'especificitat, la forma de la poesia en els llibres firmats per Luy coincidiria amb aquells procediments que fan aparèixer les materialitats que constitueixen les seves condicions de possibilitat, inclòs el "complex autorial" a diverses mans que està "darrere" dels llibres.

[en] From a reading of La poesía está en ser uno mismo. Los libros de Vicente Luy, by Hernán, this paper proposes a re-reading of Luy's work and a new version of the theories about the relationship between work and life that would emerge from his poetics. The protagonism of suffering and care networks in these writings allow for the revisiting of the links between form and matter around the discussions between literary or aesthetic autonomy, and expansion or post-autonomy. Far from immanentism and specificity, the form of poetry in the books authored by Luy would coincide with those procedures that make the materialities that constitute their conditions of possibility appear, including the multi-handed "author complex" "behind" the books.
[ca] Aquest treball conté algunes de les reflexions motivades pel debat amb Pere Salabert i Eva Gregori arran de l'acció que vaig realitzar en el context de l'exposició Palabra oscura (Museo Municipal, Reus, novembre-desembre, 2002). L'acció va consistir a trencar una pedra en dues meitats, va continuar treient la lletra "a" central de palabra en el títol de l'exposició, escrit a la paret de la sala, i va acabar posant-la, la lletra, a l'interior de la pedra, les dues meitats de la qual varen tornar a reunir-se amb la "a" dintre. En aquest escrit recupero alguns fragments de textos meus anteriors que aclareixen conceptualment les meves "ocultacions", expliquen el meu compromís i aliança amb la naturalesa, els processos necessaris per formar la mirada i finalment la meva manera de generar pensament.

[en] This work presents some reflections motivated by the talk I had with Pere Salabert and Eva Gregori due to my contribution to the exhibition Palabra oscura (obscure word) (Council Museum, Reus, November-December, 2002). The action consisted of breaking a stone in two, removing the central letter "a" from the word "palabra" out of the title written on the wall and ended up putting the letter between the halves of the stone, which were stuck together again with the "a" in the middle. At same time I recover here some fragments of old texts that put a conceptual light on my "occultation", explaining my commitment and alliance with nature, the necessary procedures to form the gaze and finally my way of creating thoughts.
[ca] L'article analitza algunes de les actuals tendències en educació. Comença introduint els canvis produïts en la societat del coneixement, especialment al voltant de les noves abundàncies informatives i formatives que genera, passant després a presentar les diferents teories, les noves abundàncies i narratives que emergeixen entorn de la confluència entre Societat-xarxa i educació. Des d'una perspectiva possibilista es presenten l'Aprenentatge connectat, Aprenentatge Social, Aprenentatge Autònom, Aprenentatge Proactiu i Aprenentatge Informal, detallant els matisos que cadascún aporta al futur de l'educació. Es proposen finalment, adaptats al tema que ens ocupa, alguns valors que poden distingir, en un futur relativament proper, oferta educativa general de difícil supervivència en el nou ecosistema d'oferta educativa excel lent i per tant amb probabilitats de sostenibilitat dins del mateix.

[en] The article discusses some current trends in education. It starts by introducing knowledge society, especially constructed around the new abundance of information, knowledge, that generates. There are various theories, new abundances and narratives emerging around the confluence of network society and education that are detailed in the article. Being positive about the new learning opportunities, we&acute;ll talk about connetivism, Social Learning, Autonomous, Proactive Learning, Informal Learning, etc.. detailing the nuances that each brings to the future of education. Finally, we propose, adapted to the subject at hand, some values that could distinguish, in a relatively near future, general education offer, with its problems to survive in the new ecosystem of excellent educational opportunities and therefore more likely to be sustainable in it.
[ca] Enfance de Nathalie Sarraute és l'obra que tradueix com un autor pot atravessar les línies del son i de la ficció en un relat que pretén ésser autobiogràfic. El lector es troba davant d'un joc ben compost, on la ficció sarrautiana, l'autobiografia clàssica i l'ús singular de les veus narratives es fonen i confonen harmoniosament fins al punt que ens obliga a reflexionar sobre la naturalesa i la identitat dels gèneres literaris.

[en] Enfance is Nathalie Sarraute work that depicts how an author can cross the hues of dream and fiction in a story that purports to be autobiographical. The reader is thus encountered with a highly composed game where sarrautian fiction, classical autobiography and the singular use of narrative voices are interwoven harmoniously to a point that leads us to question the nature and identity of even literary genres.
[ca] El present article pretén abordar els aprenentatges vinculats a la competència transversal de cerca i selecció d'informació des de l'examen de la percepció dels estudiants universitaris d'art en la realització d'una carpeta d'aprenentatge adaptada a la titulació i al perfil de l'estudiant. A partir d'un enfocament quantitatiu, i mitjançant un estudi descriptiu transversal, s'analitzarà la relació existent entre l'esforç realitzat, els resultats d'aprenentatge declarats i la relació entre totes dues qüestions —el que fet i fet defineix les dificultats—que manifesten els estudiants.

[en] This article aims to address the learning skills associated with the competence of searching and selecting information from the examination of the perceptions of art college students in the drawing up of a learning portfolio tailored to the degree and student profile. From a quantitative approach, and through a cross-sectional descriptive study, we will analyze the relationship between effort, stated learning outcomes and the relationship between these two issues —what ultimately defines the difficulties—which declare the students.
[ca] L'acte de narrar històries forma part inherent del nostre comportament com a éssers humans. Des de temps arcaics hem sentit la necessitat de transmetre un relat, que en definitiva significa transportar al nostre receptor a una nova realitat. L'objectiu d'aquest assaig és albirar la manera en què la realitat en què vivim influeix en aquesta nova realitat literària. Per aconseguir-ho, proposarem una anàlisi per a obres literàries, que posarem en pràctica mitjançant dues mostres escollides del gènere fantàstic (El senyor dels anells) i del gènere realista (Madame Bovary).

[en] Storytelling is an inherent aspect of human behavior. Since ancient times, humans have felt the need to transmit stories, which ultimately implies transporting the recipient to a new reality. The objective of this paper is to examine the way in which reality influences the new literary reality. To this purpose, the paper puts forward a method of analysis for literary works, and puts it to work by examining two texts of different genres (fantastic and realistic): The Lord of the Rings and Madame Bovary.
[ca] Aquesta recerca bibliogràfica té com a objectiu analitzar l'existència del pressentiment, o intuïció, en la pràctica psicològica del perit judicial brasiler. Utilitzem com a marc teòric el realisme jurídic nord-americà i la teoria criminològica del etiquetatge. Per a això, abordem les diferents formes en què un professional de la psicologia que treballa al Brasil es relaciona amb la imparcialitat i la neutralitat. A continuació, discutim la teoria del realisme jurídic nord-americà i el labelling approach. Relacionem aquestes referències teòriques amb el treball del psicòleg com a subjecte processal en qualitat de perit judicial, subjecte al principi d'imparcialitat, amb especial atenció a l'acompliment de la perícia en l'examen criminològic en el context de l'execució penal. Finalment, considerem la possibilitat que els psicòlegs tinguin pressentiments i que l'existència d'intuïcions en el procés de presa de decisions pugui (i) reflectir l'allunyament del perit judicial de la pràctica imparcial idealitzada pel legislador primari i (ii) aparèixer com un estigma per al condemnat analitzat en el sistema de justícia penal.

[en] This bibliographical research aims to analyze the existence of hunch, or intuition, in the psychological practice of the Brazilian judicial expert. We used American legal realism and the criminological theory of the labeling approach as our theoretical framework. To this end, we address the different ways in which a psychology professional working in Brazil relates to impartiality and neutrality. We then discuss the theory of American legal realism and the theory of the labelling approach. We relate these theoretical references to the psychologist's work as a procedural subject in the capacity of judicial expert, subject to the principle of impartiality, with a special focus on the performance of expertise in the criminological examination in the context of penal execution. Finally, we consider the possibility that psychologists have hunches and that the existence of intuition in the decision-making process may (i) reflect the departure of the judicial expert from the impartial practice idealized by the primary legislator and (ii) appear as a stigma to the convict analyzed in the context of criminal execution.
[ca] Plantegem una lectura de la pel·lícula Candyman (Nia DaCosta, 2021) en el marc de les aportacions de les dones afroamericanes a les traduccions de l'hospitalitat derridiana. Per aprofundir en el funcionament d'aquesta traducció, vincularem aquest concepte amb el pensament hauntològic, en especial, amb l'actualització dels postulats derridians de l'hauntologia negra. Amb aquest marc i una metodologia d'anàlisi fílmica centrada en els processos de significació formal, s'explora la transformació que proposa DaCosta del concepte d'hospitalitat. Després de l'anàlisi, es conclou que la cineasta, amb la seva reescriptura narrativa, el tractament espacial i la seva visibilització autoral mitjançant la forma fílmica, genera un marc d'exorcisme que reconceptualitza l'hospitalitat i dona veu als espectres de les violències patides per les comunitats afroamericanes estatunidenques.

[en] This paper analises Candyman (Nia DaCosta, 2021) whithin the context of African American women's contributions to the translations of Derridean hospitality. To understand how this translation works, hospitality and hauntology will be brought together, with especial interest in one of its current reformulations: black hauntology. With this framework and a narratological filmic analysis focused on the processes of visual meaning as our methodology, DaCosta's transformation of the concept of hospitality is explored. Following the analysis, it is concluded that the filmmaker, with her narrative rewriting, the spatial treatment, and her visibilisation as an author through filmic form, generates an exorcising framework which both reconceptualises hospitality and gives voice to the spectres of the violence suffered by African-American communities in the United States.