[ca] Objectiu: Realitzar un estudi amb els resultats obtinguts de dues tècniques de retinoscopia, la estàtica i la dinàmica de Merchán, comparant-les amb els resultats finals obtinguts mitjançant l'examen subjectiu monocular de la refracció, per poder determinar quina de les dues tècniques de retinoscopia és més exacte a l'hora de determinar el defecte refractiu. Selecció de la mostra: Seleccionar una mostra de 30 adolescents que compleixen amb uns criteris de inclusió: tenir una edat entre 18 i 25 anys, un defecte refractiu comprès entre +1.50D i -4.00 D valor esfèric i un valor de cilindre màxim de -2.00D, absència de problemes acomodatius, d'ambliopia i de problemes patològics. Procediment: S'ha realitzat les dues tècniques de retinoscopia anomenades anteriorment per comparar els resultats obtinguts amb el valor del subjectiu obtingut. Per confirmar que la mostra complia els criteris de inclusió s'ha realitzat unes proves necessàries: el punt pròxim de convergència, cover test, amplitud d'acomodació i flexibilitat d'acomodació. L'exploració de cada pacient s'ha realitzat en dos visites, una primera per la retinoscopia estàtica i les proves, i una segona per la retinoscopia dinàmica monocular de Merchán, per evitar resultats poc fiables. Resultats: Les dues tècniques de retinoscopia presenten uns valors de correlació de 0,96 respecte al valor del subjectiu, ja sigui en el valor de la esfera o el valor cilíndric. En l'esfera, a la recta de correlació de la retinoscopia dinàmica monocular de Merchán es forma un biaix de 0,45, disminuint l'exactitud d'aquesta tècnica. Referent al cilindre, no existeix diferències significatives entre ambdós mètodes el resultat final del subjectiu monocular. Conclusió: La retinoscopia estàtica ofereix resultats més similars als de l'examen subjectiu monocular

[es] Objetivo: Realizar un estudio con los resultados obtenidos de dos técnicas de retinoscopia, la estática y la dinámica de Merchán, comparándolas con los resultados finales obtenidos mediante el examen subjetivo monocular de la refracción, para poder determinar cuál de las dos técnicas de retinoscopia es más exacta a la hora de determinar el defecto refractivo. Selección de la muestra: Seleccionar una muestra de 30 adolescentes que cumplen con unos criterios de inclusión: tener una edad entre 18 y 25 años, un defecto refractivo comprendido entre + 1.50D y -4.00 D valor esférico y un valor de cilindro máximo de -2.00D, ausencia de problemas acomodativos, de ambliopía y de problemas patológicos. Metodología: Se ha realizado las dos técnicas de retinoscopia nombradas anteriormente para comparar los resultados obtenidos con el valor del subjetivo. Para confirmar que la muestra cumplía los criterios de inclusión se ha realizado unas pruebas necesarias: el punto próximo de convergencia, cover test, amplitud de acomodación y flexibilidad de acomodación. La exploración de cada paciente se ha realizado en dos visitas, una primera para la retinoscopia estática y las pruebas, y una segunda para la retinoscopia dinámica monocular de Merchán, para evitar resultados poco fiables. Resultados: Las dos técnicas de retinoscopia presentan unos valores de correlación de 0,96 con respecto al valor del subjetivo, ya sea en el valor de la esfera o el valor cilíndrico. En la esfera, en la recta de correlación de la retinoscopia dinámica monocular de Merchán se forma un sesgo de 0,45, disminuyendo la exactitud de esta técnica. Referente al cilindro, no existe diferencias significativas entre ambos métodos el resultado final del subjetivo monocular. Conclusiones: La retinoscopia estática ofrece resultados más similares a los del examen subjetivo monocular