[ca] La finalitat darrera de la nostra recerca ha estat aprofundir la comprensió de les nocions d' "escriptura" i de "defora", i reflexionar sobre els lligams que s'estableixen entre elles a partir de Maruice Blanchot, tot intentant comprendre el relleu filosòfic de la seva obra. Una lectura fenomenològica de la seva obra –ja proposada amb anterioritat per alguns estudis sobre l'escriptor francès, i especialment pels de Zarader i De Gramont-, unida a un aprofundiment de la qüestió de l'experiència, del testimoniatge i del judaisme com a imatge del "defora" i com a radicalització ètica de la "diferència", ens han permès enunciar la hipòtesi que orientaria el nostre estudi: l'obra de Maurice Blanchot indicaria que l'escriptura, tal com es mostra en l'experiència originària de l'espai literari, suspèn els límits de l'experiència possible i testimonia una diferència que convoca un defora inscrit en l'escriptura mateixa, i en particular en l'escriptura en tant que element essencial de la tradició jueva. Hem pres en consideració les aportacions d'una aital perspectiva fenomenològica intentant comprendre l'obra de Blanchot –sobretot l'obra crítica, però també l'obra de caràcter pròpiament literari, a causa de la recerca que aquesta conté implícitament- com un accés a les coses literàries mateixes. Aquest accés esdevé, no obstant això, excèntricament fenomenològic, perquè depassa tota fenomenologia possible, ja que l'espai literari es mostra justament com una posada en qüestió de la noció mateixa d'experiència i com una obertura d'aquesta vers l' "impossible". Hem reconegut finalment aquest impossible en la formulació blanchotiana del "defora", i el defora mateix com un aprofundiment de la qüestió epocal de la "diferència", tal com aquesta és proposada amb força en l'obra de Blanchot d'acord amb una relectura ben particular de la tradició jueva. Aquest és el pla de treball que ens ha permès articular filosòficament el pensament de Blanchot i que ha donat forma a aquest estudi. Després d'unes consideracions metodològiques, un estudi biobibliogràfic i un estat de la recepció de l'obra de Blanchot, hem estructurat el treball en tres grans parts, que aborden respectivament l'experiència de l'escriptura en l'espai literari, el depassament de les condicions de tota experiència possible en aquesta experiència "(de l') impossible" i el testimoniatge del "defora" com a radicalització de la qüestió epocal de la diferència, en estreta relació amb la lectura blanchotiana de la tradició jueva.

[es] La finalidad última de nuestra investigación ha sido profundizar la comprensión de las nociones de "escritura" y "afuera", y reflexionar sobre los lazos que se establecen entre ellas a partir de Maurice Blanchot, intentando comprender la relevancia filosófica de su obra. Una lectura fenomenológica de su obra – ya propuesta con anterioridad por algunos estudios sobre el escritor francés, y especialmente por los de Zarader y De Gramont-, unida a una profundización de la cuestión de la experiencia, del testimonio y del judaísmo como imagen del "afuera" y como radicalización ética de la "diferencia", nos han permitido enunciar la hipótesis que orientaría nuestro estudio: la obra de Maurice Blanchot indicaría que la escritura, tal como se muestra en la experiencia originaria del espacio literario, suspende los límites de la experiencia posible y da testimonio de una diferencia que convoca un afuera inscrito en la escritura misma, y en particular en la escritura en tanto que elemento esencial de la tradición judía. Hemos tomado en consideración las aportaciones de tal perspectiva fenomenológica intentando comprender la obra de Blanchot –sobre todo la obra crítica, pero también la obra de carácter propiamente literario, a causa de la búsqueda implícita que ésta contiene- como un acceso a las cosas literarias mismas. Este acceso deviene, no obstante, excéntricamente fenomenológico, porque sobrepasa cualquier fenomenología posible, ya que el espacio literario se muestra justamente como una puesta en cuestión de la noción misma de experiencia y como una apertura de ésta hacia lo "imposible". Hemos reconocido finalmente este imposible en la formulación blanchotiana del "afuera", y el afuera mismo como una profundización de la cuestión epocal de la "diferencia", tal como ésta es planteada con fuerza en la obra de Blanchot en virtud de una relectura muy particular de la tradición judía. Éste es el plan de trabajo que nos ha permitido articular filosóficamente el pensamiento de Blanchot y que ha dado forma a este estudio. Después de unas consideraciones metodológicas, un estudio biobibliográfico y un estado de la recepción de la obra de Blanchot, hemos estructurado el trabajo en tres grandes partes, que abordan respectivamente la experiencia de la escritura en el espacio literario, la superación de las condiciones de toda experiencia posible en esta experiencia "(de lo) imposible" y el testimonio del "afuera" como radicalización de la cuestión epocal de la diferencia, en estrecha relación con la lectura blanchotiana de la tradición judía.