[ca] L'envelliment, la cronicitat i la dependència estan augmentant la necessitat i la utilització dels serveis sociosanitaris a Espanya (Sañudo i Garrote, 2005). A més, l'envelliment de la població i la prevalença de les malalties cròniques determinen una important utilització de recursos hospitalaris (Dang et al., 2001), que repercuteixen en la despesa sanitària del país (Catlin et al., 2007). Davant d'aquesta situació, i en un context de crisi econòmica, el sistema sanitari espanyol es caracteritza per la fragmentació entre els diferents nivells assistencials, que dificulta la provisió d'una atenció adequada a les persones amb condicions de salut i limitacions en l'activitat de tipus crònic. L'hospital d'aguts s'ha d'adaptar als canvis que es produeixen en el seu entorn si vol ser competitiu, proporcionar una major continuïtat assistencial als pacients i augmentar la seva eficiència (Vázquez et al., 2012). La reacció a aquests canvis inclou, com ja ha passat en altres països, principalment a EUA (Wang et al., 2001; Pomeranz i Ritchie, 2012; McHugh et al., 2014), la integració vertical dels serveis sociosanitaris per part dels hospitals d'aguts. Per tant, l'hospital necessita conèixer quins factors del context, tant interns com externs, influeixen en les decisions d'IV, així com de quina manera ha d'organitzar-se perquè aquestes decisions puguin implementar amb èxit. El model contingent proposat inclou les principals relacions de formulació i implementació de les decisions estratègiques d'integració vertical i l'ajust organitzatiu com un element central. Per analitzar-les i contrastar empíricament les hipòtesis del model s'ha utilitzat la metodologia estadística d'Equacions Estructurals, mitjançant la tècnica Partial Least Squares. Les principals conclusions suggereixen que l'hospital pren les decisions sobre l'amplitud i el grau intern d'integració vertical basant-se en el seu context extern. Pel que fa a la implementació d'aquestes decisions, és la decisió sobre l'amplitud interna la que té un efecte positiu directe sobre l'eficiència i la coordinació de l'atenció prestada, efecte que millora quan s'inclou en el model l'efecte mediació dels mecanismes de coordinació o l'ajust organitzatiu.

[en] Aging, chronicity and dependency are increasing the need and the use of social health services in Spain (Sañudo and Garrote, 2005). The aging of the population and the prevalence of chronic diseases determine an important use of hospital resources (Dang et al., 2001), which have an impact on the country's health expenditure (Catlin et al., 2007). Under these circumstances, and in a context of economic crisis, the Spanish health system is characterized by the fragmentation between different levels of care. These aspects make difficult to provide adequate care to people with chronic health conditions. Acute hospitals must adapt to changes that occur in its environment in order to be competitive, provide greater continuity of care to patients and increase its efficiency (Vázquez et al., 2012). The reaction to these changes includes, as in other countries, such as the USA (Wang et al., 2001; Pomeranz and Ritchie, 2012; McHugh et al., 2014), the vertical integration of social health services by acute hospitals. In this context, hospitals need to know what internal and external factors are relevant to take vertical integration decisions, and also how they must be organized to successfully implement these decisions. In this research, a contingent model is proposed that considers the main relationships of formulation and implementation of vertical integration decisions and also the organizational adjustment. In order to test the hypotheses of the model, we have used the Partial Least Squares Structural Equation Modeling (PLS-SEM). The main conclusions suggest that the hospitals' decisions about the internal breadth and internal degree of vertical integration are based on their external context. As for the implementation of these decisions, the internal breadth has a positive direct effect on the efficiency and coordination of the care given to the patients. This effect improves when the model considers the mediation effect of coordination mechanisms or the organizational adjustment.