[ca] La professió de llevadora es troba emmarcada dins de les considerades professions femenines, on el nombre d'homes que l'exerceixen és una minoria. Això és degut a la càrrega pràctica i simbòlica de la matroneria, associada a allò femení i al significat atorgat a la maternitat, ja que històrica i socialment ha estat i és un treball de dones i per a dones; on els homes han tingut un paper residual. Concretament a Catalunya, on es centra aquesta investigació, només 27 de 1.058 professionals matrones són homes; el que representa el 2.55% del total, reproduint la segregació laboral per sexes i les desigualtats de gènere. D'aquesta manera, aquesta tesi s'afegeix a l'escassa literatura existent sobre masculinitats i treball, i més concretament sobre homes en professions femenines; específicament sobre homes matrons. Com a objectius principals s'analitzen els processos de socialització, les motivacions, les influències personals i les trajectòries acadèmiques en l'elecció de la professió d'homes matrons a Catalunya. Tanmateix, s'indaga sobre les pràctiques de gènere professionals i personals, i es visibilitzen avantatges i penalitzacions de gènere en exercir aquesta professió feminitzada. Igualment, aporta elements per a la comprensió dels processos de segregació i discriminació ocupacional que mantenen una forta presència a la nostra societat. Per respondre a aquests objectius s'ha realitzat una investigació qualitativa de caràcter etnogràfic mitjançant la realització de 14 relats de vida a matrons, fet que representa un 55% del total dels que treballen a Catalunya; així com 10 entrevistes semi-estructurades i un grup focal a llevadores que havien treballat amb aquests. Els principals resultats detallen que les motivacions d'entrada a la professió d'homes matrons estan determinades per diferents casuístiques, entre les quals destaquen un interès o vocació primerenca per la professió, processos de socialització no normatius en rols de gènere i rebuig a masculinitats hegemòniques associades al rol patern; però majoritàriament l'entrada a aquesta professió ve motivada per una reconstrucció de les masculinitats i experiències personals i professionals més associades a valoracions afectives i emocionals durant el cicle vital, no sent la primera elecció d'estudis i, per tant, desmitificant-ne el caràcter vocacional. D'altra banda, la professió de llevadora requereix característiques com la sensibilitat, l'empatia o la paciència, i es pensa en una dona com la més idònia. Això comporta certes discriminacions de gènere cap a homes matrons per un sector de la professió, per altres professionals i per algunes dones usuàries i les seves parelles que no accepten la presència d'un matró, o la qüestionen. Davant d'aquestes possibles discriminacions de gènere, aquests adopten intervencions que necessiten més temps i precaució per acostar-se al cos físic i emocional de la dona en comparació de les seves companyes. Igualment, expressen la necessitat de demostrar més actituds i competències relacionades amb el respecte, la sensibilitat i l'escolta activa, ja que els estereotips de gènere poden seguir presents davant la figura d'un home. En definitiva, la investigació sobre homes matrons ajuda a desmitificar la tendència natural de pensar que només les dones poden acompanyar professionalment en la cura de la salut sexual i reproductiva a tot el cicle vital, i més específicament en el part, on els rols i estereotips de gènere no haurien de ser un impediment perquè els homes es dediquin professionalment a la matroneria.

[es] La profesión de matrona se encuentra enmarcada dentro de las consideradas profesiones femeninas, donde el número de hombres que la ejercen es una minoría. Esto se debe a la carga práctica y simbólica de la matronería, asociada a lo femenino y al significado otorgado a la maternidad, puesto que histórica y socialmente ha sido y es un trabajo de mujeres y para mujeres; donde los hombres han tenido un papel residual. Concretamente en Cataluña, donde se centra la presente investigación, solo 27 de 1.058 profesionales matronas son hombres; lo que representa el 2.55% del total, reproduciendo la segregación laboral por sexos y las desigualdades de género. De esta manera, esta tesis se suma a la escasa literatura existente sobre masculinidades y trabajo, y más concretamente, sobre hombres en profesiones femeninas; específicamente sobre hombres matrones. Como objetivos principales se analizan los procesos de socialización, las motivaciones, las influencias personales y las trayectorias académicas en la elección de la profesión de hombres matrones en Cataluña. Asimismo, se indaga sobre las prácticas de género profesionales y personales, y se visibilizan ventajas y penalizaciones de género al ejercer esta profesión feminizada. Igualmente, aporta elementos para la comprensión de los procesos de segregación y discriminación ocupacional que mantienen una fuerte presencia en nuestra sociedad. Para responder a estos objetivos se ha realizado una investigación cualitativa de carácter etnográfico mediante la realización de 14 relatos de vida a matrones, lo que representa un 55% del total de los que trabajan en Cataluña; así como 10 entrevistas semi-estructuradas y un grupo focal a matronas que habían trabajado con estos. Los principales resultados detallan que las motivaciones de entrada a la profesión de hombres matrones vienen determinadas por diferentes casuísticas, entre las que destacan un interés o vocación temprana por la profesión, procesos de socialización no normativos en roles de género y rechazo a masculinidades hegemónicas asociadas al rol paterno; pero mayoritariamente la entrada a dicha profesión viene motivada por una reconstrucción de las masculinidades y experiencias personales y profesionales más asociadas a valoraciones afectivas y emocionales durante el ciclo vital, no siendo la primera elección de estudios y, por lo tanto, desmitificando su carácter vocacional. Por otra parte, la profesión de matrona requiere características como la sensibilidad, la empatía o la paciencia, y se piensa en una mujer como la más idónea. Esto comporta ciertas discriminaciones de género hacia hombres matrones por un sector de la profesión, por otros(as) profesionales y por algunas mujeres usuarias y sus parejas que no aceptan la presencia de un matrón, o la cuestionan. Ante estas posibles discriminaciones de género, estos adoptan intervenciones que precisan un mayor tiempo y precaución para acercarse al cuerpo físico y emocional de la mujer en comparación con sus compañeras matronas. Igualmente, expresan la necesidad de demostrar mayores actitudes y competencias relacionadas con el respeto, la sensibilidad y la escucha activa, debido a que los estereotipos de género pueden seguir presentes ante la figura de un hombre. En definitiva, la investigación sobre hombres matrones ayuda a desmitificar la tendencia natural de pensar que solo las mujeres pueden acompañar profesionalmente en el cuidado de la salud sexual y reproductiva en todo el ciclo vital, y más específicamente en el parto, donde los roles y estereotipos de género no deberían ser un impedimento para que los hombres se dediquen profesionalmente a la matronería.