[ca] Des de les primeres cabanes fins als gratacels contemporanis, l'entorn construït ha estat projectat tenint en compte un element inevitable: la gravetat terrestre. Un fenomen físic fonamental en el disseny arquitectònic al llarg de la història, que condiciona la disposició material de totes les formes de vida, incloent-nos a nosaltres mateixos, i de totes les formes inorgàniques, incloent els entorns arquitectònics que construïm per habitar. Però, què passaria si aquest element essencial canviés o desaparegués? Durant tota la història de l'arquitectura aquesta ha estat una fantasia que ha fet volar la imaginació dels arquitectes, pensant que alliberar-se de la gravetat donaria una llibertat formal inimaginable a l'arquitectura. Avui dia ja existeixen entorns construïts a habitar: les estacions espacials. Aquestes ens han obligat a adonar-nos de què l'absència de gravetat (o microgravetat) no és tan utòpica. Suposa molts inconvenients per a la nostra salut i, a més, altera de manera fonamental la nostra percepció i relació amb l'espai. Aquest treball de recerca busca explorar com la gravetat, i sobretot la seva absència, impacta en la percepció i la configuració de l'espai i el disseny arquitectònic. En aquest context, sorgeixen diverses preguntes: Com canviaria l'arquitectura si no hi hagués gravetat i, per tant, la matèria no pesés ni tendís a caure? Com canviaria la configuració de l'espai si poguéssim generar gravetat artificial? Com podria això transformar la nostra percepció dels espais interiors i exteriors? Aquestes qüestions, on els conceptes espacials tradicionals estan invertits, obren la porta a noves formes de pensar l'arquitectura. I aquesta exploració es pot desenvolupar a través de les indagacions ja realitzades en l'àmbit de l'exploració aeroespacial.

[es] Desde las primeras cabañas hasta los rascacielos contemporáneos, el entorno construido ha sido proyectado teniendo en cuenta un elemento inevitable: la gravedad terrestre. Un fenómeno físico fundamental en el diseño arquitectónico a lo largo de la historia, que condiciona la disposición material de todas las formas de vida, incluyéndonos a nosotros mismos, y de todas las formas inorgánicas, incluyendo los entornos arquitectónicos que construimos para habitar. Pero, ¿qué pasaría si ese elemento esencial cambiara o desapareciera? Durante toda la historia de la arquitectura ésta ha sido una fantasía que ha hecho volar la imaginación de los arquitectos, pensando que liberarse de la gravedad daría una libertad formal inimaginable a la arquitectura. Hoy en día existen entornos construidos a habitar: las estaciones espaciales. Éstas nos han obligado a darnos cuenta de que la ausencia de gravedad (o microgravedad) no es tan utópica. Supone muchos inconvenientes para nuestra salud y, además, altera de forma fundamental nuestra percepción y relación con el espacio. Este trabajo de investigación busca explorar cómo la gravedad, y sobre todo su ausencia, impacta en la percepción y la configuración del espacio y el diseño arquitectónico. En este contexto, surgen varias preguntas: ¿Cómo cambiaría la arquitectura si no hubiera gravedad y, por tanto, la materia no pesara ni tendiera a caer? ¿Cómo cambiaría la configuración del espacio si pudiéramos generar gravedad artificial? ¿Cómo podría transformar nuestra percepción de los espacios interiores y exteriores? Estas cuestiones, en las que los conceptos espaciales tradicionales están invertidos, abren la puerta a nuevas formas de pensar la arquitectura. Y esta exploración puede desarrollarse a través de las indagaciones ya realizadas en el ámbito de la exploración aeroespacial.