[ca] Frederic Marès i Deulovol (Portbou, 18 de setembre de 1893 - Barcelona, 19 d'agost de 1991) és possiblement un dels personatges més interessants de la història de l'art més recent a Catalunya. Va néixer en el si d'una família de classe mitjana relacionada amb el món de la bibliofília, i que des de ben petit va estimular el seu interès per l'art. Aquest aspecte és clau per entendre la seva evolució personal i laboral, i en conseqüència la seva passió pel col·leccionisme i per l'escultura. El present treball té per objectiu principal ampliar els estudis existents sobre la figura de Marès per tal de comprendre la mentalitat del col·leccionista, els seus interessos i motivacions vers el món de les antiguitats i obres d'art. Així com establir una panoràmica del mercat d'antiguitats a la Catalunya i a l' Espanya del segle XX. L'estudi de les diverses etapes de la vida de Marès és crucial per entendre la seva formació com a col·leccionista. El punt de partida d'aquesta investigació són: La pequeña historia de mi museo; i El Mundo fascinante del coleccionismo y de las antigüedades: memorias de la vida de un coleccionista. El primer és el seu discurs d'Acadèmic Numerari a la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando, i el segon, que parteix del primer, són les seves memòries. En aquests llibres Marès narra les seves vivències i nomena alguns dels personatges que el van marcar al llarg dels anys, com per exemple el seu pare, que era llibreter de vell i tenia molts contactes amb bibliòfils d'arreu d'Europa. La proximitat a col·leccionistes des de ben menut, el trasllat de la família Marès Deulovol a Barcelona, la beca d'estudis que rep mentre és estudiant a La Llotja (i que li permet viatjar per Europa), i la Postguerra Espanyola, resumen els moments més importants de formació i culminació com a col·leccionista. No obstant això, és el tarannà únic de Marès el que determina la seva missió com a col·leccionista, i per tant el que el du a voler perpetuar la seva tasca. Per aquest motiu dóna les seves peces a diverses institucions, la més important de les quals a l'Ajuntament de Barcelona, que a més a més d'ajudar-lo a promoure el museu que du el seu nom, subvenciona l'adquisició de més obres sota el criteri de Marès. El Museu Frederic Marès conserva gran part de la seva col·lecció d'escultura hispànica, la col·lecció d'objectes "sentimentals", i des de la seva mort, l'arxiu personal. Aquest arxiu és la clau de volta de la recerca, ja que s'hi conserva major part de la seva correspondència, i per tant, informació interessant sobre els contactes que tenia. Les altres institucions que reben donacions de Marès són la Biblioteca de Catalunya, el Museu Frederic Marès de la Punta d'Arenys de Mar, el Museu d'Història de Sabadell, el Museu de la Conca de Barberà, el Museu de l'Empordà, el Museu de Montjuïc, i fora de territori català, la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando.

[es] Frederic Marès i Deulovol (Portbou, 18 de septiembre de 1893 - Barcelona, 19 de agosto de 1991) es posiblemente uno de los personajes más interesantes de la historia del arte más reciente en Cataluña. Nació en el seno de una familia de clase media relacionada con el mundo de la bibliofilia, y que desde pequeño estimuló su interés por el arte. Este aspecto es clave para entender su evolución personal y laboral, y en consecuencia su pasión por el coleccionismo y la escultura. El presente trabajo tiene por objetivo principal ampliar los estudios existentes sobre la figura de Marès para comprender la mentalidad del coleccionista, sus intereses y motivaciones hacia el mundo de las antigüedades y obras de arte. Así como establecer una panorámica del mercado de antigüedades en Cataluña y España del siglo XX. El estudio de las diversas etapas de la vida de Marès es crucial para entender su formación como coleccionista. El punto de partida de esta investigación son: La pequeña historia de mi museo; y El Mundo fascinante del coleccionismo y de las antigüedades: memorias de la vida de un coleccionista. El primero es su discurso de Académico Numerario en la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando, y el segundo, que parte del primero, son sus memorias. En estos libros Marès narra sus vivencias y nombra a algunos de los personajes que le marcaron a lo largo de los años, como su padre, que era librero de viejo y tenía muchos contactos con bibliófilos de toda Europa. La proximidad a coleccionistas desde pequeño, el traslado de la familia Marès Deulovol a Barcelona, la beca de estudios que recibe mientras es estudiante en La Llotja (y que le permite viajar por Europa), y la Postguerra Española, resumen los momentos más importantes de formación y culminación como coleccionista. Sin embargo, es el talante único de Marès el que determina su misión como coleccionista, y por tanto el que le lleva a querer perpetuar su labor. Por este motivo da sus piezas a diversas instituciones, la más importante en el Ayuntamiento de Barcelona, que además de ayudarle a promover el museo que lleva su nombre, subvenciona la adquisición de más obras bajo el criterio de Marès. El Museu Frederic Marès conserva gran parte de su colección de escultura hispánica, la colección de objetos "sentimentales", y desde su muerte, el archivo personal. Este archivo es la clave de vuelta de la investigación, ya que se conserva mayor parte de su correspondencia, y por tanto, información interesante sobre los contactos que tenía. Las otras instituciones que reciben donaciones de Marès son la Biblioteca de Cataluña, el Museo Frederic Marès de la Punta de Arenys de Mar, el Museo de Historia de Sabadell, el Museo de la Conca de Barberà, el Museo del Empordà, el Museo de Montjuïc, y fuera de territorio catalán, la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando.