[ca] La preocupació creixent per la contaminació generada pels plàstics derivats del petroli representa un dels reptes ambientals més urgents a nivell global en l'actualitat. L'ús generalitzat de plàstics en una àmplia gamma de productes, combinat amb una gestió inadequada dels residus, ha provocat una acumulació massiva d'aquests materials en entorns naturals com oceans, rius, sòls i diversos ecosistemes. Aquesta problemàtica no només afecta la biodiversitat i la qualitat de vida de les comunitats, sinó que també planteja interrogants ètics i de sostenibilitat per a les generacions presents i futures. En aquest context d'urgència ambiental, és necessari explorar i promoure solucions innovadores i sostenibles que aborden de manera integral la problemàtica dels plàstics i fomenten una cultura de reducció, reutilització i reciclatge. Dins d'aquest marc, l'art emergeix com una poderosa eina capaç de generar consciència, transformació social i ambiental, així com inspirar canvis significatius en les pràctiques individuals i col·lectives. L'article se centra en el desenvolupament d'un model d'avaluació per a l'Art Públic Participatiu que utilitza deixalles plàstiques com a material artístic. Aquest enfocament, conegut com upcycling o supra-reciclatge, té com a objectiu principal la reutilització creativa dels plàstics en la creació d'obres artístiques. A més de la seva funció estètica, aquestes obres transmeten missatges poderosos sobre sostenibilitat, consum responsable i gestió de residus. Aquest estudi analitza com l'art pot ser una eina efectiva per abordar reptes ambientals globals en transformar deixalles en recursos artístics i educatius. Per a fonamentar i enriquir aquest estudi, es recorre a diverses corrents teòriques i disciplines, que van des de la sociologia ambiental fins a la psicologia social i l'ecologia cultural. Entre les teories i enfocaments rellevants es troben la "Teoria del valor, les normes i les creences cap al medi ambient" de Stern et al. (2000), que proporciona un marc conceptual per comprendre com es construeixen i transformen les actituds i comportaments cap a l'entorn natural. A més a més, es considera la "Psicologia social dels objectes" de Mead (1932), que explora la relació entre els individus, els objectes i la identitat personal en el context de la societat contemporània. A més, s'aborda la "Teoria de la Brossa" de Thompson (1979), que analitza l'evolució del valor social dels objectes, incloent les deixalles, en el context de la cultura material i el consum. La metodologia proposada per a l'avaluació d'aquests projectes artístics participatius es fonamenta en un conjunt de variables fonamentals que abasten aspectes com el grau de participació comunitària en la creació de les obres, la selecció i ús innovador de materials plàstics, l'impacte ambiental de les instal·lacions artístiques, la integració amb l'entorn urbà o natural, així com el missatge temàtic i simbòlic que transmeten les obres a l'audiència. Aquest model d'avaluació no només busca valorar la qualitat estètica i conceptual de les obres, sinó també el seu impacte social, educatiu i ambiental. Des d'una perspectiva més ampla, aquest enfocament d'Art Públic Participatiu centrat en la reutilització creativa de deixalles plàstiques representa una oportunitat única per transformar la percepció i les pràctiques relacionades amb els residus i el consum a la nostra societat. En resum, aquest article aborda el paper crucial que exerceix l'art, especialment quan s'integra en projectes participatius que inclouen la reutilització creativa de deixalles plàstiques. S'examina com aquest enfocament pot ser fonamental en la sensibilització, educació i mobilització de la societat cap a pràctiques més sostenibles i conscients. A més del seu impacte en l'àmbit artístic, aquest enfoc.

[en] The growing concern about pollution caused by petroleum-derived plastics represents one of the most pressing environmental challenges globally today. The widespread use of plastics in a wide range of products, combined with inadequate waste management, has led to massive accumulation of these materials in natural environments such as oceans, rivers, soils, and various ecosystems. This issue not only affects biodiversity and the quality of life for communities but also raises ethical and sustainability questions for present and future generations. In this context of environmental urgency, it is necessary to explore and promote innovative and sustainable solutions that comprehensively address the plastics issue and foster a culture of reduction, reuse, and recycling. Within this framework, art emerges as a powerful tool capable of raising awareness, driving social and environmental transformation, and inspiring significant changes in individual and collective practices. The article focuses on developing an evaluation model for Participatory Public Art that uses plastic waste as an artistic material. This approach, known as Upcycling or Supra-recycling, aims primarily at creatively reusing plastics in artistic creations. In addition to their aesthetic function, these artworks convey the intent of delivering education about sustainability, responsible consumption, and waste management. This study examines how art can be an effective tool in addressing global environmental challenges by transforming waste into artistic and educational resources. To support and enrich this study, various theoretical currents and disciplines are employed, ranging from environmental sociology to social psychology and cultural ecology. Among the relevant theories and approaches are Stern et al.'s (2000) "Theory of values, norms, and beliefs towards the environment," which provides a conceptual framework for understanding how attitudes and behaviors toward the natural environment are constructed and transformed. Also considered is Mead's (1932) "Social psychology of objects," which explores the relationship between individuals, objects, and personal identity in the context of contemporary society. Furthermore, Thompson's (1979) "Theory of waste" is addressed, analyzing the evolution of the social value of objects, including waste, in the context of material culture and consumption. The methodology proposed for evaluating these participatory art projects is based on a set of fundamental variables that cover aspects such as the degree of community participation in creating the artworks, the innovative selection and use of plastic materials, the environmental impact of artistic installations, integration with the urban or natural environment, as well as the thematic and symbolic message conveyed by the artworks to the audience. This evaluation model not only seeks to assess the aesthetic and conceptual quality of the artworks but also their social, educational, and environmental impact. From a broader perspective, this approach of Participatory Public Art focused on creatively reusing plastic waste represents a unique opportunity to transform perceptions and practices related to waste and consumption in our society. In summary, this article addresses the crucial role that art plays, especially when integrated into participatory projects that involve creatively reusing plastic waste. It examines how this approach can be fundamental in raising awareness, educating, and mobilizing society towards more sustainable and conscious practices. In addition to its impact in the artistic realm, this approach significantly contributes to building a culture of respect and care for the environment and natural resources. &nbsp;