[ca] El virus de l'hepatitis delta (VHD) es un virus d'ARN que requereix de l'antigen de superfície del virus de l'hepatitis B (HBsAg) per completar el seu cicle replicatiu. Aquest virus es l'agent etiològic de l'hepatitis delta, la forma més greu d'hepatitis viral en humans, que s'estima que afecta un total de 15 a 20 milions de persones en tot el món. El genoma del VHD es una molècula d'ARN d'una sola cadena, circular, al voltant de 1700 nucleòtids i de polaritat negativa. Aquest genoma codifica solament una proteïna, l'antigen delta (HDAg), que té dos isoformes (la llarga i la curta) generades gracies a una modificació postranscripcional (desaminació) durant la replicació viral, que canvia el codó 196 de stop (TAG) a l'aminoàcid W (TGG). Aquest procés també es coneix com edició i està catalitzat per la adenosina desaminasa que actua sobre ARN 1 (ADAR-1). A més a més el genoma conte un domini amb activitat enzimàtica capaç de processar al propi genoma (autoescisió), essencial per la replicació viral, la ribozima. L'objectiu principal d'aquesta tesi ha sigut estudiar la quasiespècies del VHD mitjançant seqüenciació massiva (NGS), analitzant la conservació o variabilitat de les regions funcionals del virus, corresponents al HDAg (quantificació de la seva edició) y a la ribozima. En el primer estudi es va incloure una mostra de plasma de 4 pacients amb hepatitis delta crònica, per validar la quantificació de percentatges de poblacions de genomes editats i no editats per NGS, comparant-la amb la metodologia de seqüenciació Sanger dels productes de la clonació. A més a més, es va estudiar la precisió i la sensibilitat de la NGS, utilitzant barreges de diferents proporcions de productes de clonació editats i no editats, i es van observar els patrons de canvis nucleotídics per analitzar si l'edició es un fenomen general que té lloc a tota la regió codificant del HDAg analitzada. Per altra banda, en el segon estudi es van incloure 36 mostres de plasma de 12 pacients amb hepatitis delta crònica y es va analitzar el grau de conservació o variabilitat de la quasiespècies en les regions analitzades del HDAg i de la ribozima. A més a més es va determinar l'existència de patrons de mutacions a nivell aminoacídic en el HDAg. Mitjançant els resultats obtinguts s'ha demostrat que la NGS es una metodologia útil per detectar proporcions de genomes del VHD editats i no editats, més sensible i precisa que la seqüenciació Sanger dels productes de clonació. També s'ha observat que el fenomen d'edició en la regió codificant del HDAg podria no ser exclusiu de la posició d'edició. A més a més els resultats van mostrar que la regió del HDAg es variable i que els patrons de mutacions aminoacídiques generalment podrien estar relacionats amb l'escapament del sistema immunitari, possiblement sense afectar significativament la funcionalitat de les regions del HDAg on es troben. Per últim, s'ha observat que la regió de la ribozima conté un elevat nivell de conservació a la seva seqüència.

[es] El virus de la hepatitis delta (VHD) es un virus de ARN que requiere del antígeno de superficie del virus de la hepatitis B (HBsAg) para completar su ciclo replicativo. Este virus es el agente etiológico de la hepatitis delta, la forma más grave de hepatitis viral en humanos, que se estima que afecta un total de 15 a 20 millones de personas en todo el mundo. El genoma del VHD es una molécula de ARN de una sola hebra, circular, de alrededor de 1700 nucleótidos y de polaridad negativa. Este genoma codifica tan solo una proteína, el antígeno delta (HDAg), que tiene dos isoformas (la larga y la corta) generadas gracias a una modificación postranscripcional (desaminación) durante la replicación viral, que cambia el codón 196 de stop (TAG) al aminoácido W (TGG). Este proceso también se conoce como edición y está catalizado por la adenosina desaminasa que actúa sobre ARN 1 (ADAR-1). Además el genoma contiene un dominio con actividad enzimática capaz de procesar al propio genoma (autoescisión), esencial para la replicación viral, la ribozima. El objetivo principal de esta tesis ha sido estudiar la quasiespecies del VHD mediante secuenciación masiva (NGS), analizando la conservación o variabilidad de las regiones funcionales del virus, correspondientes al HDAg (cuantificando su edición) y a la ribozima. En el primer estudio se incluyó una muestra de plasma de 4 pacientes con hepatitis crónica delta, para validar la cuantificación de porcentajes de poblaciones de genomas editados y no editados por NGS, comparándola con el método de secuenciación Sanger de los productos de clonación. Además, se estudió la precisión y sensibilidad de la NGS, utilizando mezclas de diferentes proporciones de productos de clonación editados y no editados, y se observaron los patrones de cambios nucleotídicos para analizar si la edición es un fenómeno general que tiene lugar en toda la región codificante del HDAg analizada. Por otro lado, en el segundo estudio se incluyeron 36 muestras de plasma de 12 pacientes con hepatitis crónica delta y se analizó el grado de conservación o variabilidad de la quasiespecies en las regiones analizadas del HDAg y de la ribozima. Además se determinó la existencia de patrones de mutaciones a nivel aminoacídico en el HDAg. Mediante los resultados obtenidos se ha demostrado que la NGS es un método útil para detectar proporciones de genomas del VHD editados y no editados, más sensible y preciso que la secuenciación Sanger de los productos de clonación. También se ha observado que el fenómeno de edición en la región codificante del HDAg podría no ser exclusivo de la posición de edición. Además, los resultados mostraron que la región del HDAg es variable y que los patrones de mutaciones aminoacídicas generalmente podrían estar relacionados con el escape al sistema inmunitario, posiblemente sin afectar significativamente la funcionalidad de las regiones del HDAg donde se encuentran. Por último, se ha observado que la región de la ribozima contiene un elevado nivel de conservación en su secuencia nucleotídica.