[ca] L'adaptació de la fòria és un mecanisme compensatori que estabilitza l'alineament binocular cap a l'ortofòria en resposta a una fixació prolongada o demanda visual, i prevé l'aparició de molèsties després d'un esforç de convergència prolongat. Per estimar l'adaptació de la fòria, durant 7 minuts de visió binocular sostinguda, es realitzen diverses mesures de la fòria induïda en col·locar un prisma de 6Δ en un o ambdós ulls per mesurar el canvi en l'alineament ocular dissociat. Els subjectes amb visió binocular normal s'adapten a les heterofòries induïdes pel prisma, mentre que els subjectes amb anomalies en la visió binocular sovint no ho fan. L'objectiu de l'estudi va ser avaluar la funcionalitat de la prova en reduir el període d'adaptació del prisma de 7 a 3 minuts i identificar valors fora del normal en comparar pacients infantils amb condicions de binocularitat normal i insuficiència de convergència. Un grup de 12 nens amb desenvolupament típic va participar en l'experiment, dels quals 7 tenien insuficiència de convergència. Es van comparar les ràtios d'adaptació entre els dos grups i es van observar diferències significatives tant en ΔBN, P = 0.007, com en ΔBT, P = 0.020. Basant-se en els resultats d'aquesta prova, 3 minuts són suficients per detectar diferències significatives entre els dos grups, observant una reducció general de l'adaptació de la fòria en pacients amb insuficiència de convergència. Estudis futurs podrien considerar el mateix experiment amb una mida de mostra més gran per validar aquests resultats i poder realitzar la prova tant en nens com en adults en la pràctica optomètrica de rutina.

[es] La adaptación de la foria es un mecanismo compensatorio que estabiliza el alineamiento binocular hacia la ortoforia en respuesta a una fijación prolongada o demanda visual, y previene la aparición de molestias después de un esfuerzo de convergencia prolongado. Para estimar la adaptación de la foria, durante 7 minutos de visión binocular sostenida, se realizan varias mediciones de la foria inducida al colocar un prisma de 6Δ en uno o ambos ojos para medir el cambio en el alineamiento ocular disociado. Los sujetos con visión binocular normal se adaptan a las heteroforias inducidas por el prisma, mientras que los sujetos con anomalías en la visión binocular frecuentemente no lo hacen. El objetivo del estudio fue evaluar la funcionalidad de la prueba al reducir el período de adaptación del prisma de 7 a 3 minutos e identificar valores fuera de lo normal al comparar pacientes infantiles con condiciones de binocularidad normal e insuficiencia de convergencia. Un grupo de 12 niños con desarrollo típico participó en el experimento, 7 de los cuales tenían insuficiencia de convergencia. Se compararon los ratios de adaptación entre los dos grupos y se observaron diferencias significativas tanto en ΔBN, P= 0.007, como en ΔBT, P=0.020. Basándose en los resultados de esta prueba, 3 minutos son suficientes para detectar diferencias significativas entre los dos grupos, observando una reducción general de la adaptación de la foria en pacientes con insuficiencia de convergencia. Estudios futuros podrían considerar el mismo experimento con un tamaño de muestra más grande para validar estos hallazgos y poder realizar la prueba tanto en niños como en adultos en la práctica optométrica de rutina.