BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] L'estudi acadèmic de la Història és, indubtablement, una prerrogativa del món universitari actualment, però aquest no ha estat sempre el cas. Aquest article presenta els resultats d'un estudi sobre la historiografia dels "aficionats" i dels "erudits" entre el 1860, data de publicació de la Historia de Cataluña de Víctor Balaguer, fins el 1980, el moment de la creació del Servei d'Arqueologia de Catalunya i la conseqüent extinció d'aquest fenomen. Per fer viable la recerca, s'ha pres com a subjecte d'estudi de les ciutats romanes de Blandae, Iluro, Baetulo i Barcino i s'ha dividit l'espai cronològic en tres fases diferents. A través de les interpretacions que es van desenvolupant sobre el fenomen urbà romà s'han pogut entendre les intencionalitats polítiques, acadèmiques i culturals de cada fase historiogràfica, i com ha anat evolucionant l'estudi no universitari del nostre passat. Paraules clau: Historiografia, civitas, Renaixença, Noucentisme, Laietània

[es] El estudio académico de la historia es, sin lugar a dudas, una prerrogativa del mundo universitario actualmente, pero esto no ha sido siempre así. El artículo presenta los resultados de un estudio sobre la historiografiá de los "aficionados" y de los "eruditos" entre 1860, fecha de publicación de la&nbsp;Historia de Cataluña&nbsp; de Víctor Balaguer, hasta 1980, el momento de la creación del Servei d'Arqueologia de Catalunya y la consecuente extinción de este fenómeno. Para poder desarrollar la investigación, se ha tomado como objeto de estudio las ciudades romanas de&nbsp;Blandae, Ilura, Baetulo y Barcino, y se ha dividido el espacio cronológico en tres fases diferentes. A través de las interpretaciones que se van desarrollando sobre el fenomeno urbano romano se han podido entender las intencionalidades políticas, académicas y culturales de cada fase historiográfica, y como ha ido evolucionando el estudio no universitario de nuestro pasado. Palabras clave:&nbsp;Historiografía,&nbsp;civitas,&nbsp;Renaixença, Novecentismo, Laietània
[ca] Aquest article examina les tensions entre pagesos i empresaris en el context de la desforestació a l'Amazònia colombiana durant el període 2011-2021, en el marc del neoliberalisme i el capitalisme perifèric. L'objectiu central és analitzar l'efectivitat de les polítiques governamentals per abordar la desforestació, específicament l'operació Artemisa implementada pel govern d'Iván Duque. La conclusió principal destaca que la desforestació a Colòmbia està íntimament relacionada amb les forces del mercat global i el desenvolupament del capitalisme perifèric al país. Les activitats econòmiques, especialment l'agroindústria extensiva amb l'exportació de productes com cafè, tabac, banana i coca, han estat fonamentals per a l'economia nacional. A més, han portat a la despulla de terres via acumulació originària, cosa que ha contribuït a la guerra civil interna i al desplaçament forçat de camperols. Com a conseqüència, grups de colons han buscat mitjans de subsistència a zones de frontera, impulsant nous projectes productius agraris. L'article emfatitza la necessitat d'abordar la desforestació i la protecció del medi ambient des d'una perspectiva més holística i sostenible, considerant les implicacions socials, econòmiques i ambientals de les polítiques i activitats econòmiques a la regió amazònica colombiana. És essencial distingir entre la desforestació legal i il·legal i comprendre com el capitalisme perifèric i l'agroindústria extensiva han influït en aquesta problemàtica.

[es] Este artículo examina las tensiones entre campesinos y empresarios en el contexto de la deforestación en la Amazonia colombiana durante el período 2011-2021, en el marco del neoliberalismo y el capitalismo periférico. El objetivo central es analizar la efectividad de las políticas gubernamentales para abordar la deforestación, específicamente la operación Artemisa implementada por el gobierno de Iván Duque. La conclusión principal destaca que la deforestación en Colombia está íntimamente relacionada con las fuerzas del mercado global y el desarrollo del capitalismo periférico en el país. Las actividades económicas, especialmente la agroindustria extensiva con la exportación de productos como café, tabaco, banano y coca, han sido fundamentales para la economía nacional. Además, han llevado al despojo de tierras vía acumulación originaria, lo que ha contribuido a la guerra civil interna y al desplazamiento forzado de campesinos. Como consecuencia, grupos de colonos han buscado medios de subsistencia en zonas de frontera, impulsando nuevos proyectos productivos agrarios. El artículo enfatiza la necesidad de abordar la deforestación y la protección del medio ambiente desde una perspectiva más holística y sostenible, considerando las implicaciones sociales, económicas y ambientales de las políticas y actividades económicas en la región amazónica colombiana. Es esencial distinguir entre la deforestación legal e ilegal, y comprender cómo el capitalismo periférico y la agroindustria extensiva han influido en esta problemática.
[ca] El present treball, encarregat en el Màster en Disseny Urbà de la Universitat de Barcelona, presenta una línia base d'investigació desenvolupada en el període de crisi de la COVID19, mitjançant l'eina Google Earth, que pretén donar una lectura ràpida de dos dels tretze barris que conformen el districte de Nou barris de Barcelona: Can Peguera i Turó de la Peira.Tots dos barris han estat un punt d'acollida d'una part important de la immigació de la ciutat de Barcelona. D'una banda, el barri Can Peguera té el seu origen en el projecte de reubicació en l'any 1929 amb el qual es pretenia reubicar els obrers que vivien en barraques a Montjuïc, en grups d'habitatges coneguts popularment com cases barates.Com a resultat de el desenvolupisme franquista, el territori del Turó de la Peira va ser urbanitzat en l'any 1955 emparat per un pla parcial en el marc de el pla comarcal de 1953; la qual cosa va generar una especulació urbanística descontrolada i l'ús de materials de baixa qualitat la qual cosa es va evidenciar amb l'enfonsament, a la dècada de 1980, per aluminosi del primer edifici d'habitatges al Carrer Cadí al Turó de la Peira.Sota aquest context s'han establert criteris d'investigació en funció de l'evolució històrica territorial, les característiques socioeconòmiques bàsiques, planejaments urbanístics aplicats, l'anàlisi dels sistemes connectivitat i l'anàlisi de la morfologia de la mateixa mitjançant l'anàlisi de l'espai públic a ull d'àguila utilitzant Google Earth ja que no es podia transitar pel territori.

[es] El presente trabajo, encargado en el Máster en Diseño Urbano de la Universitat de Barcelona, presenta una línea base de investigación desarrollada en el periodo de crisis de la COVID19, mediante la herramienta Google Earth, que pretende dar una lectura rápida de dos de los trece barrios que conforman el distrito de Nou Barris de Barcelona: Can Peguera y Turó de la Peira.Ambos barrios han sido un punto de acogida de una parte importante de la inmigación de la ciudad de Barcelona. Por un lado, el barrio Can Peguera tiene su origen en el proyecto de reubicación en el año 1929 con el cual se pretendía reubicar a los obreros que vivían en chabolas en Montjuïc, en grupos de viviendas conocidas popularmente como casas baratas.Como resultado del desarrollismo franquista, el territorio de Turó de la Peira fue urbanizado en el año 1955 amparado por un Plan Parcial en el marco del Plan Comarcal de 1953; lo cual generó una especulación urbanística descontrolada y el uso de materiales de baja calidad lo cual se evidenció con el hundimiento, en la década de 1980, por aluminosis del primer edificio de viviendas en la Calle Cadí en el Turó de la Peira.Bajo este contexto se han establecido criterios de investigación en función de la evolución histórica territorial, las características socioeconómicas básicas, planeamientos urbanísticos aplicados, el análisis de los sistemas conectividad y el análisis de la morfología del mismo mediante el análisis del espacio público a ojo de águila utilizando Google Earth ya que no se podía transitar por el territorio.
[ca] L'ús de la construcció interrogativa ¿qué diciendo? a la regió andina ha cridat l'atenció de diferents autors per la seva singularitat. Considerat com un interrogatiu de causa, s'assumeix que l'ocupació es deu a un calc sintàctic del quítxua. No obstant això, les dades empíriques suggereixen diferents ocupacions formades sobre la base de decir amb valors modals de posicionament epistèmic. En aquesta contribució revisem la combinació decir + gerundi i el seu equivalent quítxua niy+ -spa en diferents contextos sintàctics i funcionals en un corpus de la regió andina. Els resultats revelen la confluència de diversos factors en l'ús de ¿qué diciendo?. Primer, constatem l'ús de "decir" com a recurs epistèmic cognitiu. Segon, la forma amb gerundi experimenta un procés de gramaticalització orientat cap a un esquema cuotatiu, el qual pot indexar raons que justifiquen un punt de vista i, a vegades, té caràcter avaluatiu. Tercer, aquestes ocupacions són el resultat d'un procés dinàmic entre totes dues llengües clarament interrelacionat.

[es] El empleo de la construcción interrogativa ¿qué diciendo? en la región andina ha llamado la atención de diferentes autores por su singularidad. Considerado como un interrogativo de causa, se asume que el empleo se debe a un calco sintáctico del quechua. No obstante, los datos sugieren diferentes empleos formados en base a DECIR empleado con valores modales-epistémicos. En esta contribución revisamos los empleos de la combinación decir + gerundio y su equivalente quechua niy + -spa en diferentes contextos sintácticos y funcionales en base a datos de la región andina. Los resultados dan cuenta de la confluencia de varios factores en los empleos de decir como recurso epistémico cognitivo y de procesos de gramaticalización del gerundio hacia empleos justificativos con carácter epistémico bajo el esquema cuotativo.
[ca] L'objectiu d'aquest treball és analitzar com s'ha definit l'avaluació de l'aprenentatge, en especial el sistema d'Avaluació Continuada (AC), a la diplomatura en Gestió i Administració Pública de la Universitat de Barcelona. Aquesta diplomatura va ser pionera en aquesta universitat a l'hora d'implementar les directrius de la Espai Europeu d'Educació Superior (EEES) i, per tant, representa un bon estudi de cas per tal de verificar si un dels punts clau de l'EEES s'ha assolit o no amb èxit. A partir de les dades obtingudes dels plans docents, elaborats pel professorat de cada assignatura, constatem que el sistema d'AC ha estat acceptat ampliament de forma progressiva, fins el punt que en l'actualitat és la fórmula d'avaluació aplicada per pràcticament la totalitat del professorat -seguint així els protocols fixats per la Facultat de Dret a la que està adscrit l'ensenyament. No obstant, trobem una alta dispersió en com es defineix l'Avaluació Continuada: sembla que no hi ha una visió unificada de com s'ha de dur a terme..Aquesta dispersió sembla que tendeixi a reduir-se d'un curs a l'altre i suggereix alguns interrogants sobre la conveniència d'establir alguns criteris comuns, tenint en compte el potencial de l'AC com a eina pedagògica. Observem, també, que el sistema d'Avaluació Única, a la que l'alumnat té dret a optar, és una opció triada per una minoria; el professorat la defineix habitualment com una sola prova de caire teòric i/o pràctic, amb molt poca innovació respecte dels exàmens tradicionals.

[es] El objetivo de este trabajo es analizar como se ha definido la avaluación del aprendizaje, en especial el sistema de evaluación continua, en la diplomatura de Gestión y Administración Pública de la Universidad de Barcelona. Esta diplomatura fue pionera en implementar las directrices del Espacio Europeo de Educación Superior (EEES) en esta universidad y, por tanto, representa un buen caso de estudio para verificar si una de las piedras angulares del EEES se ha alcanzado con éxito. A partir de los datos obtenidos de los planes docentes, elaborados por el profesorado de cada asignatura, constatamos que el sistema de evaluación continua ha sido ampliamente aceptado de forma progresiva; hasta el punto que en la actualidad es la fórmula de evaluación aplicada por prácticamente la totalidad del profesorado –siguiendo así los protocolos fijados por la Facultad de Derecho a la que está adscrito este estudio-. No obstante, encontramos una alta dispersión en cómo se define la evaluación continua. Parece que no existe una visión unificada sobre cómo desarrollarla; sin embargo, esta dispersión disminuye con el tiempo y sugiere algunos interrogantes sobre la conveniencia de establecer criterios comunes teniendo presente el potencial de la evaluación continua como herramienta pedagógica. Observamos, también, que el sistema de evaluación única, al que el alumnado tiene derecho a optar, es una opción escogida por una minoría; el profesorado la define habitualmente como una única prueba de carácter teórico i/o práctico y, con muy poca innovación respecto a los exámenes tradicionales.
[ca] La representació social facilita la construcció d'un model explicatiu que permet comprendre el context i els significats entorn de fenòmens, tal com la discriminació i estigma sobre aquelles persones que estan limitades d'exercir els seus drets i deures de manera plena i igualitària, com és el cas de les persones amb discapacitat psicosocial. Aquest treball contribueix a la reflexió des d'una perspectiva bioètica, per abordar els aspectes teòrics de la representació social de persones amb discapacitat psicosocial en el context de salut i des del dèficit de ciutadania que limita la participació efectiva d'aquestes persones a la societat. Es pot dir que les representacions socials que té el personal sanitari de les persones amb discapacitat psicosocial han estat influenciades per corrents teòrics del paradigma mèdic rehabilitador. Això determina el predomini d'intervencions paternalistes, ja que es considera la població vulnerable en sentit negatiu. Junt amb això, s'associa a una càrrega estigmàtica cap a persones amb trastorns de salut mental, característic del model mèdic. Al respecte, és possible considerar accions que previnguin la discriminació d'aquest grup en el context sanitari, amb el fi d'abandonar la noció "capacitista" de la discapacitat en la pràctica clínica i equilibrar els riscos i beneficis respecte a una visió que privilegia l'autonomia, A més, de prendre accions dirigides cap a la ciutadania que promouen el reconeixement de la diversitat de les societats democràtiques.

[es] La representación social facilita la construcción de un modelo explicativo que permite comprender el contexto y los significados en torno a fenómenos, tales como la discriminación y estigma sobre aquellas personas que están limitadas de ejercer sus derechos y deberes de manera plena e igualitaria, como es el caso de las personas con discapacidad psicosocial. Este trabajo contribuye a la reflexión desde una perspectiva bioética, por lo que aborda aspectos teóricos de la representación social de personas con discapacidad psicosocial en el contexto de salud y desde el déficit de ciudadanía que limita la participación efectiva de estas personas en la sociedad. Se puede decir que las representaciones sociales que se tiene el personal sanitario de las personas con discapacidad psicosocial han sido influenciadas por corrientes teóricas del paradigma médico rehabilitador. Esto determina el predominio de intervenciones paternalistas, ya que se les considera población vulnerable en sentido negativo. Junto con esto, se asocia a una carga estigmática hacia personas con trastornos de salud mental, característico del modelo médico. Al respecto, es posible considerar acciones que prevengan la discriminación de este grupo en el contexto sanitario, con el fin de abandonar la noción "capacitista" de la discapacidad en la práctica clínica y equilibrar los riesgos y beneficios en torno a una visión que privilegie la autonomía, Además, de tomar acciones dirigidas hacia la ciudadanía que promuevan el reconocimiento de la diversidad de las sociedades democráticas.
[ca] Les xarxes socials representen un nou estil de vida per als més joves. L'objectiu d"aquest estudi és identificar quins factors, vinculats a l'ús de xarxes socials i continguts digitals consumits i produïts per estudiants de secundària, intervenen en l'aplicació d'estratègies d'aprenentatge profund. Per identificar-los, es va fer un estudi quantitatiu, amb una mostra de 197 estudiants. L'instrument emprat va ser un qüestionari. Els resultats mostren una utilització escassa d'estratègies d'aprenentatge profund. La freqüència d'ús d'Instagram, Youtube i Twitter influeix en l'aplicació d'aquestes estratègies, però no TikTok o Discord/WhatsApp. Els tipus de continguts produïts no influeixen en l'execució d'aquestes estratègies, però sí els continguts consumits. Evitar la interacció amb el mòbil durant el temps d'estudi permet l'aplicació d'estratègies d'autoregulació de l'aprenentatge, elaboració visual i de resum, i de processament profund de la informació. En conclusió, aquestes troballes possibiliten partir d'evidències per poder exercir una tasca educativa i d'orientació en l'àmbit escolar ajustades a la realitat dels estudiants. Així com oferir pautes a les famílies per regular el treball acadèmic dels estudiants i supervisar els continguts digitals que consumeixen a casa.

[es] Las redes sociales representan un nuevo estilo de vida para los más jóvenes. El objetivo de este estudio es identificar qué factores, vinculados al uso de redes sociales y contenidos digitales consumidos y producidos por estudiantes de secundaria, intervienen en la aplicación de estrategias de aprendizaje profundo. Para identificarlos, se realizó un estudio cuantitativo, con una muestra de 197 estudiantes. El instrumento empleado fue un cuestionario. Los resultados muestran un escaso empleo de estrategias de aprendizaje profundo. La frecuencia de uso de Instagram, Youtube y Twitter influye en la aplicación de estas estrategias, pero no TikTok o Discord/WhatsApp. Los tipos de contenidos producidos no influyen en la ejecución de estas estrategias, pero sí los contenidos consumidos. Evitar la interacción con el móvil durante el tiempo de estudio permite la aplicación de estrategias de autorregulación del aprendizaje, elaboración visual y de resumen, y de procesamiento profundo de la información. En conclusión, estos hallazgos posibilitan partir de evidencias para poder desempeñar una labor educativa y de orientación en el ámbito escolar ajustadas a la realidad de los estudiantes. Así como, ofrecer pautas a las familias para regular el trabajo académico de los estudiantes y supervisar los contenidos digitales que consumen en casa.
[ca] La demarcació de la frontera és una part fonamental de l'inici d'aquesta, però ha estat molt escassament estudiada. A penes hi ha treballs sobre la qüestió, i en la major part dels treballs sobre fronteres es resol amb una breu al·lusió als marcs o les fites dels quals consten. La demarcació sol interpretar-se que constitueix veritablement el punt final de la fixació de la frontera, i té un efecte directe sobre el "paisatge fronterer" (borderscape). Però la demarcació és un procés en el qual els Estats sovint troben resistències de les poblacions locals, que mostren el grau del seu acord o rebuig al traçat de la frontera. Abordarem aquest estudi en el cas de la frontera hispano-portuguesa, la ratlla/raia, des de l'amollonament fins al manteniment, a escala local i estatal.

[es] La demarcación de la frontera es una parte fundamental de la puesta en pie de la misma, pero ha sido muy escasamente estudiada. Apenas hay trabajos sobre la cuestión, y en la mayor parte de los trabajos sobre fronteras se resuelve con una breve alusión a los marcos o los mojones de los que constan. La demarcación suele interpretarse que constituye verdaderamente el punto final de la fijación de la frontera, y tiene un efecto directo sobre el "paisaje fronterizo" (borderscape). Pero la demarcación es un proceso en el que los Estados a menudo encuentran resistencias de las poblaciones locales, que muestran el grado de su acuerdo o rechazo al trazado de la frontera. Abordaremos este estudio en el caso de la frontera hispano-portuguesa, la raya/raia, desde el amojonamiento hasta el mantenimiento, a escala local y estatal.
[ca] Aquest treball s'emmarca en el context dels canvis organitzatius, curriculars i culturals, que ha suposat la realització d'un disseny modular de les titulacions de grau en Educació de la UPV/EHU. En aquesta estructura curricular s'impulsa una Actividad Interdisciplinar de Mòdul (AIM), com a repte per al alumnat, alimentada per les matèries que composen l'esmentat mòdul. És concretamente l'AIM del mòdul V del Grau en Pedagogia (3r curso, 1r quadrimestre) l'objecte d'estudi d'aquesta indagació.En aquest treball s'analitza l'avaluació que l'alumnat realitza sobre l'AIM des de l'inici de la seva implantació fins al curs acadèmic 2017/18, amb la finalitat de millorar el mòdul i en conseqüència el grau en la seva totalitat. S'aborda des d'una perspectiva interpretativa, i l'instrument d'obtenció d'informació ha estat un qüestionari d' opinió que l'alumnat ha d'emplenar en finalitar el mòdul. Després de l'avaluació del mòdul V durant sis cursos acadèmics, els resultats ens permeten concloure que l'evolució de l'AIM ha estat positiva perquè ha millorat en els quatre aspectes en els que se centra l'avaluació: enfocament, informació, procedimient de treball i, ajuda i guia.

[es] Este trabajo se enmarca en el contexto de los cambios organizativos, curriculares y culturales, que ha supuesto la realización de un diseño modular de las titulaciones de grado en Educación de la UPV/EHU. En esta estructura curricular se impulsa una Actividad Interdisciplinar de Módulo (AIM), a modo de reto para el alumnado, alimentada por las materias que componen dicho módulo. Es concretamente la AIM del módulo V del Grado en Pedagogía (3° curso, 1° cuatrimestre) el objeto de estudio de esta indagación.En este trabajo se analiza la evaluación que el alumnado realiza sobre la AIM desde el inicio de su implantación hasta el curso académico 2017/18, al objeto de mejorar dicho módulo y, por ende, el grado en su totalidad. Se aborda desde una perspectiva interpretativa, y el instrumento de obtención de información ha sido un cuestionario de opinión que el alumnado rellena al finalizar el módulo.Después de la evaluación del módulo V durante seis cursos académicos, los resultados nos permiten concluir que la evolución de la AIM ha sido positiva en tanto que se ha mejorado en los cuatro aspectos en los que se centra la evaluación: enfoque, información, procedimiento de trabajo y, ayuda y guía.
[ca] L'article té com a objectiu aplicar el cicle de les polítiques públiques, mètode desenvolupat per a l'anàlisi de les polítiques públiques en general, a la política criminal. Per a això, es van utilitzar conceptes relacionats amb el dret penal i la criminologia, així com eines teòriques rellevants per a l'estudi de les polítiques públiques, com el model del pot d'escombraries, la burocràcia de carrer, entre altres. Es pretén, des d'aquesta perspectiva, ressaltar la rellevància d'equiparar la política criminal a altres polítiques públiques, permetent la construcció de nous camins analítics per a la comprensió de la qüestió criminal.

[es] El artículo tiene como objetivo aplicar el ciclo de las políticas públicas, método desarrollado para el análisis de las políticas públicas en general, a la política criminal. Para ello, se utilizaron conceptos relacionados con el derecho penal y la criminología, así como herramientas teóricas relevantes para el estudio de las políticas públicas, como el modelo del bote de basura, la burocracia callejera, entre otras. Se pretende, desde esta perspectiva, resaltar la relevancia de equiparar la política criminal a otras políticas públicas, permitiendo la construcción de nuevos caminos analíticos para la comprensión de la cuestión criminal.