[ca] Aquesta tesi es basa en l'anàlisi i interpretació qualitativa i reflexiva dels recursos narratius, visuals i sonors que articulen els assajos cinematogràfics "Diary" (1973-1983), "Updated Diary" (1990-1999) i "My Stills" (1952-2002), per descriure les poètiques de l'interval que el seu autor, el cineasta, fotògraf i artista visual brasiler-israelià David Perlov (Rio de Janeiro, 1930 - Tel Aviv, 2003) desplega per representar el desarrelament. El conjunt d'aquests diaris conforma un corpus cinematogràfic únic; un film-fleuve de prop de deu hores que canalitza l'experiència quotidiana de Perlov al llarg de cinquanta anys de la seva vida i esdevé un monumental passatge que connecta els diversos plans en els què oscil·la la realitat representada pel cineasta, entre ells, la seva intimitat afectiva i personal, la seva identitat com a nòmada i les crisis i conflictes bèl·lics en els que Israel es va veure involucrat durant la segona meitat de segle XX. Per modelar una subjectivitat fracturada i en trànsit, Perlov convoca una diversitat d'estratègies assagístiques d'autorepresentació que operen tant a nivell discursiu, com estètic i polític, i que travessen les diverses manifestacions artístiques que va conrear al llarg de la seva vida. Així, les recerques expressives que emprenen els seus diaris recullen elements propis no tan sols de les arts cinematogràfiques, sinó també de la fotografia, la pintura, la literatura i la música. Per aquest motiu la mirada documental de Perlov comporta una gran complexitat audiovisual, rica en girs intertextuals, gests, rostres, cossos, trajectòries, espais, coses, cases, sons, veus i reflexions que s'imbriquen formant un teixit fílmic obert, fluid i intersticial. La investigació aspira a interrogar aquesta multiplicitat de recursos des d'una aproximació interrelacional que examini aquelles pràctiques intersticials que formulen una estètica de l'interval característica en els diaris de Perlov. A partir d'aquest enfocament i fruit de la correspondència entre teoria i anàlisi, la tesi proposa delimitar el concepte de "imatge frontissa" per simbolitzar els passatges, relacions i tensions entre vida i art; entre el privat i el públic; interior i exterior; dins i fora —metaforitzats a la llar i al carrer-; entre el domèstic i el polític; la microhistòria i la macrohistòria; el temps passat i el temps present; entre l'univers dels vius i l'univers dels morts; entre el jo i els altres; entre desterraments i retorns; entre nomadismes, fronteres, pàtries i ciutats (Tel Aviv, Sâo Paulo, Rio de Janeiro, Belo Horizonte, París); pertinença i desarrelament, entre la imatge fixa i la imatge en moviment; entre tecnologies analògiques —el cel·luloide— i dispositius electromagnètics -el vídeo-; entre so i sentit; veu i paraula, per esmentar alguns dels múltiples trànsits a través dels llindars que ens ofereix l'obra de Perlov. Entre d'altres elements, la poètica intersticial de la imatge frontissa es tradueix visualment en la persistent presència de finestres, portes i llindes, com xarneres que regulen els fluxos entre els diferents universos de representació entrellaçats en els diaris de Perlov i les relacions que operen a la problematització del seu desarrelament i estrangeria substancials.

[en] This thesis is based on a qualitative and reflexive analysis in order to interpret the narrative, visual and sound resources that articulate the cinematographic essays "Diary" (1973-1983), "Updated Diary" (1990-1999) and "My Stills" (1952-2002). These operations seek to describe the poetics of the interval that its author, Brazilian-Israeli filmmaker, photographer and visual artist, David Perlov (Rio de Janeiro, 1930 - Tel Aviv, 2003), displays to represent his uprooting. The set of these diaries forms a unique cinematographic corpus; a filme-fleuve of around ten hours that shapes the daily experience of Perlov throughout fifty years of his life, and becomes a monumental passage that connects the different spheres in which his reality oscillates: his affective and personal intimacy, his identity as a nomad and the crises and wars in which Israel was involved during the second half of the 20th century. In order to depict a fractured and "in transit" subjectivity, Perlov convenes diverse essayistic self-representation strategies that operate on a discursive, aesthetic and political level, and which travers the various artistic manifestations he developed throughout his life. The expressive searches set out by his diaries gather together elements not only from the cinematographic arts, but also from photography, painting, literature and music. Hence, Perlov's documentary gaze holds a great audiovisual complexity, rich in intertextual winks, gestures, faces, bodies, trajectories, spaces, objects, houses, sounds, voices and reflections that imbricate to shape an open, fluid and interstitial filmic weave. This research aims to interrogate this multiplicity of resources from an inter-relational approach, able to examine those interstitial practices that formulate an aesthetic of the interval, characteristic in Perlov's diaries. Based on this scheme and as a result of the correspondence between theory and analysis, the thesis proposes to delimit the concept of "hinge image" to symbolize the passages, relations and tensions between life and art; the private and the public; interior and exterior; inside and outside —metaphorized in the home and the street—; between domestic and political; microhistory and macrohistory; past and present; between the universe of the living and the realm of the dead; between the self and the others; between exile and returns; between nomadism, borders, homelands and cities (Tel Aviv, Sâo Paulo, Rio de Janeiro, Belo Horizonte, Paris); belonging and uprooting, between the still and the moving image; between analogue technologies —celluloid— and electromagnetic devices —video—; between sound and sense; voice and word, just to mention some of the multiple transits through the thresholds offered by Perlov's ouvre. Among other elements, the interstitial poetic of the hinge image visually decodes into a persistent presence of windows, doors and archways, as mechanisms of fluctuation that regulate both the flows between the different universes of representation intertwined in Perlov's diaries, and the relations that operate in the problematization of his substantial uprooting and foreignness.