[ca] La introducció de la tecnologia moderna del reg en els agroecosistemes sovint condueix a una intensificació de les pràctiques de gestió del sòl. La irrigació moderna està destinada a augmentar la productivitat, però al mateix temps també pot tenir impactes ambientals negatius, com ara les emissions de gasos d'efecte hivernacle, la contaminació de l'aigua, i/o impactes socials, com per exemple, l'accés desigual als recursos naturals. Itoiz-Canal de Navarra és un projecte de regadiu modern que s'està adoptant en una zona de navarresa, al nord d'Espanya. Aquesta regió està experimentant una transformació rural significativa mitjançant la intensificació de la gestió de la terra, associada al reg modern, que alhora afavoreix l'ús de maquinària pesada, i majors aplicacions de fertilitzants i pesticides. Aquesta tesi inclou vuit capítols, entre ells un capítol conceptual, un altre metodològic, i quatre capítols empírics. En el primer capítol empíric, adopto l'enfocament dels mitjans de vida rurals per descobrir els diversos mitjans de vida rurals existents en la dita regió en transformació. He trobat quatre tipologies principals de mitjans de vida rurals: agricultors de petita escala diversificats, agricultors orgànics de mitjana escala, i dos graus diferenciats de mitjans de vida intensius. Aquesta classificació té en compte la combinació d'actius de capital associats a determinades intensitats de gestió de la terra. El regadiu modern s'ha adoptat principalment pels agricultors intensius amb una clara agricultura orientada al mercat. Per contra, els agricultors diversificats a petita escala no adopten la irrigació moderna i conseqüentment són desplaçats del paisatge agrari, ja que alguns decideixen vendre les seves terres. En el segon capítol empíric mostro com les perspectives dels agricultors i els seus valors respecte als serveis dels ecosistemes agraris es veuen afectats per les seves pràctiques de gestió de la terra. Utilitzo l'enfocament de valoració socio-cultural i trobo que els agricultors intensius valoren altament la capacitat de la terra agrària per absorbir contaminants, mentre que no tenen en compte altres serveis culturals com els coneixements tradicionals. Per contra, els agricultors diversificats a petita escala aprecien els serveis culturals en major mesura que altres tipologies d'agricultors, essent el grup més conscient dels efectes que les seves pràctiques agrícoles tenen en la qualitat dels aliments. En el tercer capítol empíric, destaco que en el cas d'estudi de Itoiz-Canal de Navarra, els mitjans de vida dels agricultors estan exposats a factors d'estrès com les pertorbacions climàtiques i les transformacions econòmiques estructurals que fan que els preus dels cultius fluctuïn, augmentant d'aquesta manera la potencial vulnerabilitat dels agricultors. Utilitzo aquí el marc de la doble vulnerabilitat i el combino amb l'ecologia política per a respondre a la pregunta de si l'adopció de la tecnologia moderna de reg fa que els agricultors siguin més capaços d'adaptar-se o, pel contrari, augmenten la seva vulnerabilitat. Trobo que el nou regadiu fa més robustos als agricultors davant dels factors d'estrès mencionats, però al mateix temps també trobo que els agricultors més intensius són més sensibles quan han adoptat la irrigació moderna degut a la seva dedicació a temps complet a l'agricultura i la seva especialització en cultius comercials amb alta demanda d'aigua, entre altres factors. En el quart i últim capítol empíric avaluo el paper que desenvolupen les institucions (formals i informals) relacionades amb el regadiu modern per influir en la gestió de la terra i l'accés als recursos de propietat comuna. Trobo que el nou regadiu és més sòlid respecte a la gestió dels recursos hídrics i de la terra ja que sembla augmentar el control sobre el consum d'aigua. Tot i així, té un impacte negatiu sobre el reconeixement del dret dels agricultors a organitzar-se. Això fa que els agricultors siguin més dependents de les empreses que controlen l'aigua de reg, alhora, fent-los més dependents de l'ajuda externa en cas de necessitat. A més, l'aproximació analítica des de la legitimitat i l'equitat mostra que aquells agricultors doblement vulnerables - els agricultors diversificats a petita escala - no estan reconeguts en les normes que legitimen la introducció del reg modern i la seva participació en la presa de decisions és menor en comparació amb els agricultors més intensius. Aquesta tesi retrata les diferències sobre visions referents al valor dels serveis dels ecosistemes, el desenvolupament rural i els efectes de la modernització i la vulnerabilitat dels agricultors integrats en el més ampli nexe entre medi ambient i desenvolupament. Aquesta investigació s'espera que sigui d'interès per les comunitats interessades en debats sobre els serveis dels ecosistemes i els mitjans de vida rurals dels sistemes socio-ecològics agraris influïts pel procés de canvi global.

[en] The introduction of modern irrigation technology in agroecosystems often leads to an intensification of land management practices. Modern irrigation is expected to increase crops' productivity but it can also have negative environmental impacts, such as greenhouse gas emissions, water pollution, or/and social ones, including for instance the unequal social access to natural resources. The Itoiz-Canal de Navarra irrigation project, implemented in the region of Navarre, northern Spain, is inducing the intensification of land management practices and favouring in turn the use of heavy machinery and higher applications of fertilisers and pesticides. This dissertation aims to understand the effects of such intensification on farmers' lives, paying specific attention to changes in their livelihoods, their farming strategies and perceptions of ecosystem services, the institutions governing land and water resources and their vulnerability and capacity to adapt to global change. Discerning uneven effects among rural inhabitants will shed light on which kind of rural livelihoods and values are enhanced by the irrigation project and which kind of rural development model is likely to dominate in the future. The manuscript includes eight chapters. After an introduction, I develop a conceptual chapter that lays out the key ideas and debates underpinning my work, including: social-ecological systems, ecosystem services, rural livelihoods, social vulnerability and institutions. The subsequent chapter presents the research strategy and the methods employed to operationalise the theoretical framework, which include a large-scale survey, semi-structured interviews, participant observation and a focus group. In the first empirical chapter, I adopt the rural livelihood approach to describe the rural livelihoods that exist in the study region. I find four main types: small-scale diversified, medium-scale rainfed organic and two differentiated degrees of intensive livelihoods when attending to the combination of capital assets associated with particular land management intensities. Farmers holding intense livelihoods with a clear market-oriented agriculture have mainly adopted modern irrigation. In contrast, small-scale diversified farmers have not adopted modern irrigation and are being consequently displaced from the agrarian landscape. In the second empirical chapter, I show how farmers' perspectives and their values regarding agrarian ecosystem services are affected by their chosen land management practices. Informed by a sociocultural valuation approach, I find that intensive farmers value highly the capacity of agrarian land to absorb pollutants, whereas they disregard other cultural services such as traditional knowledge. In contrast, I demonstrate that small-scale diversified farmers appreciate cultural services greater than other kinds of farmers and they are the most aware of the contribution of their management practices to enhanced food quality. In the third empirical chapter, I highlight that farmers' livelihoods in the case study region are exposed to climatic stressors and shocks as well as structural economic transformations that make crop prices fluctuate with the potential to significantly increase farmers' vulnerability. I employ a "double vulnerable" framework combined with political ecology to interrogate if the adoption of modern irrigation technology makes farmers more able to adapt or increases instead their vulnerability. I find that modern irrigation increases farmers' robustness against the mentioned stressors and does so despite most intensive farmers are more sensitive to such stressors given their full time dedication to agriculture and their specialisation in water demanding cash crops, among other factors. In the fourth and last empirical chapter, I assess the role played by modern irrigation institutions (both formal and informal) in influencing land management and access to common property resources. I find that the robustness of water and land resource governance seems to increase control over water consumption, but it negatively impacts upon the recognition of farmers' right to organise. Farmers become more dependent on nested enterprises that control irrigation water, which makes them more dependent on external aid in case of necessity. Additionally, using the lenses of legitimacy and equity, I show that those who are doubly vulnerable - small-scale diversified farmers - are not acknowledged in the norms that legitimate modern irrigation and that their participation in decision-making is limited compared to intensive farmers. Overall, the findings of this dissertation portray differences in farmers' understanding and values of ecosystem services, and they reveal that modern irrigation results in very uneven effects on farming livelihoods and water management institutions. This research is hoped to be of interest to epistemic communities interested in broader, intricate and overarching debates over ecosystem services and rural livelihoods in agrarian social-ecological systems undergoing global change.