[ca] La química de coordinació va ser la base de la ciència de materials i abasta tots els fonaments per a comprendre millor les propietats dels materials i relacionar l'estructura amb les seves propietats. En particular, la comprensió i correlació de les propietats fotofísiques va ser el primer objectiu però encara l'estratègia més fructífera per dissenyar materials amb les propietats desitjades. En aquest sentit, aquest treball de doctorat es dedica a la síntesi i caracterització dels complexos Cu(II), Cu(I), Zn(II), Cd(II), Hg(II), Hg(I) i a la comprensió de si la seva estructura de relació fotofísica-propietats. Dins d'aquesta aportació, es presenten un total de 55 complexos i s'ha elucidat l'estructura cristal·lina de raigs X de tots ells excepte un. S'han identificat i racionalitzat les principals interaccions supramoleculars. El capítol 1 proporciona una visió general dels principals temes tractats en els següents capítols per establir les bases per a la comprensió dels resultats. En el capítol 2 s'enuncien els objectius generals d'aquesta tesi. El capítol 3 presenta una família de complexos Cu(II) resultants de la reactivitat del compost parental [Cu(OAc)(Pip)(MeOH)]2 (OAc ). acetat; Pip ). 1,3-benzodioxol-5-àcid carboxílic, Pip; MeOH ). metanol). Es destaca la importància i la competència de les interaccions intermoleculars, emfatitzant el paper de l'aigua en l'assemblatge de complexos de coordinació, especialment per a ions polaritzadors forts com Cu(II). El capítol 4 comprèn un conjunt de complexos Zn(II) i Cd(II) i relaciona les seves propietats fotofísiques amb la seva disposició molecular. Aquests resultats van ser recolzats per càlculs DFT i TD-DFT en solució. El capítol 5 amplia la recerca sobre el capítol 4 amb Hg(II) i dona lloc a l'estudi de mescles polimòrfiques i la capacitat de resposta de les propietats fotofísiques als canvis subtils en l'estructura cristal·lina. Els fonaments d'aquest capítol es basen en un capítol de llibre escrit durant l'elaboració d'aquesta tesi. Aquests estudis es van complementar amb càlculs de DFT i TD-DFT en solució, i càlculs de DFT periòdics en estat sòlid. El capítol 6 se centra en halurs Hg(II) dissenyats en el marc de perovskites d'halur i iodurs Cu(I) en el marc de materials emissors de llum. Els halurs Hg(II) sintetitzats van demostrar un control estructural millorat que es reflecteix en les propietats fotofísiques resultants. Després, una família de cinc materials iodats Cu(I) van aconseguir l'emissió en tot el rang de l'espectre visible. Tota aquesta contribució està recolzada per càlculs DFT i TD-DFT. A més, totes les publicacions relacionades amb aquest treball i el seu corresponent material complementari es poden trobar en els annexos 1 i 2.

[es] La química de coordinación fue la base de la ciencia de materiales y engloba todos los fundamentos para comprender mejor las propiedades de los materiales y relacionar la estructura con sus propiedades. En particular, la comprensión y correlación de las propiedades fotofísicas fue el primer objetivo, pero sigue siendo la estrategia más fructífera para diseñar materiales con las propiedades deseadas. Este trabajo de doctorado está dedicado a la síntesis y caracterización de complejos de Cu(II), Cu(I), Zn(II), Cd(II), Hg(II), Hg(I) y a la comprensión de la relación entre su estructura y sus propiedades fotofísicas. En esta contribución se presentan un total de 55 complejos y se ha dilucidado la estructura cristalina de rayos X de todos ellos menos uno. Se han identificado y racionalizado las principales interacciones supramoleculares. El capítulo 1 ofrece una visión general de los principales temas tratados en los capítulos siguientes para sentar las bases de la comprensión de los resultados. El capítulo 2 expone los objetivos generales de esta tesis. El capítulo 3 presenta una familia de complejos de Cu(II) resultantes de la reactividad del compuesto padre [Cu(OAc)(Pip)(MeOH)]2 (OAc = acetato; Pip = ácido 1,3-benzodioxol-5-carboxílico, Pip; MeOH = metanol). Se destaca la importancia y competencia de las interacciones intermoleculares, haciendo hincapié en el papel del agua en el ensamblaje de complejos de coordinación, especialmente para iones fuertemente polarizantes como el Cu(II). El capítulo 4 comprende un conjunto de complejos de Zn(II) y Cd(II) y relaciona sus propiedades fotofísicas con su disposición molecular. Estos resultados se apoyan en cálculos DFT y TD-DFT en disolución. El capítulo 5 amplía la investigación del capítulo 4 con Hg(II) y da lugar al estudio de las mezclas polimórficas y la capacidad de respuesta de las propiedades fotofísicas a cambios sutiles en la estructura cristalina. Los fundamentos de este capítulo se basan en un capítulo de libro escrito durante la elaboración de esta tesis. Estos estudios se complementaron con cálculos DFT y TD-DFT en disolución, y cálculos periódicos-DFT en estado sólido. El capítulo 6 se centra en los haluros de Hg(II) diseñados en el marco de las perovskitas de haluro y en los yoduros de Cu(I) en el marco de los materiales emisores de luz. Los haluros de Hg(II) sintetizados demostraron un control estructural mejorado que se refleja en las propiedades fotofísicas resultantes. A continuación, una familia de cinco materiales de yoduro de Cu(I) logró la emisión en todo el rango del espectro visible. Toda esta contribución está respaldada por cálculos DFT y TD-DFT. Además, todas las publicaciones relacionadas con este trabajo y su correspondiente material suplementario pueden encontrarse en los Anexos 1 y 2.