[ca] Aquesta tesi doctoral té com a objectiu ampliar el coneixement sobre la representació, els escenaris i dinàmiques de producció, i la representació de la violència inherent al conflicte armat colombià en documentals de llargmetratge. Empra un enfocament de mètodes mixtos amb abasts exploratoris i descriptius per aconseguir-ho. L'estudi es desenvolupa a través de tres components. Primer, una anàlisi de contingut quantitativa de 78 pel·lícules produïdes o coproduïdes nacionalment estrenades entre 1974 i 2018. Segon, una exploració qualitativa de les experiències de 25 cineastes colombians que van dirigir 37 d'aquests documentals. Tercer, una anàlisi qualitativa de 50 seqüències que representen accions violentes inherents al conflicte, extretes de 25 documentals dirigits pels cineastes entrevistats. La investigació revela que la majoria dels documentals s'adhereixen a un conjunt fonamental de principis narratius i cinematogràfics, centrant-se predominantment en les experiències de les víctimes civils i cobrint diverses fases de la guerra interna colombiana. Les troballes ressalten les condicions de producció desafiants i precàries enfrontades enmig dels perills de la confrontació armada i les fragilitats del sector audiovisual colombià. Els resultats també revelen que la representació d'accions violentes inherents al conflicte es concentra en gran mesura en retratar els civils com a receptors de la violència, principalment a través dels seus testimonis. No obstant això, s'omet en gran part la representació i la perspectiva dels perpetradors, fent que la seva representació sigui etèria i abstracta. Aquestes troballes contribueixen a una comprensió més profunda de l'estètica i la poètica dels documentals. Les troballes també permeten entendre les complexitats de la producció documental i els patrons seguits en la representació de la violència associada al conflicte armat colombià durant cinc dècades.

[en] This dissertation aims to expand knowledge on the representation, production scenarios and dynamics, and the portrayal of violence inherent to the Colombian armed conflict in feature-length documentaries. It employs a mixed-methods approach with exploratory and descriptive scopes to achieve this. The study unfolds through three components: First, a quantitative content analysis of 78 nationally produced or co-produced films released between 1974 and 2018. Second, a qualitative exploration of the experiences of 25 Colombian filmmakers who directed 37 of these documentaries. Third, a qualitative analysis of 50 sequences depicting violent actions inherent to the conflict, drawn from 25 documentaries directed by the interviewed filmmakers. The research reveals that the majority of documentaries adhere to a fundamental set of narrative and cinematic principles, predominantly focusing on the experiences of civilian victims and covering various phases of the Colombian internal war. The findings highlight the challenging and precarious production conditions faced amidst the dangers of armed confrontation and the frailties of Colombia's audiovisual sector. Importantly, they reveal that the depiction of violent actions inherent to the conflict largely concentrates on portraying civilians as the recipients of violence, primarily through their testimonies. In contrast, they largely omit the depiction and perspective of the perpetrators, rendering their representation ethereal and abstract. These findings contribute to a deeper understanding of the aesthetics and poetics of documentaries. They also provide an understanding of the complexities of documentary production, and the patterns followed in the representation of violence associated with the Colombian armed conflict over five decades.