[ca] S. cerevisiae és un organisme unicel·lular on s'hi han descrit dos tipus d'envelliment, el cronològic i el replicatiu. L'envelliment cronològic es defineix com la capacitat d'un cultiu de mantenir la seva viabilitat al llarg del temps i s'utilitza com a model senzill d'estudi d'envelliment en teixits post-mitítics. L'envelliment replicatiu es defineix com el nombre de cèl·lules filles que una cèl·lula mare verge pot generar al llarg de la seva vida i es utilitzat com a model d'estudi de l'envelliment en teixits mitíticament actius. La teoria de l'estrés oxidatiu aplicada a l'envelliment proposa que les espècies reactives de l'oxigen (ROS) provoquen un dany progressiu que afecta a DNA, lípids i proteïnes i que té com a resultat el deteriorament cel·lular que caracteritza l'envelliment. Entre les modificacions oxidatives que tenen lloc en proteïnes, la formació de grups carbonil és una de les més estudiades. Es tracta d'una alteració de l'estructura química de tipus irreversible i s'ha descrit que la seva presència augmenta amb l'edat en diversos tipus cel·lulars. En aquest treball s'ha utilitzat una aproximació proteímica per estudiar l'oxidació de les proteïnes del llevat durant l'envelliment. Com a marcador de dany oxidatiu s'ha utilitzat la formació de grups carbonil. Els resultats indiquen un increment progressiu de dany oxidatiu durant l'envelliment cronològic i replicatiu. En ambdós casos, aquest dany és previngut per la restricció calòrica, l'única intervenció coneguda capaç d'augmentar la longevitat en tots els organismes estudiats. A més, s'han identificat les principals dianes d'oxidació proteica en ambdós tipus d'envelliment que corresponen a proteïnes de resistència a estrés i proteïnes del metabolisme energètic. Per estudiar amb profunditat l'efecte del dany oxidatiu en l'envelliment s'han construït soques amb una còpia addicional de gens d'aquestes proteïnes, la qual cosa ha portat a identificar la soca 2xADH1 com més longeva. Adh1 és una alcohol deshidrogenasa que catalitza l'últim pas de la fermentació de la glucosa en llevat. En aquesta reacció la reducció de l'acetaldehid a etanol va ssociada a l'oxidació del NADH regenerant el coenzim NAD+. Sir2 és una histona desacetilasa dependent de NAD+ que juga un paper clau en la regulació de l'envelliment replicatiu del S. cerevisiae. Els resultats assenyalen que un augment de l'activitat Adh1 augmenta el rítio NAD+/NADH i l'activitat de Sir2 promovent l'increment de la longevitat replicativa. D'altra banda, l'augment d'expressió d'Adh1 genera un augment en la taxa de respiració mitocondrial i un augment de les ROS intracel·lulars que porta a la inducció de les defenses antioxidants. Aquest fet permet que la soca 2xADH1 sigui més resistent a un tractament amb H2O2 i presenti una major longevitat cronològica. Tant els fenòmens que incrementen la longevitat replicativa com la cronològica semblen estar connectats ja que s'ha vist que un tractament amb H2O2 indueix l'expressió de Sir2. A més, la deleció de SIR2 suprimeix les diferències de resistència a estrés. Aquestes dades fan pensar en una possible via d'inducció dels sistemes antioxidants on la proteïna nuclear Sir2 tingui un paper clau i d'altra banda posa en evidència el fet que el manteniment de l'activitat d'enzims que participen en l'equilibri NAD+/NADH afectarà l'envelliment replicatiu i el cronològic.

[en] In the yeast S. cerevisiae two aging processes has been described, chronological and replicative lifespan. Chronological lifespan refers to the ability of stationary cultures to maintain viability over time and has been used as a valuable model to study aging in post-mitotic tissues. Replicative lifespan is described as the number of daughter cells produced by each dividing mother cell and has been used as a useful model to study aging in mitotic tissues. The oxidative stress theory of aging states that reactive oxygen species (ROS) causes a progressive damage, afecting DNA, lipids and proteins, resulting in the functional decline that defines aging. Among the oxidative mofications afecting proteins, carbonylation is one of the most studied. This reaction has an irreversible nature and a large number of studies have shown that protein carbonylation increases with age. In this study, a proteomic approach has been used to study protein oxidation in yeast aging and carbonyl formation was selected as a marker of oxidative stress. In both, replicative and chronological lifespan, an increase in protein oxidative damage has been observed when compared old with young cells. In addition, calorie restriction, the only know intervention in grade to increase longevity in all the organisms studied, resulted in a decreased oxidative damage during yeast aging. Furthermore, the main protein targets of oxidative stress have been identified and common targets between the two aging models include stress resistance proteins and enzymes involved in glucose metabolism. To analyse the effect of oxidative damage to proteins in the aging process, several strains carrying an additional copy of the gene from these proteins were constructed. This fact leads to identification of 2xADH1 as a long-lived strain when compared to wild type. Adh1 is an alcohol dehydrogenase that catalyzes the conversion of acetaldehyde to ethanol in the last step of glycolisis. In this reaction, NADH is oxidazed to regenerate NAD+. In S. cerevisiae, Sir2 is a NAD+-dependent histone deacetylase that plays a key function in replicative lifespan. In the 2xADH1 strain an increase both in NAD+/NADH ratio and Sir2 activity were observed when compared to wild type. This agrees with the increased replicative lifespan observed. Moreover, Adh1 overexpression increases mitochondrial respiration rate and ROS production. This leads to an induction of several antioxidant genes promoting higher oxidative stress resistance and an increase in chronological lifespan in 2xADH1 cells. Interestingly, this two facts leading to an increased replicative and chronological aging seem to be connected because a H2O2 treatment induces Sir2 expression. In addition, SIR2 deletion abrogates the observed differences between wild type and 2xADH1 cells in stress resistance. All these data suggest a possible stress resistance pathway where Sir2 participates actively. In summary, it may be suggested that maintaining the activity of enzymes participating in NAD+/NADH balancing will affect chronological and replicative lifespan.