[ca] L'ús d'Internet i les tecnologies de la informació i comunicació ha propiciat importants transformacions en tots els àmbits de la societat (Castells (2006) i també en l'àmbit de la comunicació política, i per tant també, en les campanyes electorals. Durant els últims anys la qualitat democràtica dels països occidentals ha estat qüestionada pel descens generalitzat de l'interès de la ciutadania pels afers polítics, com a conseqüència de la pèrdua de la seva confiança amb els actors polítics. Internet però, pot contribuir a millorar les relacions entre els actors polítics i els electors. Per tant, la investigació es planteja com i quant utilitzen les pàgines web, Facebook, Twitter i YouTube, durant les campanyes electorals els principals candidats a la presidència de tres països models dels tres grans models de sistemes polítics que proposen Hallin i Mancini (2004): Mariano Rajoy (PP) i Alfredo Pérez Rubalcaba (PSOE) d'Espanya (2011) com a exemple del model Pluralista Polaritzat; Barack Obama (Partit Demòcrata) i Mitt Romney (Partit Republicà) als Estats Units (2012), com a exemple del gran model Liberal; i Jens Stoltenberg (Partit Laborista) i Erna Solberg (Partit Conservador) a Noruega (2013), com a exemple del model Democràtic Corporatiu. La investigació es pregunta, també, si existeix alguna correlació entre l'ús d'Internet (pàgines web, Facebook, Twitter i YouTube) que fan els candidats i el model de sistema polític en el qual operen; així com també si hi ha un tendència a imitar el model dels Estats Units durant les campanyes electorals a Internet. La recerca es fonamenta teòricament en les aportacions dels grans autors de la política comparada i dels sistemes polítics, de partits, electorals i de la cultura política (Almond i Verba, 1963; Dahl, 1989; Duverger, 1957; Hallin i Mancini, 2004; Kirchheimer, 1966; Lijphart; 1994; Lipset i Rokkan, 1967 i Sartori, 1980). Pel que fa a la metodologia, aquesta es fixa en els estudis metodològics de Kluver et al., 2007; Lilleker, Koc et al, 2009; Schneider i Foot, 2002 i Vergeer, Hermans i Cunha, 2013, que proposen diferents categories a partir de les quals es pot analitzar l'ús de les pàgines web i que en aquest cas adaptem a la resta de xarxes socials: Facebook, Twitter i YouTube. Així, el sistema de codificació es planteja des de la proposta de Vergeer i Cunha (2009) elaborant una bateria de preguntes que es poden respondre amb un sí o un no: per cada pregunta que es pot respondre amb un sí, se li atribueix un 1, mentre que cada pregunta que es pot respondre amb un no, se li atribueix un 0. Les preguntes que es plantegen es divideixen en les tres categories que proposen Lilleker i Vedel (2013): informació, debat o discussió (deliberació) i mobilització i coordinació per a la participació ciutadana), de manera que es considera que cada nivell supera l'anterior i que engrandeix la manera com els candidats es poden relacionar amb els electors, construint unes relacions més properes i millorant la qualitat democràtica de cada país. La investigació conclou que els candidats dels Estats Units van ser els qui millor ús qualitatiu i quantitatiu van fer d'Internet (pàgines web, Facebook, Twitter i YouTube); que les campanyes electorals dels països més democratitzats s'assemblen cada cop més tot i que els candidats estan subjectes al sistema polític del país en el qual operen per utilitzar Internet; i que les campanyes electorals dels Estats Units no s'estan americanitzant, encara que hi posem matisos.

[en] The use of the Internet and information and communication technologies has led to important changes in society (Castells, 2006) and also in the field of political communication, and therefore also in the election campaigns. Meanwhile, in recent years the quality of democracy in Western countries has been questioned by the general decline in interest of citizens for political affairs, as a result of the loss of trust with political actors. Internet can help to improve the relations between political actors and voters. The research is based on the qualitative and quantitative use of Internet (web pages, Facebook, Twitter and YouTube), during the election campaign of the main candidates for the presidency in three countries example of the three models of political systems that propose Hallin & Mancini (2004): Mariano Rajoy (PP) and Alfredo Pérez Rubalcaba (PSOE) in Spain (2011) as example of the Polarized Pluralist model; Barack Obama (Democrat Party) and Mitt Romney (Republican Party) in the Unitade States (2012), as example of Liberal model; and Jens Stoltenberg (Laborist Party) and Erna Solberg (Conservative Party) to Norway (2013), as example of the Corporative Democratic model. Therefore it is considered if there is a correlation between the use of the Internet and the model of political system to which they are subject; and finally, if there is a tendency to imitate the model of the United States during the election campaigns in Internet. The research is theoretically based on the contributions of the great authors of comparative politics and political systems, party systems, electoral systems, and political culture (Almond and Verba, 1963; Dahl, 1989; Duverger, 1957; Hallin and Mancini, 2004; Kirchheimer, 1966; Lijphart; 1994; Lipset and Rokkan, Sartori 1967 and 1980). Regarding the methodology, it looks at the methodological studies of Kluver et al., 2007; Lilleker, Koc et al, 2009; Schneider and Foot, 2002 Vergeer, Hermans and Cunha, 2013. They propose different categories from which the web sites can be analyzed, and this research adapt it to other social networks: Facebook, Twitter and YouTube. Thus, the coding system arises from the proposal of Vergeer and Cunha (2009). The researchers build a battery of questions that can be answered with a yes or no: every question answered with a yes, is marked with a 1, and for every question ansewred with a no, is marked with a 0. The questions are divided into three categories proposed by Lilleker and Vedel (2013): information, discussion or debate (deliberation) and mobilization and coordination for citizen participation), so it is considered that each level provides a more authentic relation between the candidates and voters, building closer relations and improving the quality of democracy. The research concludes that US candidates were the ones that better qualitative and quantitative use made of Internet (web pages, Facebook, Twitter and YouTube); election campaigns of most democratic countries seem increasingly to resemble each other, but we also believe that the political system of each country still influence the quality of election campaigns; and we also conclude that election campaigns are not being americanized, although we put some nuances.