[ca] Per fer front a la limitació de llum que podria provocar l'ombra de la vegetació veïna, les plantes han desenvolupat dues estratègies diferents i divergents: l'evitació, com Arabidopsis thaliana, i la tolerància, com la Cardamine hirsuta. Quan estan a l'ombra, les espècies que eviten l'ombra mostren un conjunt de trets i respostes per adaptar el creixement i el desenvolupament com una forma d'escapar-se de l'ombra, anomenada globalment síndrome d'evitació de l'ombra (SAS). Entre aquests trets es troben l'allargament accelerat de les tiges (hipocòtils i entrenusos) i els pecíols foliars, també angles foliars elevats a l'horitzontal, ramificació reduïda i floració primerenca. Per contra, les espècies tolerants a l'ombra no superen les plantes veïnes (és a dir, els seus hipocòtils no s'allargan en resposta a l'ombra de la planta). Tot i que la base molecular de l'evitació de l'ombra s'ha estudiat molt, com ara diversos reguladors transcripcionals són fonamentals per a les respostes de les plantes a la proximitat de la vegetació, inclòs el regulador positiu FACTORS INTERACTANTS DEL FITOCROM (PIF) i els antagonistes HIPOCOTIL ALLLARGAT 5 (HY5) i HIPOCOTIL LLARG A FAR. -VERMELL 1 (HFR1). Tanmateix, se sap molt menys sobre com funciona la tolerància a l'ombra, de manera que estem començant a explorar com la planta tolerant a l'ombra module la proximitat de la vegetació mitjançant l'ús de C. hirsuta, un parent proper d'A. thaliana. Hem demostrat que C. hirsuta HFR1 va interactuar més feblement amb COP1 que A. thaliana HFR1, cosa que fa que tingui una activitat i estabilitat biològica més alta que. A més, C. hirsuta HY5 inhibeix l'allargament de l'hipocòtil tant en condicions d'ombra com de llum blanca restringint les hormones relacionades amb el creixement, com l'auxina. A més, C. hirsuta PIF7 té un paper en la promoció de l'allargament de l'hipocòtil a l'ombra, però només en un fons deficient en fitocrom A (phyA). Mostrem que una activitat més alta dels reguladors negatius, inclosos HFR1 i HY5, mentre que una menor activitat dels reguladors positius, com PIF7 en comparació amb A. thaliana, resultant en l'hàbit de tolerància a l'ombra de C. hirsuta. A més, PROTEOLYSIS6 (PRT6) pot ser un nou regulador d'evitació de l'ombra d'A.thaliana, que afecta diversos aspectes del desenvolupament de les plantes, inclosa la senescència induïda a la foscor retardada (DIS), la morfogènesi induïda tèrmica (TIM) i l'allargament de l'hipocòtil induït per l'ombra. Les mutacions en diferents ubicacions del gen PRT6 poden provocar respostes diferencials dels hipocòtils a l'ombra.

[en] To deal with the limitation of light that might cause the shade cast by neighboring vegetation, plants have evolved two different and divergent strategies: avoidance, like Arabidopsis thaliana and tolerance, like Cardamine hirsuta. When shaded, shade-avoider species display a suite of traits and responses to adapt growth and development as a way to "escape" from shade, called globally the shade avoidance syndrome (SAS). Among these traits are found accelerated elongation of stems (hypocotyls and internodes) and leaf petioles, also elevated leaf angles to the horizontal, reduced branching and early flowering. Conversely, shade-tolerant species do not outgrow the neighboring plants (i.e., their hypocotyls do not elongate in response to plant shade). While the molecular basis of shade avoidance has been heavily studied, such as several transcriptional regulators are central to plant responses to vegetation proximity, including the positive regulator PHYTOCHROME INTERACTING FACTORs (PIFs) and the antagonistic ELONGATED HYPOCOTYL 5 (HY5) and LONG HYPOCOTYL IN FAR-RED 1 (HFR1). However, much less is known about how shade tolerance works, so we are beginning to explore how shade tolerant-plant modulate vegetation proximity by using C. hirsuta, a close relative of A. thaliana. We demonstrated that C. hirsuta HFR1 interacted weaklier with COP1 than A. thaliana HFR1, which causing the has higher biological activity and stability than. In addition, C. hirsuta HY5 inhibits hypocotyl elongation in both shade and white light conditions by constraining the growth-related hormones, such as auxin. Moreover, C. hirsuta PIF7 has a role in promoting hypocotyl elongation in shade but only in a phytochrome A (phyA) deficient background. We show that a higher activity of negative regulators, including HFR1 and HY5, whereas a lower activity of positive regulators, like PIF7 when compared to A. thaliana, resulting in the shade tolerance habit of C. hirsuta. Besides, PROTEOLYSIS6 (PRT6) may be a newly A.thaliana shade avoidance regulator, which affects several aspects of plant development, including delayed dark induced senescence (DIS), thermal induced morphogenesis (TIM) and shade-induced hypocotyl elongation. Mutations in different locations of the PRT6 gene may cause differential responses of hypocotyls to shade.