[ca] La indústria de la construcció és un dels sectors de major impacte ambiental. La producció del formigó requereix grans quantitats d'energia i genera elevades emissions de CO2, contribuint, en gran magnitud, al canvi climàtic. L'objectiu principal d'aquest treball era desenvolupar una rajola de formigó cel·lular autoreparable, inoculada amb el bacteri Bacillus subtilis, reforçada amb fibres, per tal de disminuir la necessitat de manteniment i, per tant, una menor producció de nou material per la reparació d'estructures al llarg del temps. Pel seu disseny, es van dur a terme diversos assajos, els resultats dels quals van determinar l'enfocament final de l'estudi. Primer, es va fer un assaig per determinar la dosi d'agent escumant necessària per obtenir la porositat desitjada a la matriu de formigó. També es van efectuar proves de viabilitat de Bacillus subtilis a l'ambient, extremadament alcalí, d'una solució de ciment. Els assajos efectuats no van oferir els resultats desitjats; Les dosis d'agent escumant no van proporcionar la porositat desitjada dins de la matriu de formigó, de manera que vam descartar la hipòtesi de l'elaboració de la rajola de formigó cèl·lules. Per altra banda, l'elevat pH del ciment va inhibir la viabilitat bacteriana al llarg d'una setmana d'inoculació. A conseqüència d'aquest últim resultat, es va fer un assaig per tal de disminuir el pH del ciment mitjançant l'addició de fum de silici i, paral·lelament, es va comprovar la viabilitat de Bacillus subtilis en diversos pH. A partir d'aquests últims assajos es va determinar que el fum de silici no era suficient per alterar el pH, tot i que els bacteris sí que eren viables en pH de 9 i 10. Després d'obtenir els inesperats resultats es va reformular la hipòtesi inicial, de manera que l'objectiu principal del treball va ser l'elaboració d'una rajola de guix autoreparable reforçada amb fibra. Aquest canvi de matèria prima de la matriu va ser degut a la neutralitat del pH del guix, el qual sí que permet el desenvolupament i l'activitat metabòlica de Bacillus subtilis, fet provat mitjançant assajos de viabilitat del bacteri en una solució de guix. Per la realització de les rajoles de guix es van fer cinc mostres, de tres rèpliques cada una, amb diferents concentracions d'inoculació. Un cop elaborades van ser sotmeses a dues proves de flexió, una al juny i una altra al setembre, obtenint així dues corbes de deformació-tensió, que ens van proporcionar informació sobre el comportament del material, tant abans com després del període de regeneració de 56 dies. La comparació d'aquests assajos va determinar que la concentració de 2*10ହ ufc implicava un gran augment de la resistència mecànica del material. Concentracions superiors i inferiors a l'esmentada van suposar un augment de la resistència mínim, de manera que s'ha demostrat l'efectivitat de la inoculació sempre que es fagi mitjançant concentracions controlades. En conclusió, aquest el guix inoculat amb Bacillus subtilis és una opció prometedora com a material innovador a la construcció, tot i això, hi ha un extens estudi per davant per tal d'optimitzar la viabilitat del bacteri dins la matriu i determinar amb exactitud la dosi òptima d'inoculació.

[es] La industria de la construcción es uno de los sectores de mayor impacto ambiental. La producción del hormigón requiere grandes cantidades de energía y genera elevadas emisiones de CO2, contribuyendo, en gran magnitud, al cambio climático. El objetivo principal de este trabajo era desarrollar una baldosa de hormigón celular autoreparable, inoculada con la bacteria Bacillus subtilis, reforzada con fibras, para disminuir la necesidad de mantenimiento y, por lo tanto, una menor producción de nuevo material por la reparación de estructuras a lo largo del tiempo. Por su diseño, se llevaron a cabo varios ensayos, los resultados de los cuales determinaron el enfoque final del estudio. Primero, se hizo un ensayo para determinar la dosis de agente espumante necesaria para obtener la porosidad deseada a la matriz de hormigón. También se efectuaron pruebas de viabilidad de Bacillus subtilis al ambiente, extremadamente alcalino, de una solución de cemento. Los ensayos efectuados no ofrecieron los resultados deseados; Las dosis de agente espumante no proporcionaron la porosidad deseada dentro de la matriz de hormigón, de forma que descartamos la hipótesis de la elaboración de la baldosa de hormigón celulas. Por otro lado, el elevado pH del cemento inhibió la viabilidad bacteriana a lo largo de una semana de inoculación. A consecuencia de este último resultado, se hizo un ensayo para disminuir el pH del cemento mediante la adición de humo de silicio y, paralelamente, se comprobó la viabilidad de Bacillus subtilis en varios pH. A partir de estos últimos ensayos se determinó que el humo de silicio no era suficiente para alterar el pH, a pesar de que las bacterias sí que eran viables en pH de 9 y 10. Después de obtener los inesperados resultados se reformuló la hipótesis inicial, de forma que el objetivo principal del trabajo fue la elaboración de una baldosa de yeso autoreparable reforzada con fibra. Este cambio de materia prima de la matriz fue debido a la neutralidad del pH del yeso, el cual sí que permite el desarrollo y la actividad metabólica de Bacillus subtilis, hecho probado mediante ensayos de viabilidad de la bacteria en una solución de yeso. Para la realización de las baldosas de yeso se hicieron cinco muestras, de tres réplicas cada una, con diferentes concentraciones de inoculación. Una vez elaboradas fueron sometidas a dos pruebas de flexión, una en junio y otra en septiembre, obteniendo así dos curvas de deformación-tensión, que nos proporcionaron información sobre el comportamiento del material, tanto antes como después del periodo de regeneración de 56 días. La comparación de estos ensayos determinó que la concentración de 2*10ହufc implicaba un gran aumento de la resistencia mecánica del material. Concentraciones superiores e inferiores a la mencionada supusieron un aumento de la resistencia mínimo, de manera que se demostró la efectividad de la inoculación, siempre i cuando se haga mediante concentraciones controladas. En conclusión, este el yeso inoculado con Bacillus subtilis es una opción prometedora como material innovador a la construcción, aun así, hay un extenso estudio por delante para optimizar la viabilidad de la bacteria dentro de la matriz y determinar con exactitud la dosis óptima de inoculación.