[ca] Quan es volen estudiar les imatges formades per l'ull s'utilitza molt habitualment l'ull teòric o esquemàtic. Lo que proporciona aquest mètode és una representació del funcionament visual de l'ull sota les anomenades característiques paraxials. Les imatges més estudiades ja sigui per les seves condicions o per les seves aplicacions clíniques han estat, per exemple, les de Purkinje o les imatges retinals i s'han deixat de banda altres tipus d'imatges formades per el mateix ull com són les imatges diòptriques. En aquest treball i amb l'ajuda d'un ull esquemàtic i el programa de traçat de rajos Beam 4 hem volgut representar les imatges diòptriques tal com haurien de ser teòricament i ho hem comprovat mitjançant les tècniques dites. Si es cert que aquestes imatges no tenen tanta importància clínica com si la tenen les seves companyes, les imatges de Purkinje, però pel sol fet que la quarta imatge diòptrica és la que ha de coincidir amb la retina i, per tant, segons on caigui aquesta imatge tindrem un ull amb una ametropia ja es significatiu de veure-ho representat. També cal dir que la representació de les quatre imatges diòptriques és una cosa que no s'ha fet i hem volgut precisament fer això, donar el pas de tenir-les representades totes elles en diferents esquemes. Una altra activitat que hem fet, a més a més de la representació d'aquestes imatges en un ull "nu" ha estat posar diferents lents oftàlmiques per tal de veure com es comporten aquestes imatges i comparar-les entre elles. Com s'ha dit totes aquestes representacions s'han representat en diferents esquemes i s'ha pogut comprovar de manera experimental la teoria existent sobre aquestes imatges.

[es] Cuando se quieren estudiar las imágenes formadas por el ojo se utiliza muy habitualmente el ojo teórico o esquemático. Lo que proporciona este método es una representación del funcionamiento visual del ojo bajo las llamadas características paraxiales. Las imágenes más estudiadas ya sea por sus condiciones o por sus aplicaciones clínicas han sido, por ejemplo, las de Purkinje o las retinales y se han dejado de lado otros tipos de imágenes formadas por el mismo ojo como lo son las imágenes dióptricas. En este trabajo y con la ayuda de un ojo esquemático y el programa de trazado de rayos Beam 4 hemos querido representar las imágenes dióptricas tal como deberían ser teóricamente y lo hemos comprobado mediante las técnicas dichas. Si es cierto que estas imágenes no tienen tanta importancia clínica como si la tienen sus compañeras, las imágenes de Purkinje, pero por el solo hecho de que la cuarta imagen dióptrica es la que debe coincidir con la retina y, por tanto, según donde caiga dicha imagen tendremos un ojo con una ametropía ya es significativo de verlo representado. También hay que decir que la representación de las cuatro imágenes dióptricas es algo que no se ha hecho y hemos querido precisamente hacer eso, dar el paso de tenerlas representadas todas ellas en diferentes esquemas. Otra actividad que hemos llevado a cabo, además de la representación de estas imágenes en un ojo "desnudo", ha sido la de poner diferentes lentes oftálmicas para ver cómo se comportan estas imágenes y compararlas entre ellas. Como se ha dicho todas estas representaciones se han presentado en diferentes esquemas y se ha podido comprobar de forma experimental la teoría existente sobre estas imágenes.