[ca] Aquesta tesi aborda un dels temes més emergents de l'educació física actual; els conflictes motors. L'estudi pren com a marc teòric de referència la praxiologia motriu i les principals aportacions teòriques sobre els conflictes motors. Des d'aquesta perspectiva es pot justificar que l'educació física origina diferents escenaris de relació motriu que poden desencadenar possibles conflictes motors entre els seus protagonistes. La present tesi doctoral té com a objecte d'estudi l'observació dels conflictes sorgits en les classes d'educació física en un centre d'Educació Primària. Es tracta d'un estudi de cas únic ramificat multisubjecte on van participar 43 alumnes (21 nens / 22 nenes) de cicle mitjà (3r i 4t) i cicle superior (5è i 6è) al llarg d'un curs escolar. L'investigador va adoptar el rol d'observador participant (visió emic.). Va utilitzar notes de camp per identificar els trets distintius dels conflictes motors observats. Les dades quantitatives es van analitzar a través de l'anàlisi descriptiva i inferencial. Aquestes proves es van complementar amb l'anàlisi de contingut dels registres narratius. Entre els resultats més destacats es va observar una presència de conflictes motors diferent en cada un dels dominis d'acció motriu: 52.2% en tasques psicomotrius, 54.7% en tasques de cooperació, 59.4% en tasques d'oposició i un 75.9% tasques de cooperació-oposició. Les conclusions més rellevants són: a) la caracterització del conflicte motor està directament relacionada amb el domini d'acció motriu al qual pertany el joc motor; b) existeix una correspondència directa entre els trets distintius de la lògica interna del joc motor i la naturalesa i intensitat del conflicte (conflictes psicomotors i conflictes sociomotors de cooperació, oposició o cooperació-oposició en un medi estable); c) l'optimització de qualsevol transformació pedagògica dels conflictes hauria de considerar variables derivades de la lògica interna (propietats) dels jocs motors i també de la lògica externa (característiques de l'alumnat: edat, gènere, nivell sociocultural, antecedents fisicoesportius; així com tipus de conductes motrius (agents) que l'originen, reaccions, i tipus d'intervenció).

[fr] Cette thèse aborde un sujet très émergent en Éducation Physiques: les conflits moteurs. En partant d'un cadre théorique construit par la Praxéologie Motrice et les principales théories des conflits, on peut justifier que les taches de l'éducation physiques peuvent déclencher des conflits moteurs entre les joueurs. Cette thèse vise à étudier l'observation des conflits dans les classes d'éducation physique dans les écoles primaires. Il s'agit d'une étude de cas unique ramifiée multi sujet où 43 élèves (21 garçons / 22 filles) de cycle moyen (3° et 4°) et supérieur (5° et 6°) sur une année scolaire. Le chercheur a adopté le rôle d'observateur participant (vue emic)... Les notes de terrain ont été utilisées pour identifier les caractéristiques distinctives des conflits moteurs observés. Les données quantitatives ont été étudiées en utilisant une analyse descriptive et inférentielle. Ces données sont complétés par l'analyse du contenu des registres narratifs. Parmi les résultats les plus significatifs souligner la présence de conflits moteurs différents dans chacun des domaines d'action motrice: 52,2% aux tâches psychomotrices, 54,7% aux tâches de coopération, 59,4% à l'opposition et une coopération 75,9% de travail opposition. Les conclusions les plus importants sont: a) le conflit moteur est directement lié à la domaine d'action motrice du jeu, b) il existe une correspondance directe entre les caractéristiques de la logique interne du jeu et de la nature et l'intensité des conflits (conflits psychomoteur et sociomoteurs dans un environnement stable), c) la transformation pédagogique des conflits devrait envisager les variables de la logique interne et aussi la logique externe (caractéristiques des élèves: âge, sexe, culture, biographie sportive, les types de comportement moteur (agents) : les réactions, et le type d'intervention).