BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Si bé és evident la influència dels valors cristians en la configuració de les institucions assistencials, així com la coexistència de pràctiques sanitàries i religioses, cal reconèixer que sovint s'ha relegat a un segon pla l'estudi d'aquestes darreres. Partint de la base que, en un context de malaltia física, la cura de l'esperit a través de la devoció pot ésser considerada com un remei per afrontar la mort, aquest article vol donar una visió global de les diferents maneres que les persones convalescents tenien de rebre assistència espiritual en els hospitals medievals, utilitzant un ventall ampli de testimonis.Arran de la valorització epistemològica de la percepció sensorial i la creença que el pacient havia d'implicar-se activament en el procés de guarició, la visualització d'imatges devocionals i el fet d'oir els oficis litúrgics hi jugaren un rol essencial. A fi de comprendre la virtut terapèutica d'aquestes activitats i dels objectes involucrats, s'ha plantejat l'estudi des de dues perspectives diferents: en primer lloc, s'analitza a través d'ordinacions com les administracions hospitalàries gestionaven l'àmbit oficial dels serveis espirituals que oferien; en segon lloc, es tracta la relació entre l'aparat artístic desplegat en un hospital i l'estimulació visual de la devotio.

[en] Although the influence of Christian values in the configuration of assistance institutions is evident, as well as the coexistence of sanitary and religious practices, it must be acknowledged that the study of the latter has often been relegated to a secondary role. Starting from the premise that, in a context of physical illness, the healing of the spirit through devotion can be considered as a remedy when facing death, this article aims to provide an overview of the different ways in which convalescent people received spiritual assistance in medieval hospitals, making use of a wide range of testimonies.Apart from the epistemological valorisation of sensory perception and the belief that the patient had to be actively involved in the healing process, the visualisation of devotional images and the act of hearing liturgical services played an essential role. In order to understand the therapeutic virtue of these activities and the objects involved, the study has been approached from two different perspectives: firstly, an analysis of some statutes to explore how hospital administrations managed the official domain of spiritual services offered; and secondly, an examination of the relationship between the artistic apparatus deployed within a hospital and the visual stimulation of devotio.
[ca] Antecedents: El respecte per l'autonomia de la persona consisteix a considerar-les preferències i valors de la persona malalta durant la presa de decisions sobre el tipus d'atenció que rep i és un element bioeticojurídic. No obstant això, no hi ha instruments validats sobre aquest fenomen que ajudin a aclarir la percepció del metge sobre aquest principi. Objectiu: Elaborar, validar mitjançant un judici d'experts i pilotejar per obtenir la consistència interna d'un instrument que avalua el nivell d'acord dels metges sobre els diferents elements que constitueixen el respecte per l'autonomia de la persona malalta en l'etapa terminal. Mètodes: Estudi transversal. Mètode de validació per judici de deu experts de Mèxic. L'instrument es va pilotejar en metges d'un hospital públic d'alta especialitat per determinar-ne la consistència interna. Resultats: Es va generar un instrument de 15 ítems amb un índex de validesa de contingut de 0.82 per a 10 experts. Va ser pilotejat en una mostra de 96 metges. S'obtingué un alfa de Cronbach de 0.694. Conclusions: Es va desenvolupar, validar i avaluar la consistència interna d'un qüestionari per mesurar el nivell d'acord de metges que atenen persones malaltes en etapa terminal amb relació als aspectes constitutius sobre el respecte de la seva autonomia. Se'n recomana l'aplicació en metges per corroborar-ne la utilitat i afavorir un diagnòstic situacional sobre la situació estudiada.

[en] Background: Respect for the autonomy of the person consists in considering the preferences and values of the sick person when making decisions about the type of care they receive and is a bioethical-legal element. However, there are no validated instruments on this phenomenon that help to clarify the physician's perception of this principle. Objective: To elaborate, validate through expert judgment and determine the internal consistency of an instrument that evaluates the level of agreement that the doctors have on the different elements that constitute respect for the autonomy of the terminally ill person. Methods: Cross-sectional study. The expert judgment validation method was used with a panel of ten experts from Mexico. The instrument was piloted in doctors of a highly specialized public hospital to determinate its internal consistency. Results: An instrument of 15 items was generated with a content validity index of 0.82 for 10 experts. It was piloted in a sample of 96 doctors (31.3% female and 68.7% male) and with an average age of 30 years. The Cronbach's alpha was 0.694. Conclusions: A questionnaire was developed to measure the level of agreement that the doctor who cares for terminally ill people has in relation to the constitutive aspects of respect for their autonomy. Based on the results of the validation and internal consistency, its application in medical populations is recommended to corroborate its usefulness and favor a simple situational diagnosis of the situation studied.
[ca] En aquest article es pretén enumerar una sèrie de reptes teòrics i metodològics que les ciències que estudien la comunicació tenen al davant. Partiré del pensament complex de Morin, perquè a la seva obra he trobat un diagnòstic molt agut de la situació que travessen les ciències socials i pistes suficients per millorar-la. D'acord amb aquest objectiu, he dividit la meva exposició en quatre parts: Primerament, tractaré de resumir què és el pensament complex i em detindré en l'explicació d'un concepte fonamental en aquesta perspectiva: el d'emergència. En el segon apartat examinaré dos àmbits que a l'estudiós de la comunicació se li obren si adopta una mirada complexa. A continuació, presentaré dos dels principis que regeixen aquest tipus d'aproximació: el principi de recursivitat organitzacional i el principi hologramàtic. En l'última part del treball proposaré distingir entre un tipus d'emergència física i una altra humana. Penso que, encara que fins avui ningú s''hagi fet, es tracta d'un pas imprescindible per a l'estudi de l'acció social. Reconèixer les peculiaritats de l'emergència que es dóna en els sistemes personals té importants repercussions metodològiques. Acabaré fent un breu resum de les idees desenvolupades.

[en] The purpose of this paper is to list a series of theoretical and methodological challenges that the study of communication has to face. I will base my analysis on the complex thought of Morin who has made an acute diagnosis of the current situation of social sciences and suggested how to improve this situation. According to this objective, I have divided my exposition into four parts: 1) First, I will briefly explain what the complex thought is, dedicating special attention to the fundamental concept of emergency. 2) Second, I will point out two different paths that the complexity perspective of communication offers the researcher. 3) Third, I will introduce two of the principles that govern the approach of complexity: the recursive organization principle and the hologrammatic principle. 4) In the last part of the paper I will propose that a distinction should be made between the emergency that takes place in physical systems and the one that originates in human systems. I will argue that, although to date no one has done so, this is an essential step for the study of social action. Recognizing the distinctive characteristics of the emergency that occurs in personal systems has important methodological implications. I will finish with a brief summary of the ideas developed.
[ca] Una corporació espanyola adaptada a Nova Espanya. Els carmelites descalços, segles XVI-XVIIIL'orde del Carme va sorgir en l'àmbit corporatiu propi de les ciutats baixmedievals i se li va imposar l'estructura dels primers ordes mendicants. Tot i que va conservar la branca descalça, els frares que s'adheriren a la reforma empresa per Teresa de Jesús en el si de l'orde durant el segle xvi, van adoptar un carisma conforme als nous temps que combinava la vida contemplativa pròpia d'un orde eremític, amb l'activa característica dels mendicants. Així, nascuda la monarquia catòlica espanyola, els carmelites descalços (1562) es traslladaren ràpidament a Amèrica (1585). Aquest article té com a objectiu mostrar com aquesta corporació s'adaptà a la realitat novohispànica. L'eix central d'aquest treball, doncs, és assenyalar similituds i diferències respecte a la realitat espanyola.

[en] A Spanish corporation adapted to New Spain. The Discalced Carmelites, 16th-18th centuriesThe Carmelite Order arose in the corporate sphere typical of late-medieval cities, and the structure of the first mendicant orders was imposed upon it. Although the Calced branch was preserved, those friars who adhered to the reform initiated by Teresa of Jesús within the order in the 16th century adopted a charisma in accordance with the new times, combining the contemplative life typical of a hermitical order with the active nature of the other mendicants.Thus, emerging in the Spanish Catholic Monarchy, the Discalced Carmelites (1562) very soon moved to America (1585). This article aims to show how this corporation adapted to the reality of New Spain. Hence, identifying similarities and differences with respect to the Spanish reality is the backbone of this work.
[ca] Les guerres carlines van marcar les pulsions polítiques del segle XIX al regne d'Espanya. El desenvolupament va generar un ampli patrimoni arquitectònic i arqueològic que no ha rebut atenció per part de l'acadèmia fins a temps molt recents. Tot i aquests primers avenços, encara hi ha importants llacunes respecte al llegat material d'aquests conflictes. En aquest estudi es realitza un primer acostament a la materialitat de les guerres carlines a Catalunya. Per això realitzem una geolocalització i tipologia dels elements patrimonials associats a aquests conflictes: forts, castells reutilitzats, torres, muralles i camps de batalla, entre altres. Amb això hem obtingut un corpus de més de 186 elements patrimonials relacionats amb aquestes guerres, cosa que esperem que constitueixi un sòlid punt de partida sòlid per a futures investigacions. Finalitzem amb una reflexió sobre aquest patrimoni i la situació d'oblit/amnèsia que pateix actualment.

[en] Carlist wars guided the political clash between revolutionaries and reactionaries in 19th century Spain. Its development generated a numerous architectural and archaeological heritage. However, these elements had received little attention by academia until very recent times. Despite some advances in the area, it still exists a huge unknowledge about the materiality of these conflicts. This paper deals with the archaeological expression of the Carlist wars in Catalonia. The first step to solve this problem was to know what kind of elements were generated. In order to achieve that, we have located and characterized more than 180 constructions and places related to the conflict across all Catalonia: forts, city walls, castles, towers and battlefields, among others. With this we hope to have built a solid basis for further studies in Carlist conflict in that territory. The paper ends with some main conclusions and a reflection that focus on the situation of oblivion this heritage suffers from the vast part of society.
[ca] Ens centrem en la controvèrsia generada a la ciutat de Valladolidad entre els anys 1550 i 1551 a conseqüència de l'arribada a terres americanes per part de la població hispana, així com l'evolució del contacte humà. Aquesta situació va generar noves relacions a través de personatge rellevants que van forçar el canvi de visió inicial de l'indígena. Ens referim a Antonio de Montesinos, Bartolomé de las Casas o Ginés de Sepúlveda. Les seves actuacions ens permeten analitzar com Europa va començar a transformar la imatge que es tenia de l'"altre", a l'aparéixer lel sentiment d'igualtat i el concepte de l'indígena, a través de al seva defensa legal.

[en] This paper focuses on the controversy in the city of Valladolid between 1550 and 1551, resulting from the arrival to America of the Hispanic population and the evolution of human contact. This situation generated new relationships through significant characters, which forced a change in the initial vision of the indigenous people. We refer to Antonio de Montesinos, Bartolome de las Casas and Gines de Sepúlveda. Their actions allow us to analyze how Europe began to transform the image it had of the "other", with the appearance of the concepts of equality and the rights of indigenous people through their legal defence.
[ca] A la fi del segle xix i principis del xx l´Església catòlica va posar en marxa diversos projectes nacionalitzadors, entre els quals destaca l´èmfasi patriòtic que va atorgar al Sagrat Cor de Jesús. Un dels efectes que va tindre aquesta estratègia a Espanya va ser que es van fomentar les iniciatives que buscaven exaltar al Sagrat Cor, com va ser el cas de la construcció d´un temple en el cim de la muntanya Tibidabo de Barcelona. El relat creat entorn del significat d´aquest temple és un marc privilegiat per a l´anàlisi del projecte de nació i de gènere del catolicisme espanyol.

[en] Among the nationalizing projects of the Catholic Church in the late nineteenth and early twentieth centuries, stands out the patriotic emphasis that Catholic Church gave to the Sacred Heart of Jesus. Because of this strategy, in Spain there was some initiatives to promote the Sacred Heart cult, as was the case of the construction of build a temple on the top of Mount Tibidabo in Barcelona. The meanings created around this temple is a privileged framework for the analysis of the Spanish Catholicism national and gender project.
[ca] Quin sentit té ensenyar o aprendre si no busquem un impacte amb l'aprenent? En què es fonamentarà l'educació si el que s'aprèn no té un efecte en l'individu? Aquest treball busca respondre a la pregunta com entendem aquest impacte en el marc del concepte de transferència de l'aprenentatge, especialment en el context de l'educació infantil. En les últimes dècades s'ha obtingut major comprensió de l'aprenentatge adquirit en aquestes edats i això fa necessari obrir un debat sobre com s'ha de donar aquest aprenentatge per tenir efectivament els resultats esperats. Aquest treball busca explorar des d'un enfocament interpretatiu de les nocions associades a la transferència de l'aprenentatge de la part de docents d'infantil. Aquesta anàlisi va facilitar el plantament d'una discussió conceptual des de la mirada multidimensional proposada per Barnett i Stephen. Exercici que es presenta com el primer pas per continuar indagant i desenvolupant un marc clar per respondre preguntes sobre què és la transferència, es mostren les millors formes per promoure i evidenciar.

[en] What is the point of teaching or learning if we are not looking for an impact on what we have learned? What would education be based on if what was learned did not have an effect on the individual? This paper seeks to answer the question of how we understand this impact in the context of the concept of learning transfer, especially in the context of early childhood education. In recent decades, a greater understanding of the learning acquired at these ages has been gained, and this makes it necessary to open a debate on how such learning should take place in order to effectively have the expected results. This work seeks to explore from an interpretive approach the notions associated with the transfer of learning by kindergarten teachers. This analysis facilitated the approach of a conceptual discussion from the multidimensional perspective proposed by Barnett and Stephen. This exercise is presented as the first step in continuing to investigate and develop a clear framework for answering questions about what transfer is, what are the best ways to promote and evidence it.
[ca] En el present article es comparteix una recerca educativa basada en les arts en la qual, a través de la incorporació de la meva història de vida com art-educadora negra a les aules per mitjà d'estratègies artístiques, s'introdueixen discursos com l'antiracisme, els feminismes negres o la realitat de la comunitat afro que pretenen transformar l'educació. A través d'una introspecció personal generada a partir del visionat i edició de fotografies i vídeos de l'arxiu domèstic, es crea una metodologia IBA que connecta els meus records i autopercepció amb un discurs col·lectiu que extrapolo en forma d'estratègies artístiques per a contextos educatius. Després d'haver-la posat en pràctica en centres d'educació secundària de diferents parts del món (el Canadà, l'Índia, Guinea Equatorial o Espanya), es comparteix en aquesta ocasió el taller realitzat amb el col·lectiu Afrogalegas a La Corunya (Espanya).

[en] In this article an Art-based Educational Research is shared using my life story as a black arteducator to transform education introducing discourses such as anti-racism, black feminisms or the reality of the African community. Through a personal introspection generated by the vision and edition of photographs and videos from my domestic album, an Art-based Research which connects my memories and self-perception with a collective discourse is created. These memories and reflections are extrapolated to develop artistic strategies for educational contexts. After having put it into practice in high schools from around the world (Canada, India, Equatorial Guinea or Spain), now we share the experience with the group Afrogalegas in A Coruña (Spain).
[ca] El present article ofereix una lectura de La part del foc (2021), segon poemari de l'escriptor tarragoní Pol Guasch. Seguint les propostes de Margalida Pons per a una aplicació dels estudis afectius en l'anàlisi poètica, l'objectiu serà estudiar les coordenades en les quals se situa el poemari: llenguatge-amor-comunitat, així com els ponts que medien el contacte entre elles. En primer lloc, ens detindrem a desenvolupar les relacions entre llenguatge i afecte, servint-nos dels postulats teòrics de pensadors com Gaston Bachelard o Marina Garcés, entre altres. Més tard, d'acord amb allò exposat i en relació amb les idees del filòsof francès Maurice Blanchot, s'oferirà una anàlisi detinguda de la noció de comunitat esbossada en el poemari.

[en] This article offers a reading of La part del foc (2021), the second collection of poems by the Tarragona writer Pol Guasch. Following Margalida Pons's work on the application of affect studies to poetic analysis, the aim is to study the coordinates in which the collection is located: language-affect-community, as well as the bridges that mediate the contact between them. We focus, first, on developing the relationship between language and affect, using the theoretical postulates of thinkers such as Gaston Bachelard and Marina Garcés, among others. We then offer a detailed analysis of the notion of community outlined in the collection of poems, in light of the above and in relation to the ideas of the French philosopher Maurice Blanchot.
[ca] Aquest article aborda la crisi continuada a la perifèria sud de la Unió Europea des de la perspectiva de l'Estat de excepció com a dispositiu del poder sobirà (Agamben, 2004). Aquest dispositiu de govern ha anat adquirint centralitat en el moment present per gestionar situacions complexes quan el poder i la sobirania estan en disputa en mig d'una crisi sobrevinguda i imposada al mateix temps; crisi sobrevinguda que interromp els ritmes d'acumulació de capital i crisi imposada sobre les classes populars dels països del sud de la UE. Des d'aquesta aproximació, analitzarem tres dimensions d'aquesta crisi permanent (Agamben, 2019) que ha enderrocat antigues certeses i consensos per establir un nou temps polític que consolida el règim de poder econòmic i polític dins de la UE.

[en] This paper approaches the continuing crisis in the southern periphery of the European Union from the perspective of the resource to the state of exception as a mechanism for exercising sovereign power (Agamben, 2004). Such governing mechanism has presently acquired new centrality as a way of managing complex situations when power and sovereignty are under dispute in the context of crises which both "just happen" and are imposed on the people. They "just happen", interrupting the pace of capital accumulation, while their weight is imposed on the lower classes of Europe's southern countries. In our approach, we shall analyse three different dimensions of this permanent crisis (Agamben, 2019) which has shattered old certainties and consensus and has established a new political era that consolidates the regime of economic and political power within the EU.
[ca] Els nuclis rurals i el seu entorn mostren una gran complexitat, però sovint s'interpreten com el negatiu de les ciutats consolidades. Si bé ambdues realitats tenen avantatges i inconvenients, és només des d'una lectura omnicomprensiva del territori que faci una lectura integral dels dos escenaris de manera simultània, atenent les seves sinergies, que es poden establir les bases per poder fer front a les seves disfuncions i plantejar estratègies suggeridores que permetin abordar amb èxit una mirada territorial equilibrada i estimulant.

[en] Rural centres and their surroundings are highly complex but are often interpreted as the negative space of consolidated cities. Although both realities have advantages and disadvantages, it is only from an omnicomprehensive reading of the territorythat we can form an integral view of both scenarios simultaneously, taking into account their synergies, and lay the foundations to be able to face their dysfunctions and propose suggestive strategies that allow a balanced and stimulating territorial vision to be successfully approached.