[ca] El foramen oval permeable (FOP) està present en el 30% de la població. Hi ha discrepàncies entre les tècniques diagnòstiques: el Doppler transcranial (DTC), l'ecocardiografia transesofàgica (ETE) i l'ecocardiografia transtoràcica (ETT). L'interès fonamental per estudiar la persistència de FOP resideix en que pot ser la causa d'embòlia paradoxal. L'AVC criptogènic s'ha associat a la presència de FOP. La definició de les característiques morfològiques del FOP que poden implicar més risc de recurrència és fonamental per tal de dissenyar una estratègia de tractament adequada. Motiu del estudi i objectius: 1) Discrepàncies entre DTC i ETE. Estudi de discrepàncies i elaboració de l'estratègia diagnòstica. 2)Valorar la relació entre FOP i AVC-criptogènic. Determinació del tractament. segons les dades estudiades. Disseny de l'estudi: Es va dividir en 2 fases: Fase I: Anàlisi de concordança entre tècniques.. Fase II: Relació entre el FOP i l'AVC-criptogènic. Pacients i mètodes: 134 pacients amb sospita d'AVC criptogènic varen ser inclosos a la Fase I dels quals el diagnòstic final va ser: 28 AIT, 91 AVC i 15 migranya, d'edats 46,4±14,2. En 21 pacients d'aquest grup es van valorar els canvis de variables fisiològiques durant la sedació del ETE. A la Fase II es van incloure els 119 pacients diagnosticats d'AVC criptogènic (28 AIT, 91 AVC). Per tal d'establir la incidència de FOP a la població normal es va fer un estudi en un "grup control" per ETT en 65 pacients sense patologia embòlica ni cardíaca. A tots els pacients s'els va practicar DTC, ETT i ETE simultàniament i es va donar com a positiu el diagnòstic en el que dues tècniques concordaven. El seguiment i tractament va ser realitzat pel neuròleg. Resultats: FASE I: Es va diagnosticar de FOP a 93 (93/134: 69%) 17 van mostrar discordança entre tècniques :4 entre el DTC i l'ETT/ETE i 13 entre l'ETE i l'ETT/DTC El DTC va fer 3 falsos negatius en curtcircuits lleugers i un fals positiu en un pacient amb una fístula pulmonar. L'ETE va fer 13 falsos negatius que van ser diagnosticats de FOP per ETT/DTC i no ho van ser per ETE: el curtcircuit va ser lleuger en 11, moderat en 1 i sever en 1. La sensibilitat del DTC, ETT i ETE va ser del 97, 100 i 86% respectivament i l'especificitat del 98, 100 i 100%. L' ASI s'associava a majors diàmetres i curtcircuit més important (p<0,0001). Durant l'ETE va disminuir la TA sistòlica i la saturació d'oxigen i va augmentar la freqüència cardíaca (p<0,0001). FASE II: El grup control va mostrar un 23% de FOP aïllat i un 5% de FOP amb ASI. El grup sense FOP mostrava més arteriosclerosi aòrtica significativa que el grup amb FOP (p<0,0001), i el grup amb FOP s'associava amb més ASI (p<0,0001). El grup amb FOP aïllat tenia més factors de risc, més aterosclerosi significativa i curtcircuits més petits. L'associació entre FOP aïllat i AVC-criptogènic mostrava una Odds Ratio 0,97 (0,47-2,00) i que l'associació FOP amb ASI i AVC-criptogènic era de 17,75 (5,27-59,76) El 16% dels pacients tenien alteracions a la trombofilia. Hi va haver 9 recurrències i no es trobaren diferències significatives entre la antiagregació i l'anticoagulació encara que hi havia una clara tendència a demostrar-se la anticoagulació com la millor estratègia en casos amb factors de risc alt. Els 13 pacients amb dispositiu no van recorre. Conclusions: L'ETT amb imatge harmònica i contrast és la tècnica de referència en el diagnòstic del FOP. L'ETE pot realitzar falsos negatius sobretot en pacients sedats. La freqüència de FOP en l'AVC-criptogènic és de 69%, amb curtcircuit important en el 66%, i associat a ASI en el 62%. L'aterosclerosi aòrtica i els factors de risc cardiovasculars són més freqüents en els AVC criptogènics sense FOP. La recurrència de AVC és del 3,7% anual i és més freqüent en el grup amb FOP i ASI no anticoagulats. L'estratificació de risc de recurrència de l'embòlia paradoxal és fonamental per una correcta indicació terapèutica. En situacions de risc baix pot ser suficient l'antiagregació, en situacions de risc entremig amb curtcircuit més que lleuger s'hauria de plantejar l'anticoagulació i en situació de risc alt amb curtcircuit important, amb ASI o noves recurrències estaria obligada l'anicoagulació. A falta de més evidències, el tancament percutani només estaria indicat en els casos amb alt risc de recurrència que no tolerin l'anticoagulació.

[en] Patent foramen ovale (PFO) is present in 30% of the adult population. Can be diagnosed by transcranial Doppler (TCD), transoesophageal echocardiography (TEE) and transthoracic echocardiography (TTE). The main reason for study diagnosis of PFO is that it maybe a cause of paradoxical emboli. Cryptogenic-stroke has been associated with the presence of PFO. Definition of the morphological features that imply a greater risk of cryptogenic-stroke may lead to better management of this complication. Aims: 1) To define the disagreement between TCD and TEE and to establish the optimum diagnostic strategy. 2) To assess the relation-ship between PFO and cryptogenic stroke and determine the most appropriate treatment. Design: Phase I: Analysis of intertechnique agreement in diagnosis and quantification of PFO. Phase II: Establish the relation-ship between PFO and stroke. Patients and methods: 134 patients with a suspected cryptogenic stroke were included in Phase I : 28 TIA, 91 stroke and 15 migraine, age 46,4±14,2. Changes in physiologic variables down TEE sedation were assessed in 21. In Phase II, 119 patient diagnosed of stroke (28 AIT, 91 stroke) were analysed. To ascertain the incidence of PFO a control group (n: 65) without cardiac disease or previous emboli were included. DTC, TEE and TTE were performed simultaneously. Diagnosis was considered positive when 2 techniques showed agreement. All patients were followed-up and treated following the neurologist indications. Results: Phase I: PFO was diagnosed in 93 (64%). 17 cases of intertechnique disagreement were found: 4 between TCD vs TTE/TEE and 13 between TEE vs TCD/TTE. TCD yielded 3 false negatives in slight shunts and 1 false negative in a patient with a pulmonary fistula. TEE made 13 false negatives which were diagnosed by the other techniques. The shunt was slight in 11 cases, moderate in 1 and severe in 1. Sensitivity of TCD, TTE and TEE was 97, 100 and 86% and specificity 98, 100 and 100% respectively. ASA showed greater PFO diameter and more significant shunt. Systolic blood pressure and oxygen saturation decrease and heart rate increase down sedation. Phase II: Control group showed PFO in 28% of cases, 5% of them with ASA. In the group of the study, patient without PFO showed more significant aortic atherosclerosis than the group with PFO (p<0.0001) ; and the group with PFO was associated with more ASA. (p<0.0001). The group without ASA present more frequently atherosclerotic risk factors , more severe atherosclerosis and smaller shunt than the group with ASA. Isolated PFO was associated with cryptogenic stroke with an OR 0,97 (0,47-2,00) while PFO with ASA presented an OR 17,75 (5,27-59,76). In 16% patients a trombophilic pattern was found. Nine patients presented recurrences. Although no significant differences between antiaggregation and anticoagulation treated were found., data showed a clear tendency toward anticoagulation is the best strategy in patients with high risk. In 13 patients percutaneous closure were performed and no recurrences was observed in the following. Conclusions: TTE with harmonic imaging and contrast is the technique of choice in PFO diagnosis. TEE can yield false negatives particularly in sedated patients. In cryptogenic stroke, PFO was present in 69%, significant shunt in 66% and associate with ASA in 62%. Aortic atherosclerosis and cardiovascular risk factors were more frequent in cryptogenic stroke without PFO. Stroke recurrence was 3.7 % annually and more frequent in the group non anticoagulated with PFO and ASA. Stratification of paradoxical emboli risk recurrence was fundamental for correct therapeutic management. Antiaggregation may be sufficient in the low risk group, in the intermediate risk anticoagulation is advisable and mandatory in the higher risk group. The latter group is defined by the presence of ASA or new recurrences. Percutaneous closure of PFO should only be indicated in patients with high risk of recurrence who do not tolerate anticoagulation.