[ca] Les àrees urbanes enfronten desafiaments creixents derivats del canvi climàtic, com ara l'augment de les temperatures i la disminució del confort tèrmic als espais públics. Aquest estudi investiga com el disseny urbà afecta el microclima i contribueix a la resiliència climàtica. La investigació se centra en dos barris contrastants de Barcelona: l'Antiga Esquerra de l'Eixample, caracteritzat per un teixit urbà dens, amb pocs espais públics i escassa vegetació, i La Mina, que es distingeix pels espais oberts, abundant vegetació i edificis dispersos. Es van analitzar indicadors urbanístics i climàtics en tots dos casos, utilitzant dades de teledetecció (Landsat 8 i Sentinel 2) per calcular la Temperatura de la Superfície Terrestre (LST) i l'Índex de Vegetació de Diferència Normalitzada (NDVI). A més, es va realitzar una simulació microclimàtica amb el programari ENVI-met, avaluant paràmetres com l'albedo, la permeabilitat del sòl i el tipus de vegetació. Els resultats indiquen que La Mina té un millor exercici climàtic gràcies a la seva menor densitat, més cobertura vegetal i superfícies més permeables, cosa que es tradueix en temperatures més baixes i un confort tèrmic superior. Aquestes troballes destaquen la rellevància de la morfologia urbana, la vegetació i la permeabilitat en la configuració dels microclimes, subratllant el potencial del disseny urbà com a eina per enfortir la resiliència climàtica. Les conclusions d'aquest estudi ofereixen una base per a futures iniciatives de planificació urbana orientades a la creació de ciutats més sostenibles i resilients.

[es] Las áreas urbanas enfrentan desafíos crecientes derivados del cambio climático, como el aumento de las temperaturas y la disminución del confort térmico en los espacios públicos. Este estudio investiga cómo el diseño urbano afecta el microclima y contribuye a la resiliencia climática. La investigación se centra en dos barrios contrastantes de Barcelona: l'Antiga Esquerra de l'Eixample, caracterizado por un tejido urbano denso, con pocos espacios públicos y escasa vegetación, y La Mina, que se distingue por sus espacios abiertos, abundante vegetación y edificios dispersos. Se analizaron indicadores urbanísticos y climáticos en ambos casos, utilizando datos de teledetección (Landsat 8 y Sentinel 2) para calcular la Temperatura de la Superficie Terrestre (LST) y el Índice de Vegetación de Diferencia Normalizada (NDVI). Además, se realizó una simulación microclimática con el software ENVI-met, evaluando parámetros como el albedo, la permeabilidad del suelo y el tipo de vegetación. Los resultados indican que La Mina tiene un mejor desempeño climático gracias a su menor densidad, mayor cobertura vegetal y superficies más permeables, lo que se traduce en temperaturas más bajas y un confort térmico superior. Estos hallazgos destacan la relevancia de la morfología urbana, la vegetación y la permeabilidad en la configuración de los microclimas, subrayando el potencial del diseño urbano como herramienta para fortalecer la resiliencia climática. Las conclusiones de este estudio ofrecen una base para futuras iniciativas de planificación urbana orientadas a la creación de ciudades más sostenibles y resilientes.