[ca] La STC 31/2010 no declara la nul·litat de cap precepte del títol I, encara que no pot afirmar-se que el seu contingut hagi resultat totalment indemne. Primer, perquè ha estat assolit per una interpretació conforme i, segon, perquè participa de la degradació que aquesta STC du a terme de la categoria normativa "estatut d'autonomia": aquí mitjançant l'intent de transformar els drets en mers mandats. Malgrat això, tampoc no pot magnificar-se aquesta afectació. Sobre aquesta qüestió s'ha de tenir en compte que no resulta evident quin és el contingut vinculant d'una interpretació en el sentit que creï una nova norma abans inexistent necessitada d'interpretació o que determini el seu contingut sense exclusió d'altres possibles significats. En aquests supòsits el legislador autonòmic podrà moure's amb tota llibertat fora dels contorns proscrits; i davant del jutge s'obre un nou interrogant que no podrà dilucidar per si mateix sinó acudint al TC. D'altra banda, no és convincent la degradació dels drets estatutaris a mers mandats. Certament aquests tenen, en general, una forta dependència de la llei pel que fa al seu contingut. Però afirmar que tanquen exclusivament mandats al legislador autonòmic és desconèixer en termes concrets la formulació normativa d'aquests drets, encara que el seu perfeccionament sigui remès a la llei. Això no exclou que, atès que l'Estatut és una norma d'aplicació directa, els drets així reconeguts, tinguin també, si la seva formulació ho permet, exigibilitat immediata davant dels tribunals. Per tot això, es defensa que tant l'intent de degradar la naturalesa dels drets estatutaris a mandats com el de debilitar-ne el contingut original mitjançant raonaments interpretatius oberts o no fonamentats produeixen una desactivació més aparent que real del títol I de l'Estatut d'autonomia de Catalunya.

[es] La STC 31/2010 no declara la nulidad de ningún precepto del Título I, aunque no puede afirmarse que su contenido haya resultado totalmente indemne. Primero, porque ha sido alcanzado por una interpretación conforme y, segundo, porque participa de la degradación que esta STC lleva a cabo de la categoría normativa "estatuto de autonomía": aquí mediante el intento de transformar los derechos en meros mandatos. A pesar de ello tampoco puede magnificarse esa afectación. Al respecto debe tenerse en cuenta que no resulta evidente cuál sea el contenido vinculante de una interpretación conforme que cree una nueva norma antes inexistente necesitada de interpretación, o que determine su contenido sin exclusión de otros posibles significados. En tales supuestos el legislador autonómico podrá moverse con entera libertad fuera de los contornos proscritos; y ante el juez se abre un nuevo interrogante que no podrá dilucidar por sí mismo sino acudiendo al TC. Por otra parte, no es convincente la degradación de los derechos estatutarios a meros mandatos. Ciertamente, estos tienen, en general, una fuerte dependencia de la ley en orden a su contenido. Mas de ahí a afirmar que encierran exclusivamente mandatos al legislador autonómico es desconocer en términos concretos la formulación normativa de esos derechos, aunque su perfeccionamiento sea remitido a la ley. Lo que no excluye que, siendo el Estatuto norma de aplicación directa, los derechos así reconocidos tengan también, si su formulación lo permite, exigibilidad inmediata ante los tribunales. Por todo ello, se defiende que tanto el intento de degradar la naturaleza de los derechos estatutarios a mandatos como el de debilitar su contenido original mediante razonamientos interpretativos abiertos o no fundamentados producen una desactivación más aparente que real del Título I del Estatuto de Autonomía de Cataluña