[ca] Al cor de qualsevol projecte de colonització, i per tant de qualsevol moviment de descolonització, hi ha formes particulars de veure la natura i la societat, que alhora permeten formes particulars de governar cadascuna d'aquestes esferes. Això és clarament visible en una sèrie d'eines que existeixen per mesurar el progrés (o la regressió) cap a la sostenibilitat. Aquestes eines utilitzen índexs i indicadors construïts a partir de determinades formes de mesurar el medi ambient i l'ecologia. Però no són instruments científics neutrals. Reflecteixen les cosmovisions dels seus creadors. Aquestes cosmovisions depenen de tres dimensions: els valors que es prioritzen, les teories explicatives que s'utilitzen i el futur que s'imagina. A través d'aquests mitjans, diferents eines produeixen nocions contradictòries sobre la sostenibilitat de les nostres economies i societats. Aquest treball treu a la llum els supòsits teòrics i epistemològics que que subjeuen dels principals índexs i indicadors de sostenibilitat internacional: l'Índex d'Acompliment Ambiental, el Consum Intern de Materials, la Intensitat Material, la Petjada Material, la Petjada de Carboni, la Petjada Ecològica i les Emissions de CO2 (territorials). Les variables incloses en aquests índexs, com es mesuren, agreguen i ponderen, impliquen una forma particular d'entendre les relacions entre economia, societat i medi ambient. Aquesta divergència s'aprecia empíricament en les correlacions inverses entre alguns dels indicadors i índexs. On un índex o indicador pot representar progrés, un altre mostra regressió. Els nostres resultats destaquen que aquests dispositius i les teories que els informen són particularment interessants per la forma en què es materialitza el colonialisme. Algunes d'aquestes mesures oculten les arrels materials de la prosperitat occidental i els conflictes distributius ecològics (i econòmics) exportats als països més pobres. Per contra, altres mesures de sostenibilitat ambiental mostren que els nivells de producció i consum de nord depenen d'un "subsidi" socioecològic imposat als països de sud. Aquest subsidi representa injustícies que presenten un cas primordial per descolonitzar índexs i indicadors de governança ambiental.

[es] En el corazón de cualquier proyecto de colonización, y por lo tanto de cualquier movimiento de descolonización, hay formas particulares de ver la naturaleza y la sociedad, que a su vez permiten formas particulares de gobernar cada una de estas esferas. Esto es claramente visible en una serie de herramientas que existen para medir el progreso (o la regresión) hacia la sostenibilidad. Estas herramientas utilizan índices e indicadores construidos a partir de determinadas formas de medir el medio ambiente y la ecología. Pero no son instrumentos científicos neutrales. Reflejan las cosmovisiones de sus creadores. Estas cosmovisiones dependen de tres dimensiones: los valores que se priorizan, las teorías explicativas que se utilizan y el futuro que se imagina. A través de estos medios, diferentes herramientas producen nociones contradictorias sobre la sostenibilidad de nuestras economías y sociedades. Este trabajo saca a la luz los supuestos teóricos y epistemológicos que están detrás de los principales índices e indicadores de sostenibilidad internacional: el Índice de Desempeño Ambiental, el Consumo Interno de Materiales, la Intensidad del Material, la Huella Material, la Huella de Carbono, la Huella Ecológica y las emisiones de CO2 (territoriales). Las variables incluidas en estos índices, cómo se miden, agregan y ponderan, implican una forma particular de entender las relaciones entre economía, sociedad y medio ambiente. Dicha divergencia se aprecia empíricamente en las correlaciones inversas entre algunos de los indicadores e índices. Donde un índice o indicador puede representar progreso, otro muestra regresión. Nuestros resultados destacan que estos dispositivos y las teorías que los informan son particularmente interesantes para la forma en que se materializa el colonialismo. Algunas de estas medidas ocultan las raíces materiales de la prosperidad occidental y los conflictos distributivos ecológicos (y económicos) exportados a los países más pobres. Por el contrario, otras medidas de sostenibilidad ambiental muestran que los niveles de producción y consumo de norte dependen de un "subsidio" socioecológico impuesto a los países de sur. Este subsidio representa injusticias que presentan un caso primordial para descolonizar índices e indicadores de gobernanza ambiental.