[ca] La relació entre fenotip i informació genotípica és considerablement intricada i complexa. Els mètodes d'aprenentatge automàtic s'han utilitzat amb èxit per a la predicció de fenotips en un gran ventall de problemes dins de la genètica i la genòmica. Tanmateix, les dades biològiques sovent estan estructurades i són de tipus "no estàndard", el que pot suposar un repte per a la majoria de mètodes d'aprenentatge automàtic. Entre aquestos, els mètodes kernel proporcionen un enfocament molt versàtil per manejar diferents tipus de dades i problemes mitjançant la utilització d'una família de funcions anomenades de kernel. L'objectiu principal d'aquesta tesi doctoral és el desenvolupament i l'avaluació d'estratègies de kernel específiques per a la predicció fenotípica, especialment en problemes biològics amb dades o dissenys experimentals de tipus estructurat. A la primera part, utilitzam seqüències de proteasa, transcriptasa inversa i integrasa per predir la resistència del VIH a fàrmacs antiretrovirals. Proposam dos kernels categòrics (Overlap i Jaccard) que tenen en compte les particularitats de les dades de VIH, com per exemple les barreges d'al·lels. Els kernels proposats es combinen amb Support Vector Machines (SVM) i es comparen amb dos kernels estàndard (Linear i RBF) i dos mètodes que no són de kernel: els boscos aleatoris (RF) i un tipus de xarxa neuronal (el perceptró multicapa). També incloem en els kernels la importància relativa de cada posició de la proteïna pel que fa a la resistència. Els resultats mostren que tenir en compte la naturalesa categòrica de les dades i la presència de barreges millora sistemàticament la predicció. L'efecte de ponderar les posicions per la seua importància és més gran en la transcriptasa inversa i en la integrasa, el que podria estar relacionat amb les diferències que hi ha entre els tres enzims pel que fa als patrons de mutació per adquirir resistència a fàrmacs antiretrovirals. A la segona part, ampliam l'estudi anterior per considerar no-independència entre les posicions de la proteïna. Representam les proteïnes com a grafs i ponderam cada aresta entre dos residus per la seua distància euclidiana, calculada a partir de dades de cristal·lografia de rajos X. A continuació, els aplicam un kernel per a grafs (el random walk exponential kernel) que integra els kernels Overlap i Jaccard. A pesar dels avantatges potencials d'aquest kernel, no aconseguim millorar els resultats obtinguts en la primera part. A la tercera part, proposam un kernel framework per unificar les anàlisis supervisades i no supervisades en el camp del microbioma. Aprofitam la mateixa matriu de kernel per predicció mitjançant SVM i visualització mitjançant anàlisi de components principals amb kernels (kPCA). Discutim com transformar mesures de beta-diversitat en kernels, i definim dos kernels per a dades composicionals (Aitchison-RBF i compositional linear). Aquest darrer kernel també permet obtenir les importàncies dels tàxons respecte del fenotip predit (signatures microbianes). Per a les dades amb estructuració espacial i temporal utilitzam Multiple Kernel Learning i kernels per a sèries temporals, respectivament. El framework s'il·lustra amb tres bases de dades: la primera conté mostres de sòl, la segona mostres humanes amb una component espacial i la tercera, no publicada fins ara, dades longitudinals de porcs. Totes les anàlisis es contrasten amb els estudis originals (en els dos primers casos) i també amb els resultats dels RF. El nostre kernel framework no només permet una visió global de les dades, sinó que també dóna bons resultats a cada àrea d'aprenentatge. En les anàlisis no supervisades, els patrons detectats en estudis previs es conserven a la kPCA. En anàlisis supervisades, el SVM té un rendiment superior (o equivalent) al dels RF, mentre que les signatures microbianes són coherents amb els estudis originals i la literatura prèvia.

[en] The relationship between phenotype and genotypic information is considerably intricate and complex. Machine Learning (ML) methods have been successfully used for phenotype prediction in a great range of problems within genetics and genomics. However, biological data is usually structured and belongs to & 'nonstandard' data types, which can pose a challenge to most ML methods. Among them, kernel methods bring along a very versatile approach to handle different types of data and problems through a family of functions called kernels. The main goal of this PhD thesis is the development and evaluation of specific kernel approaches for phenotypic prediction, focusing on biological problems with structured data types or study designs. In the first part, we predict drug resistance from HIV-mutated protein sequences (protease, reverse transcriptase and integrase). We propose two categorical kernel functions (Overlap and Jaccard) that take into account HIV data particularities, such as allele mixtures. The proposed kernels are coupled with Support Vector Machines (SVM) and compared against two well-known standard kernel functions (Linear and RBF) and two nonkernel methods: Random Forests (RF) and the Multilayer Perceptron neural network. We also include a relative weight into the aforementioned kernels, representing the importance of each protein residue regarding drug resistance. Taking into account both the categorical nature of data and the presence of mixtures consistently delivers better predictions. The weighting effect is higher in reverse transcriptase and integrase inhibitors, which may be related to the different mutational patterns in the viral enzymes regarding drug resistance. In the second part, we extend the previous study to consider the fact that protein positions are not independent. Mutated sequences are modeled as graphs, with edges weighted by the Euclidean distance between residues, obtained from crystal three-dimensional structures. A kernel for graphs (the exponential random walk kernel) that integrates the previous Overlap and Jaccard kernels is then computed. Despite the potential advantages of this kernel for graphs, an improvement on predictive ability as compared to the kernels of the first study is not observed. In the third part, we propose a kernel framework to unify unsupervised and supervised microbiome analyses. To do so, we use the same kernel matrix to perform phenotype prediction via SVMs and visualization via kernel Principal Components Analysis (kPCA). We define two kernels for compositional data (Aitchison-RBF and compositional linear) and discuss the transformation of beta-diversity measures into kernels. The compositional linear kernel also allows the retrieval of taxa importances (microbial signatures) from the SVM model. Spatial and time-structured datasets are handled with Multiple Kernel Learning and kernels for time series, respectively. We illustrate the kernel framework with three datasets: a single point soil dataset, a human dataset with a spatial component, and a previously unpublished longitudinal dataset concerning pig production. Analyses across the three case studies include a comparison with the original reports (for the two former datasets), as well as contrast with results from RF. The kernel framework not only allows a holistic view of data but also gives good results in each learning area. In unsupervised analyses, the main patterns detected in the original reports are conserved in kPCA. In supervised analyses SVM has better (or, in some cases, equivalent) performance than RF, while microbial signatures are consistent with the original studies and previous literature.