[ca] La candidiasis invasora és una infecció fúngica de gran importància clínica, pot ser causada per diverses espècies de Candida. Encara que l'espècie més comuna és Candida albicans, als últims anys hi ha hagut un augment de infeccions produïdes per altres especies com Candida glabrata, Candida parapsilosis, Candida tropicalis u Candida krusei. Totes elles són les responsables del 90% de les micosis invasores a nivell mundial. L'espectre de la candidiasis varia d'una candidemia mínimament simptomàtica fins a una sèpsia fulminant amb una alta mortalitat. El diagnòstic precoç d'aquesta malaltia es clau per l'elecció del tractament antifúngic adequat, els fàrmacs de primera línia emprats son les equinocandines i els azols. Però un dels principals problemes d'aquestes infeccions és el recent augment de aïllats resistents als antifúngics d'us clínic. A l'actualitat els azols són els més freqüentment emprats en el tractament de la candidiasis, degut a la seva baixa toxicitat i a la possibilitat de ser administrats per la via oral. Existeix una amplia documentació recent sobre la resistència que molts aïllats de diferents espècies de Candida presenten en front els azols. El objectiu principal d'aquesta tesi doctoral ha estat avaluar els mecanismes de resistència a voriconazol en tres espècies de Candida: C. glabrata, C. parapsilosis i C. tropicalis, per intentar esbrinar el seu fonament i per tant millorar el tractament d'aquestes infeccions fúngiques. Per això s'han portat a cap estudis moleculars sobre els mecanismes de resistència més importants, avaluant la relació dels gens candidats ERG11, CDR1, CDR2 i SNQ2 amb la disminució de la sensibilitat al voriconazol, de les mencionades especies.

[en] Invasive candidiasis is a fungal infection with high clinical importance that can be caused by several species of Candida. Although the most common species is Candida albicans, in recent years infections caused by other species such as Candida glabrata, Candida parapsilosis, Candida tropicalis and Candida krusei have been increased. All of them are responsible for 90% of the invasive mycosis worldwide. The spectrum of candidiasis ranges from minimally symptomatic candidemia to fulminant sepsis with high mortality associated. The early diagnosis of this disease is a key to choice an appropriate antifungal treatment; the first-line drugs used are the echinocandins and azoles. However, one of the main problems of these infections is the recent increase of resistant isolates to antifungal for clinical use. At present, azoles are the most frequently used for candidiasis treatmen, due to its low toxicity and the possibility of being administered orally. There is extensive recent documentation on the resistance that many isolates of different species of Candida have against azoles. The main objective of this doctoral thesis was to evaluate the mechanisms of resistance to voriconazole in three species of Candida: C. glabrata, C. parapsilosis and C. tropicalis to try to throw light on this issue and improve the therapeutic treatment of these fungal infections. To this end, molecular studies of the mainly described mechanisms of resistance have been carried out, evaluating the relation of the candidate genes ERG11, CDR1, CDR2 and SNQ2 with the decrease in the voriconazole susceptibiliy of these species.