[ca] Els escenaris de mitigació existents estimen les emissions i les vies energètiques que serien compatibles amb la limitació de l'escalfament global a 1,5‒2°C. No obstant això, en l'actualitat, aquests escenaris no estimen la quantitat d'energia necessària per construir i mantenir un sistema energètic baix en carboni, ni la quantitat d'emissions de gasos d'efecte hivernacle que estarien associades a aquesta transició. Es tracta d'un gran "research gap" a la literatura, ja que encara no està clar quina part del pressupost de carboni restant estaria lligat a la transició i quina part d'això quedaria efectivament perquè la societat produeixi béns i presti serveis amb combustibles fòssils. Calculo que les emissions associades a la transició podrien oscil·lar entre 70 GtCO2 i 395 GtCO2, amb una mitjana entre escenaris de 195 GtCO2. Mostro que la transició podria augmentar els requisits energètics del sistema energètic i pot requerir una disminució de l'ús net d'energia per càpita del 10%-34% durant l'impuls inicial de la transició. No obstant això, a diferència del que s'ha argumentat en estudis anteriors, una transició energètica amb baixes emissions de carboni no conduiria necessàriament a una disminució del rendiment energètic de l'energia invertida (EROI) del sistema energètic global a llarg termini. Concloc que un creixement continuat de l'ús d'energia pot ser incompatible amb l'objectiu d'evitar un canvi climàtic perillós. Tot i que l'ús de tecnologies d'emissions negatives pot desbloquejar energia addicional a partir de combustibles fòssils, l'augment global de l'energia disponible pot ser exagerat en els escenaris existents, a causa de la sobreestimació del potencial de mitigació realista i la falta de consideració dels alts requeriments energètics d'aquestes tecnologies. A més, l'ús de tecnologies d'emissions negatives pot disminuir l'eficiència del subministrament d'energia a la societat, donant lloc a un augment de la despesa econòmica en energia. La conclusió que una transició energètica amb baixes emissions de carboni pot limitar les perspectives de creixement de l'ús d'energia genera preocupació, ja que l'energia és un requisit clau per produir béns i serveis. Com aborden els escenaris de mitigació existents les implicacions socioeconòmiques d'aquesta limitació energètica? Trobo que els escenaris de mitigació existents perpetuen les sorprenents desigualtats en l'ús d'energia entre el nord global i el sud global. La falta de convergència equitativa es subratlla encara més pels escenaris que suposen emissions negatives. Tot i que aquests escenaris permeten un major ús d'energia global, l'energia addicional s'assigna de manera aclaparadora als països del Nord Global, que tenen el consum d'energia per càpita més alt. A més, els escenaris de mitigació existents no consideren que els límits al creixement energètic puguin tenir un efecte negatiu sobre l'economia. Per quadrar el creixement econòmic amb la disminució de l'ús d'energia, els escenaris de mitigació suposen millores ràpides i sense precedents en l'eficiència de l'ús de l'energia a l'economia global. No obstant això, la viabilitat d'aconseguir aquestes millores ha estat molt discutida. Per explorar si hi ha vies alternatives per aconseguir una transició energètica amb baixes emissions de carboni, esbozo una sèrie d'escenaris que suposen taxes més baixes de creixement econòmic mundial. Demostrem que un creixement econòmic més baix permet aconseguir una reducció suficient d'emissions amb millores d'eficiència energètica més moderades i una creació més lenta d'un sistema energètic baix en carboni. Parlo de les preocupacions sobre les implicacions negatives que pot tenir un menor creixement en el benestar social i la capacitat de pagar la transició. Sostenc que les polítiques de postcreixement centrades en la redistribució de la riquesa poden conduir a resultats socials desitjables sense comprometre l'objectiu d'evitar un canvi climàtic perillós.

[en] Existing mitigation scenarios estimate emissions and energy pathways that would be compatible with limiting global warming to 1.5‒2°C. However, at present, these scenarios do not estimate the amount of energy needed to build and maintain a low-carbon energy system, nor the amount of greenhouse gas emissions that would be associated with such a transition. This is a major gap in the literature, as it remains unclear how much of the remaining carbon budget would be tied to the transition, and how much of it would effectively remain for society to produce goods and provide services using fossil fuels. I calculate that the emissions associated with the transition could range from 70 GtCO2 to 395 GtCO2, with a cross-scenario average of 195 GtCO2. I show that the transition could drive up the energy requirements of the energy system and may require a decrease in per capita net energy use of 10%‒34% during the initial push for the transition. Nonetheless, in contrast to what has been argued in previous studies, a low-carbon energy transition would not necessarily lead to a decline in the Energy-Return-on-Energy-Invested (EROI) of the overall energy system in the long-term. I conclude that a continued growth in energy use may be incompatible with the goal of avoiding dangerous climate change. Although use of negative emissions technologies may unlock additional energy from fossil fuels, the overall increase in available energy may be exaggerated in existing scenarios, due to overestimation of realistic mitigation potential and disregard of the high energy requirements of these technologies. Furthermore, use of negative emissions technologies may decrease the efficiency of energy provisioning to society, leading to increased economic expenditure for energy. The conclusion that a low-carbon energy transition may limit the prospects of growth in energy use raises concern, as energy is a key requirement to produce goods and services. How do existing mitigation scenarios address the socioeconomic implications of this energy constraint? I find that existing mitigation scenarios perpetuate the striking inequalities of energy use between the Global North and Global South. Lack of equitable convergence is further underlined by the scenarios that assume negative emissions. Although these scenarios allow for higher global energy use, the additional energy is overwhelmingly allocated to the countries in the Global North, which have the highest per-capita energy consumption. Moreover, existing mitigation scenarios do not consider that limits to energy growth may have a negative effect on the economy. To square economic growth with decreasing energy use, mitigation scenarios assume rapid and unprecedented improvements in the efficiency of energy use in the global economy. However, feasibility of accomplishing such improvements has been fiercely contested. To explore if there are alternative pathways to accomplishing a low-carbon energy transition, I outline a series of scenarios that assume lower rates of global economic growth. I demonstrate that lower economic growth makes it possible to accomplish sufficient emission reductions with more moderate energy efficiency improvements and a slower build-up of a low-carbon energy system. I discuss the concerns regarding negative implications that lower growth may have on social wellbeing and the ability to pay for the transition. I argue that post-growth policies focused on wealth redistribution may lead to desirable social outcomes without compromising the aim of avoiding dangerous climate change.