BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Creació i desenvolupament de Nomini, un projecte digital per a l'aprenentatge d'idiomes durant la infància. El treball comprèn la investigació prèvia, la creació de marca, el desenvolupament del producte, l'estratègia publicitària i l'elaboració de pressupostos.

[es] Creación y desarrollo de Nomini, un proyecto digital para el aprendizaje de idiomas durante la infancia. El trabajo comprende la investigación previa, la creación de marca, el desarrollo del producto, la estrategia publicitaria y la elaboración de presupuestos.
[ca] La pell és l'òrgan més gran del cos i actua com a capa protectora per mantenir íntegres les seves estructures, però, què suposaria una existència humana sense cos i per tant, sense pell? L'escriptor argentí Martín Felipe Castagnet explora aquesta possibilitat a la seva novel·la de ciència ficció Los cuerpos del verano (Factotum, 2012). El seu text revela la importància de la pell com envoltori del cos, però també com a primer estat d'identificació i sistema de comunicació sensible dels individus amb el seu voltant. Proposo que al llegir la novel·la mitjançant la teoria de Yo-piel (Biblioteca Nueva, 2003), del psicoanalista francés Didier Anszeu, el tacte sorgeix en la ficció de Castagnet com a gest propi de l'experiència vital i com agent d'interacció social. Vist així, els que "flotan" sense reencarnarse en la novel·la semblen enfonsats en un aïllament nostàlgic on enyoren constantment recuperar, sobretot, el tacte.

[es] ¿Qué supondría una existencia humana sin cuerpo y, por lo tanto, sin piel? El escritor argentino Martín Felipe Castagnet explora esta posibilidad en su novela de ciencia ficción Los cuerpos del verano (2012). Su texto, que ocurre en un futuro posible, revela la importanciade la piel como envoltorio del cuerpo, pero también como primer estado de identificación y sistema de comunicación sensible de los individuos con su entorno. Propongo que al leer esta distopía a través de la teoría del Yo-piel (2003), del psicoanalista francés Didier Anzieu, el tacto emerge en la ficción de Castagnet como gesto propio de la experiencia vital y comoa gente de interacción social. Esto, en un mundo en que la tecnología y el mercado restringirían cualquier agencia de sus personajes.
[ca] La capa granular externa del còrtex cerebel·lós és una estructura temporal responsable de la generació de les neurones granulars. Aquesta matriu germinal presenta neuroblasts amb una marcada capacitat proliferativa. L'estudi següent analitza, a les rates, l'impacte del fàrmac hidroxiurea sobre els precursors neuronals de l'esmentada capa. Els nostres resultats permeten conèixer els canvis que es produeix a l'arquitectura cerebel·losa, i les respostes cel·lulars que es produeixen com a conseqüència de l'administració d'agents citostàtics.

[es] La capa granular externa del córtex cerebeloso es una estructura temporal responsable de la generación de las neuronas granulares. Esta matriz germinal presenta neuroblastos con una elevada capacidad proliferativa. El siguiente estudio analiza, en ratas, el impacto del fármaco hidroxiurea sobre los precursores neuronales de la mencionada capa. Nuestros resultados permiten conocer los cambios que se producen en la arquitectura cerebelosa, i las respuestas celulares producidas como consecuencia de la administración de agentes citoestáticos.
[ca] Registre per a estudiar l'impacte clínic de l'SCASEST a un hospital de tercer nivell. En un any van ingressar 310 pacients (54% Cardiologia, 46% Semicrítics/Unitat d'Estada Curta). La mortalitat hospitalaria va ser de l'1%; a 6 mesos va haver un 4,6% de morts i un 16% de reingressos. Edat, filtrat glomerular i FE van ser predictors de mortalitat; una troponina positiva i l'ingres a Cardiologia es van associar amb un menor risc de reingrés. Ingressar a Cardiologia es va associar a ser tributari de coronariografia i revascularització quirúrgica. El tipus de Servei pot tenir un impacte adicional en la història de l'SCASEST.

[es] Registro para estudiar el impacto clínico del SCASEST en un hospital de tercer nivel. En un año ingresaron 310 pacientes (54% Cardiología, 46% Semicríticos/Unidad de Estancia Corta). La mortalidad hospitalaria fue del 1%; a 6 meses hubo un 4,6% de muertes y un 16% de reingresos. Edad, filtrado glomerular y FE fueron predictores de mortalidad; una troponina positiva y el ingreso en Cardiología se asociaron con un menor riesgo de reingreso. Ingresar en Cardiología se asoció a ser tributario de coronariografía y revascularización quirúrgica. El tipo de Servicio puede tener un impacto adicional en la historia del SCASEST.
[ca] L'adaptació a l'entrenament aeròbic prolongat provoca a nivell cardíac modificacions estructurals i electrocardiogràfiques que es poden considerar parafisiològiques. Una planificació incorrecta de las càrregues de treball i factors externs estressants poden provocar una desadaptació a l'entrenament i de forma crònica en la Síndrome de Sobreentrenament. Aquesta síndrome es reflex d'un desequilibri del sistema autònom, podent presentar en les seves formes més desenvolupades manifestacions cardiovasculars greus. No es disposen actualment d'un marcador diagnòstic definitiu, sent la anamnesis dirigida el "gold standard". El tractament consisteix en un descans actiu la durada del qual dependrà de la gravetat clínica.

[es] La adaptación al entrenamiento aeróbico prolongado provoca en el corazón modificaciones estructurales y electrocardiográficas que podemos considerar parafisiológicas. Una planificación incorrecta de las cargas de trabajo y factores externos estresantes pueden concluir en una desadaptación al entrenamiento y de forma crónica en el llamado Síndrome de Sobreentrenamiento. Dicho síndrome es reflejo de un desequilibrio del sistema autónomo, pudiendo en sus formas más desarrolladas tener manifestaciones cardiovasculares graves. No disponemos actualmente de un marcador diagnóstico definitivo, siendo la anamnesis dirigida el "gold estándar". El tratamiento consiste en un descanso activo dependiendo su duración de la gravedad de la expresión clínica.
[ca] Aquest assaig tracta de la doble exclusió politico-econòmica que viuen les dones immigrants, per una banda com a "persones fora de lloc" i, per una altra, com a dones generalment pobres. En la primera part analitzo els termes en què es racionalitza la creixent hostilitat i el refús als immigrants extracomunitaris. Els polítics i els mitjans de comunicació hostils a la immigració extracomunitària fan menció especial a l'amenaça que significa la "invasió" des del sud per a la identitat cultural i els recursos "nacionals", i atribueixen el fet de la immigració a la "bomba demogràfica" existent en el paisos d'origen. És a dir, el "problema" està en els "altres" i no en "nosaltres". Les retòriques alarmistes demogràfiques -antinatalistes per al sud i natalistes per al pròsper però envellit nord-, juntament amb el fonamentalisme cultural de les retòriques antiimmigrants, tenen dues conseqüències. Per una banda, emmascaren les arrels reals de la pobresa del Tercer Món i, per una altra, porten a un control agressiu de la procreació de les dones en els seus països d'origen. Aquelles que migren estan, a més, sotmeses a una segona culturalització discriminatòria. Tal com es veurà, són confinades als estrets espais socioeconòmics tradicionalment femenins a Occident per ser immigrants pobres i a més dones. Així, són discriminades per ser estrangeres indesitjables i, a més, per ser dones.

[es] Este ensayo trata de la doble exclusión politico-económica que viven las mujeres inmi- grantes, por un lado como apersonas fuera de lugarn y, por otro, como mujeres general- mente pobres. En la primera parte analizo los términos en que se racionaliza la creciente hostilidad y el rechazo de los inmigrantes extracomunitarios. Los políticos y medios de comunicación hostiles a la inmigración extracomunitaria hacen hincapié en la amenaza que significa la ainvasiónr desde el sur para la identidad cultural y los recursos "nacionales", y atribuyen el hecho de la migración a la abomba demográficas en los paises de origen. Es decir, el "problema" está en los "otros" y no en "nosotros". Las retóricas alarmistas demográficas -antinatalistas para el sur y natalistas para el próspero pero envejecido norte-, junto con el fundamentalismo cultural de las retóricas antiinmigrantes, tienen dos consecuencias. Por una parte, enmascaran las raíces reales de la pobreza en el Tercer Mundo y, por otra, redundan en un control agresivo de la procreación de las mujeres en sus paises de origen. Aquellas que migran están, además, sometidas a una segunda "culturalización" discriminatoria. Como muestro, se ven confinadas a los estrechos espacios socioeconómicos tradicionalmente femeninos en Occidente por ser inmigrantes pobres y además mujeres. Así, son discriminadas por ser extranjeras indeseables y, además, por ser mujeres.
[ca] En aquest treball ens proposem fer una anàlisi del qual Susan Sontag entenia com fascinante fascismo i la manera en la qual la mass media y el Big Data li donen continuïtat a aquesta ideologia a través de règims visuals violents que aquí anomenem com la fascinante violencia, això amb la finalitat d'aportar algunes claus per a pensar en la rendibilització i consum de la violència visual en el Mèxic contemporani. Proposem, doncs, que el règim necroscòpic de la narcocultura és també un règim econòmic que alimenta nínxols importants del mercat global, i que associat a l'imaginari cultural g-local, produït per les indústries culturals, recupera la estetització de la violència ultraespecialitzada (heretada del colonialisme i del feixisme)iy la recombina amb tècniques de gestió de la subjectivitat a través dels règims psico/necro/biopolítics.

[es] En este trabajo nos proponemos hacer un análisis de lo que Susan Sontag entendía como fascinante fascismo y la manera en la cual la mass media y el Big Data le dan continuidad a dicha ideología a través de regímenes visuales violentos que aquí denominamos como la fascinante violencia, esto con el fin de aportar algunas claves para pensar en la rentabilización y consumo de la violencia visual en el México contemporáneo. Proponemos, que el régimen necro-escópico de la narcocultura es también un régimen económico que alimenta nichos importantes del mercado global, y que asociado al imaginario cultural g-local, producido por las industrias culturales, recupera la estetización de la violencia ultra-especializada (heredada del colonialismo y del fascismo) y la re-combina con técnicas de gestión de la subjetividad a través de los regímenes psico/necro/biopolíticos.
[ca] Molts escriptors hispanoamericans van lloar la riquesa i virtuts de les capitals virregnals, Ciutat de Mèxic i Lima, tot creant un viu registre de la relativa autonomia i l'èxit econòmic de les elits urbanes que es van beneficiar de la globalització primerenca. Alguns van emprar el tòpic de la translatio imperii, tot suggerint la possibilitat que aquestes ciutats poguessin rivalitzar amb Madrid o Roma. En aquest treball, considero el curiós contrast amb aquestes representacions presentades per la memòria del període virregnal construïda en el discurs de la independència. Aquest discurs típicament recordava el període colonial no com un temps d'autonomia i èxit, sinó com un període d'esclavitud. Molts revolucionaris van proposar una versió de la translatio imperii consistent amb aquest discurs, tot afirmant que anaven a heretar un dels imperis precolombins indígenes. Simón Bolívar, tanmateix, va sostenir que Hispanoamèrica heretaria l'esperit de l'imperi directament de Roma. Tant Bolívar com els seus compatriotes van reescriure la narrativa tradicional de la translatio imperii en una narrativa de redempció capaç d'albirar un futur gloriós després de la independència.

[es] Muchos escritores hispanoamericanos elogiaron la riqueza y virtudes de las capitales virreinales, Ciudad de México y Lima, creando un vivo registro de la relativa autonomía y el éxito económico de las élites urbanas que se beneficiaron de la globalización temprana. Algunos emplearon el tropo de la translatio imperii, sugiriendo la posibilidad de que estas ciudades pudieran rivalizar con Madrid o Roma. En este trabajo, considero el curioso contraste con estas representaciones presentadas por la memoria del periodo virreinal construida en el discurso de la independencia. Este discurso típicamente recordaba el periodo colonial no como un tiempo de autonomía y éxito, sino como un periodo de esclavitud. Muchos revolucionarios propusieron una versión de la translatio imperii consistente con este discurso, afirmando que iban a heredar uno de los imperios precolombinos indígenas. Simón Bolívar, sin embargo, sostuvo que Hispanoamérica heredaría el espíritu del imperio directamente de Roma. Tanto Bolívar como sus compatriotas reescribieron la narrativa tradicional de la translatio imperii en una narrativa de redención capaz de vislumbrar un futuro glorioso después de la independencia.
[ca] Picasso sempre va conservar tres dibuixos i una litografia d'Isidre Nonell, una informació desconeguda fins ara. De les quatre obres, dues són inèdites, una només es coneixia per una reproducció en blanc i negre i un altre exemplar de la litografia es conserva al Museu Nacional d'Art de Catalunya. Nonell va ser un dels artistes més avançats de la pintura catalana i espanyola de la darrera dècada del segle XIX i la primera del XX i un referent per a Picasso durant els seus anys de formació a Barcelona. La publicació d'aquestes quatre obres planteja la qüestió de si va ser Nonell qui va regalar aquests dibuixos a Picasso o si, per contra, va ser Picasso qui els va triar. En definitiva, per què, com i quan van arribar a les mans de Picasso? Encara que la resposta quedarà inevitablement en el terreny de la hipòtesi, el fet, independentment de l'interès dels dibuixos en si, ens permet especular sobre la relació entre tots dos artistes, així com sobre la hipotètica influència de Nonell en Picasso.

[es] Picasso siempre conservó tres dibujos y una litografía de Isidre Nonell, una información desconocida hasta ahora. De las cuatro obras, dos son inéditas, una solo se conocía por una reproducción en blanco y negro y el Museu Nacional d'Art de Catalunya conserva otro ejemplar de la litografía. Nonell fue uno de los artistas más avanzados de la pintura catalana y española de la última década del siglo XIX y la primera del XX y un referente para Picasso durante sus años de formación en Barcelona. La publicación de estas cuatro obras plantea la cuestión de si fue Nonell quien regaló estos dibujos a Picasso o si, por el contrario, fue Picasso quien los eligió. En definitiva, ¿por qué, cómo y cuándo llegaron a manos de Picasso? Aunque la respuesta quedará inevitablemente en el terreno de la hipótesis, el hecho, independientemente del interés de los dibujos en sí, nos permite especular sobre la relación entre ambos artistas, así como sobre la hipotética influencia de Nonell en Picasso.
[ca] L'article estudia la lectura que Bayle fa del cartesianisme. Mentre Descartes pretén que el racionalisme és compatible amb el Déu omnipotent de la tradició cristiana, Bayle sosté que donar bel·ligerància a aquest darrer és funest per al primer, perquè evidència racional i Déu omnipotent (eventualment fal·laç) són lògicament inconciliables. L'article analitza les raons de Descartes i els arguments de Bayle, en judica el valor i n'explora les conseqüències.

[es] El artículo estudia la lectura que Bayle hace del cartesianismo. Mientras que Descartes pretende que el racionalismo es compatible con el Dios omnipotente de la tradición cristiana, Bayle sostiene que dar beligerancia a este último es funesto para el primero, porque evidencia racional y Dios omnipotente (eventualmente falaz) son lógicamente inconciliables. El artículo analiza las razones de Descartes y los argumentos de Bayle, juzga su valor y explora sus consecuencias.
[ca] San Juan de la Cruz utilitza imatges al·legòriques a la prosa de Cántico per a transmetre'ns la seva experiència mística, aquest recurs ha propiciat la seva lectura en diferents cultures i èpoques. A les explicacions en prosa reprèn idees anteriors, aprofundeix i enllaça amb noves; per aquest motiu parlem d'una al·legoria de conjunt amb influència dels texts bíblics, la teologia vigent i els corrents de la seva època. Les imatges al·legòriques recreen l'espai de la trobada entre l'Amat (Jesucrist) i l'estimada (l'ànima); la transformació de la persona en totes les seves dimensions, els impediments i com és el matrimoni espiritual

[es] San Juan de la Cruz utiliza imágenes alegóricas en la prosa de Cántico para transmitirnos su experiencia mística, este recurso ha propiciado su lectura en diferentes culturas y épocas. En las explicaciones en prosa retoma ideas anteriores, profundiza y enlaza con nuevas; por ello hablamos de una alegoría de conjunto con influencia de los textos bíblicos, la teología vigente y las corrientes de su época. Las imágenes alegóricas recrean el espacio del encuentro entre el Amado (Jesucristo) y la amada (el alma); la transformación de la persona en todas sus dimensiones, los impedimentos y cómo es el matrimonio espiritual.
[ca] Virginia Zavala és professora principal i investigadora de la Pontifícia Universitat Catòlica de Perú. En les seves investigacions aborda la problemàtica de la llengua i l'educació des d'una aproximació etnogràfica i discursiva, amb un focus particular en el quítxua. Ha estudiat programes d'educació intercultural bilingüe, literacidades acadèmiques, ideologies lingüístiques i la relació entre llenguatge i racialització. Entre les seves últimes publicacions són els llibres Qichwasimirayku. Batallas por el quechua (amb Luis Mujica, Gavina Córdova i Wilfredo Ardito; PUCP, 2014), Racismo y lenguaje (amb Michele Back; Fondo Editorial de la PUCP, 2017) i Hacia una sociolingüística crítica: desarrollos y debates (amb Mercedes Niño-Murcia i Susana de los Heros; IEP, 2020).

[es] Virginia Zavala es profesora principal e investigadora de la Pontificia Universidad Católica del Perú. En sus investigaciones aborda la problemática de la lengua y la educación desde una aproximación etnográfica y discursiva, con un foco particular en el quechua. Ha estudiado programas de educación intercultural bilingüe, literacidades académicas, ideologías lingüísticas y la relación entre lenguaje y racialización. Entre sus últimas publicaciones están los libros Qichwasimirayku. Batallas por el quechua (con Luis Mujica, Gavina Córdova y Wilfredo Ardito; PUCP, 2014), Racismo y lenguaje (con Michele Back; Fondo Editorial de la PUCP, 2017) y Hacia una sociolingüística crítica: desarrollos y debates (con Mercedes Niño-Murcia y Susana de los Heros; IEP, 2020).
[ca] El projecte SUPERCABLE, presentat conjuntament per l'Institut de Ciència de Materials de Barcelona (ICMAB-CSIC), el Departament de Física de la UAB, i l'empresa Nexans, ha guanyat el premi NOVARE d'eficiència energètica que atorga ENDESA. La quantia del premi, que ascendeix a 500.000 €, s'invertirà en el desenvolupament d'un cable superconductor que serà el primer del sud d'Europa i el més avançat del món per a distribució d'electricitat.

[es] El proyecto SUPERCABLE, presentado conjuntamente por el Instituto de Ciencia de Materiales de Barcelona (ICMAB-CSIC), el Departamento de Física de la UAB y la empresa Nexans, ha ganado el premio NOVARE de eficiencia energética que otorga ENDESA. La cuantía del premio, que asciende a 500.000 €, se invertirá en el desarrollo de un cable superconductor que será el primero del sur de Europa y el más avanzado del mundo para distribución.
[ca] En el present article s'analitza, en primer lloc, la distància entre el que la gent diu i el que la gent fa en relació amb la sostenibilitat en la seva vida quotidiana; en segon lloc, s'intenta connectar aquest coneixement amb el disseny i l'elaboració de polítiques de sostenibilitat. Per a això, s'ha escollit el cas d'una mostra de comerciants de la ciutat de Barcelona i la seva relació amb les polítiques que intenten promoure la sostenibilitat a la ciutat (l'Agenda 21 Local). S'ha utilitzat una metodologia híbrida denominada STAVE, que combina les tècniques del grup de discussió amb mètodes iteratius i reflexius per mitjà d'una orientació de recerca-acció. Els resultats permeten identificar les predisposicions dels comerciants cap a la sostenibilitat, així com detectar en quina mesura els seus discursos són coherents amb les seves pràctiques. A més, els resultats mostren fins a quin punt les polítiques municipals de l'Agenda 21 de Barcelona poden encaixar en els contextos quotidians del comerç local per promoure avenços cap a la sostenibilitat en el sector.

[es] En el presente artículo, se analiza, en primer lugar, la distancia entre lo que la gente dice y lo que la gente hace en relación con la sostenibilidad en su vida cotidiana; en segundo lugar, se intenta conectar este conocimiento con el diseño y la elaboración de políticas de sostenibilidad. Para ello, se ha escogido el caso de una muestra de comerciantes de la ciudad de Barcelona y su relación con las políticas que intentan promover la sostenibilidad en la ciudad (la Agenda 21 Local). Se ha utilizado una metodología híbrida denominada STAVE, que combina las técnicas del grupo de discusión con métodos iterativos y reflexivos por medio de una orientación de investigación-acción. Los resultados permiten identificar las predisposiciones de los comerciantes hacia la sostenibilidad, así como detectar en qué medida sus discursos son coherentes con sus prácticas. Además, los resultados muestran hasta qué punto las políticas municipales de la Agenda 21 de Barcelona pueden encajar en los contextos cotidianos del comercio local para promover avances hacia la sostenibilidad en el sector.
[ca] Aquest treball presenta una proposta d'una interfície de programació d'aplicacions (API) per treballar amb ràdios definides per software (SDR). S'han considerat les diverses SDRs del mercat per tal de fer una API generalista, fent que l'usuari final tingui un nivell d'abstracció superior. Aquest projecte no és només una proposta teòrica sinó que s'ha implementat aquesta API per treballar amb la SDR AD9361. Les proves s'han pogut fer gràcies a l'Institut de Ciències de l'Espai on tenen una SDR basada en aquest xip. L'API ha sigut completament implementada i s'ha comprovat de forma satisfactòria que totes les funcionalitats funcionen correctament. Aquesta API ha sigut implementada en C ja que les SDRs solen utilitzar-se en projectes de teledetecció en forma de sistemes encastats, i considerem que és el llenguatge més adient per aquest tipus de projectes.

[es] Este trabajo presenta una propuesta de una interfície de programación de aplicaciones (API) para trabajar con radios definidas por software (SDR). Se han considerado diferentes SDRs del mercado para diseñar una API generalista, haciendo que el usuario final tenga un nivel de abstracción superior. Este proyecto no es sólo una propuesta teórica sino que se ha implementado esta API para trabajar con la SDR AD9361. Las pruebas se han podido hacer grácias al "Institut de Ciències de l'Espai" (ICE) dónde tienen una SDR basada en este chip. La API ha sido completamente implementada y se ha comprobado que todas las funciones de la API funcionan correctamente. Esta API ha sido implementada en C ya que las SDRs se suelen usar en proyectos de teledetección en forma de sistemas embebidos, y consideramos que es el lenguaje más adecuado para su integración en este tipo de proyectos.