[ca] La conurbació de la Serena-Coquimbo constitueix un sistema urbà de ciutats intermèdies, localitzat en el centre nord de la República de Xile. Amb 448.784 habitants (INE, 2017), ha presentat un sostingut augment de població i superfície de la seva taca urbana en les últimes tres dècades, encaminant-se a ser declarada la quarta àrea metropolitana del país. No obstant això, la ciutat s'enfronta importants desafiaments en la seva conformació com a sistema metropolità. La geomorfologia del seu emplaçament presenta barreres naturals al desenvolupament urbà i una alta vulnerabilitat davant tsunamis; el dinamisme immobiliari i la forta fluctuació de població flotant de caràcter estacional contrasten amb un sistema viari restringit, acotat geogràficament i en l'actualitat ineficient i una planificació fragmentada.En aquest context, aquest estudi busca desvetllar la lògica espacial de les formes de creixement de la conurbació, caracteritzant tipologies de projectes i oferta immobiliària, i, a partir d'un model de ciutat en expansió i creixement de baixa densitat a mitja densitat, relacionar-la amb els problemes actuals de la conurbació.Amb un enfocament quantitatiu, es fa l'anàlisi espacial de dades censals, de permisos d'edificació, i de fotos satel·litàls, obtenint com a resultats, tant els patrons de creixement com les tendències d'edificació.Les conclusions apunten a la identificació de pols de creixement de la conurbació que estan incorporant noves dinàmiques espacials de concentració de població i tipologies edificatòries aglomerades espacialment. En segon lloc, una disminució de la fragmentació espacial en l'espai de conurbació a mesura que s'omplen els espais no edificats. Finalment, un canvi del pendent dels creixements en extensió (habitatges unifamiliars) i densitat (habitatges plurifamiliars).

[en] The conurbation of La Serena-Coquimbo is an urban system of intermediate cities, located in the northern center of Chile. With 448,784 inhabitants (INE, 2017), it has presented a sustained increase in population and area of its urban sprawl in the last three decades, in the way of being the fourth largest metropolitan area in the country. However, the city faces significant challenges in its conformation as a metropolitan system. The geomorphology of its site presents natural barriers to urban development and a high vulnerability to tsunamis; the dynamism of real estate and the strong fluctuation of floating seasonal population contrast with an inefficient road system and a fragmented planning.In this context, this study seeks to unveil the spatial logic of the forms of growth of the conurbation, characterizing project typologies, and, from a model of expanding city and low-density growth to medium density, relate it to current problems of the conurbation.With a quantitative approach, the spatial analysis of census data, building permits, and satellite photos is made, obtaining as results, both growth patterns and building trends.The conclusions point to the identification of poles of growth in the conurbation that are incorporating new spatial dynamics of population concentration and spatially agglomerated building typologies. Second, a decrease in spatial fragmentation in the conurbation space as unbuilt spaces is filled. Finally, is detected a change in the slope of growth in extension (single-family dwellings) and density (multi-family dwellings).