[ca] Introducció: Els fàrmacs anti-TNF (i tot el que la seva disponibilitat comporta) podrien canviar la història natural de la malaltia inflamatòria intestinal (MII), modificant conseqüentment la necessitat de tractament quirúrgic, demorant-la o canviant-ne la morbi-mortalitat postoperatòria. Objectius: Avaluar els canvis sobre la necessitat de cirurgia en relació a la disponibilitat d'anti-TNF en les MII i valorar la mortalitat postquirúrgica associada a la MII en l'era dels biològics i quins factors s'hi associen, en el nostre àmbit geogràfic. Mètodes: Es realitzen dos estudis, retrospectius. El primer a partir de dues cohorts pre- i postaprovació dels fàrmacs anti-TNF identificades a partir del registre estatal ENEIDA, de base hospitalària, per a valorar els canvis en les taxes de cirurgia. El segon, de disseny poblacional a partir de dades del Sistema Català de la Salut, amb una cohort de pacients intervinguts per MII durant la darrera dècada, per avaluar la taxa de mortalitat postoperatòria i els factors que s'hi associen. Resultats: En el primer estudi s'hi inclouen un total de 7.370 pacients amb malaltia de Crohn (MC) i 8.069 amb colitis ulcerosa (CU). Els immunosupressors (IMS) s'usen més precoçment i freqüent en l'era post-biològics. La probabilitat acumulada de cirurgia es redueix en la MC en l'era dels biològics (en les cohorts pre i post resultaren del 16% i 11% a l'any i del 29% i 19% als 5 anys del diagnòstic, respectivament; P<0,0001), però no en la CU (en les cohorts pre i post són del 3% i 2% a l'any, i del 6% i 5% als 5 anys; P=0,2). Els factors associats a una major probabilitat de requerir cirurgia són l'afectació ileal, l'edat i el tabaquisme en la MC i l'afectació extensa en la CU, mentre que els centres d'alt volum de cirurgies i l'ús d'IMS s'associen a una menor probabilitat. El segon estudi inclou 1.660 pacients intervinguts per MC i 738 per CU. La probabilitat acumulada de mortalitat intrahospitalària i als 30 dies en les cirurgies per MC és del 2,1% i 2,5%, i per CU del 5,4 i 6,4%, respectivament. L'edat avançada i les comorbiditats són factors de risc associats a una major mortalitat. Conclusions: La disponibilitat d'anti-TNF s'ha associat a una reducció de cirurgies en la MC, però no en la CU. Aquest canvi sembla obeir a una introducció més precoç i freqüent dels IMS convencionals més que a l'ús dels anti-TNF. La mortalitat postoperatòria en MII en l'era dels biològics s'associa a l'edat i a les comorbiditats, però no al volum de cirurgies per centre.

[es] Introducción: Los fármacos anti-TNF (y todo lo que su disponibilidad conlleva) podrían cambiar la historia natural de la enfermedad inflamatoria intestinal (EII), modificando consecuentemente la necesidad de tratamiento quirúrgico, demorando o cambiando la morbimortalidad postoperatoria. Objetivos: Evaluar los cambios sobre la necesidad de cirugía en relación a la disponibilidad de los anti-TNF en las EII y valorar la mortalidad postquirúrgica asociada a la EII en la era de los biológicos y que factores se asocian, en nuestro ámbito geográfico. Métodos: Se realizan dos estudios, retrospectivos. El primero a partir de dos cohortes pre y postaprovación de los fármacos anti-TNF identificadas a partir del registro estatal ENEIDA, de base hospitalaria, para valorar los cambios en las tasas de cirugía. El segundo, de diseño poblacional a partir de datos del Sistema Catalá de Salut, con una cohorte de pacientes intervenidos por EII durante la última década, para evaluar la tasa de mortalidad postoperatoria y los factores que se asocian. Resultados: En el primer estudio se incluyen un total de 7.370 pacientes con enfermedad de Crohn (EC) y 8.069 con colitis ulcerosa (CU). Los inmunosupresores (IMS) se usan más precoz y frecuentemente en la era postbiológica. La probabilidad acumulada de cirugía se reduce en la EC en la era de los biológicos (en las cohortes pre y post resultaron del 16% y 11% al año y del 29% y 19% a los 5 años del diagnóstico, respectivamente; P <0,0001), pero no en la CU (en las cohortes pre y post son del 3% y 2% al año, y del 6% y 5% a los 5 años; P = 0,2). Los factores asociados a una mayor probabilidad de requerir cirugía son la afectación ileal, la edad y el tabaquismo en la EC y la afectación extensa en la CU, mientras que los centros de alto volumen de cirugías y el uso de IMS se asocian a una menor probabilidad. El segundo estudio incluye 1.660 pacientes intervenidos por EC y 738 por CU. La probabilidad acumulada de mortalidad postoperatoria intrahospitalaria y a los 30 días en la EC es del 2,1% y 2,5%, y por CU del 5,4 y 6,4%, respectivamente. La edad avanzada y las comorbilidades son factores de riesgo asociados a una mayor mortalidad. Conclusiones: La disponibilidad de los anti-TNF se ha asociado a una reducción de cirugías en la EC, pero no en la CU. Este cambio parece relacionarse a la introducción más precoz y frecuente de los IMS convencionales más que al uso de los anti-TNF. La mortalidad postoperatoria en la EII en la era de los biológicos se asocia a la edad y a las comorbilidades, pero no al volumen de cirugías por centro.