BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Arran d'una selecció d'obres literàries infantils i juvenils, l'article analitza els trets d'una sèrie de personatges literaris que tenen en comú el fet de ser dones fadrines, en el sentit d'haver assolit certa edat sense haver-se casat. Ens centrem en les propostes de huit autors en espanyol i català, amb obres narratives o dramàtiques publicades des de fa un segle fins a l'actualitat, pertanyents en algun moment al cànon de l'educació literària. Jordi Sierra i Fabra, Núria Pradas, Isabel Allende, Teresa de la Parra, Lorca, Arniches, Unamuno i Mercè Rodoreda ofereixen una mostra amb què lectors de diverses edats poden començar a interpretar què resulta prototípic i què potser s'allunya de la tradició establida quant a aquests rols femenins: ser persones independents, ser amables o bruixes, cuidar els nebots... La metodologia d'investigació, de tall qualitatiu, estableix quatre categories d'anàlisi complementades amb les correspondències temporals i espacials. Concloem que la identificació del context cultural en què s'ambienta el relat per part del lector en formació és requisit per a discriminar el grau de conformitat o modernitat que el personatge suposa en cada cas.

[en] Based on a selection of literary works for children and young adults, this paper analyzes the characteristics of a series of single female literary characters, having reached a certain age without marrying. We focus on the proposals of eight authors in Spanish and Catalan, narrative or dramatic works published within the last one hundred years and related to the canon of literary education. Jordi Sierra i Fabra, Núria Pradas, Isabel Allende, Teresa de la Parra, Lorca, Arniches, Unamuno and Mercè Rodoreda show us samples of these female roles with which readers of different ages can begin to interpret what is perhaps prototypical and what deviates from tradition: being independent or kind, being witches or caring for nieces and nephews... Our research methodology presents four categories for qualitative analysis, complemented with time and space categories. We conclude that the identification, by the reader/learner, of the story's cultural context is required to discriminate the degree of conformity or modernity that the character represents in each case.
[ca] L'obra del poeta alacantí del segle XVI Josep Gosalbes de Cunedo ha passat a l'oblit. Alguns aspectes de la seua vida i obra mereixen atenció, com a mínim, per haver tractat temes propis de la seua terra. Alguns dels seus poemes tracten l'antiga Governació d'Oriola, al sud del regne de València, i celebren la creació del bisbat d'Oriola, motiu pel qual l'autor descriu el territori amb gust renaixentista. La seua amistat amb l'humanista Just Lipsi marca la seua biografia, on guerres i presó també estan presents.

[en] The work of the 16th. century poet from Alicante Joseph Gosalbes of Cunedo has been forgotten. Some aspects of his life and work deserve attention, at least because he had written about topics of their own land. Some of his poems deal with the former Region of Orihuela, in the south of Valencia kingdom, and celebrate the creation of the diocese of Orihuela, so the author describes this territory in a Renaissance style. His friendship with the humanist Justus Lipsius mark his biography, where wars and prison are also present.
[ca] El català actual coneix les locucions vol ploure i vol caure, amb el significat 'presentar indicis que ha de [esdevenir-se alguna cosa]' (DDLC, s.v. voler, 5). Aquestes estructures són solament una resta de la perífrasi aspectual d'imminència voler + infinitiu present en català antic i modern, així com en altres llengües romàniques, si més no en època medieval (com l'occità, el francoprovençal, el francès o l'italià). En aquest estudi provem de descriure i explicar el procés de construccionalització (seguint Traugott 2012 i Traugott i Trousdale 2013) pel qual aquest estructura, saturada amb els infinitius ploure o caure, assumirà un valor epistèmic/evidencial des d'època moderna (segles xvii i xviii), que és el que coneix la llengua actual. D'aquesta manera, la perífrasi descriurà, des del llatí clàssic i fins al català actual, una tendència Desig > Intenció > Imminència > Epistemicitat/Evidencialitat.

[en] Today's Catalan knows the phrases vol ploure and vol caure, literally '[it] wants to rain' and '[it] wants to fall,' with the meaning of 'showing signs that [something] has to [happen]' (DDLC, s.v. voler). Such structures are only a remainder from the imminence aspectual periphrasis voler + infinitive, present in old and modern Catalan, as well as in other Romance languages, at least in medieval times (such as Occitan, Franco-Provençal, French or Italian). Our aim in this study is trying to describe and explain the constructionalization process (following Traugott 2012 and Traugott & Trousdale 2013) whereby this structure, saturated with the infinitives ploure or caure, will assume an epistemic/evidential value ever since the Modern Era (17th and 18th centuries) which is the one known by the current language. From Classical Latin and up to present-day Catalan, the periphrasis will thus describe a trend Wish > Intention > Imminence > Epistemicity/Evidentiality.
[ca] Es descriu el disseny de marques alars patagials de lectura dorsoventral d'alta durabilitat per al marcatge i el seguiment d'exemplars de voltor comú Gyps fulvus. Amb aquest objectiu es van marcar ocells aclimatats dins del Projecte Canyet de recuperació del voltor comú com a espècie nidificant al Parc Natural de la Serra de Mariola (Comunitat Valenciana). Un total de 193 voltors van ser marcats en el període 2000-2015 en el punt de mostreig i 43 individus van ser recapturats, amb un valor mitjà de 1.362 dies (SD ± 543,78). De la mateixa manera, es va pesar la meitat de la mostra d'individus capturats (n = 20), els quals van presentar un valor mitjà de 9,11 kg (SD ± 1,14). També es va mesurar l'àrea de les perforacions cicatritzades, la superfície mitjana de les quals va ser de 85,38 mm2 (SD ± 28,61). Les marques alars van proporcionar resultats molt satisfactoris, que permeten aprofundir en els patrons de comportament interespecífic, així com en els moviments de nomadisme. S'ha constatat que el disseny final d'aquestes marques és adequat atès que la identificació a distància és bona i la incidència negativa en els individus és molt reduïda. A més a més, aquest sistema permet la diferenciació d'individus amb una freqüència elevada. S'ha constatat així mateix que aquest dispositiu no interfereix en les etapes vitals de l'espècie i que, adaptant-lo convenientment a escala, resultaria factible per a altres espècies ornítiques.

[en] We describe the design of patagial wing tags with highly durable lateral readings for marking and tracking griffon vultures Gyps fulvus. Acclimatized birds were tagged within Projecte Canyet for the recovery of the griffon vulture as a nesting species in the Sierra de Mariola Natural Park (Valencia Region). A total of 193 vultures were tagged at the sampling point between 2000 and 2015. Forty-three individuals were recaptured within an average of 1,362 days (SD ± 543.78). Half the sample of captured individuals was weighed (n = 20) and the average was 9.11 kg (SD ± 1.14). The area of the scarred perforations was measured, and the mean perforation size was 85.38 mm2 (SD ± 28.61). Wing tags provided highly satisfactory results and enabled a deeper understanding of the patterns of interspecific behaviour and nomadic movements. The design of the tags was satisfactory because it facilitated identification of individuals at a distance. The negative impact on individuals was low and the device did not interfere in the vital life stages of the species. We suggest the model could be useful for other bird species if adapted to size.
[ca] Aquest treball té com a objectiu reconstruir l'evolució del català des del seu sorgiment del llatí fins als primers intents de fixació normativa. S'estableixen per això tres etapes: gestació (IX), naixement (X-XI) i creixement (s. XIII-XV). Dins d'aquesta periodització destaca l'abundant documentació del segle XI amb canvi de codi entre el llatí i el català, en la qual es verifiquen els mateix tipus de combinació de llengües que avui trobem en algunes comunitats bilingües. També s'estudia el procés d'adquisició d'un registre culte al segle XIV gràcies a l'acció de la figura de Ramon Llull, equivalent a la de Dante per a l'italià, i l'establiment d'una varietat estàndard per a tots els territoris de llengua catalana basada en la parla del Regne de València del segle XV.

[en] The aim of this work is to reconstruct the social history of Catalan from its emergence from Latin up to the first attempts of normative fixation. Three stages are established: gestation (9th century), birth (10th and 11th centuries) and growth (13th-15th centuries). Inside these periods the abundant documentation of the 11th century stands out with code-switching between Latin and Catalan, in which we verify the same types of combination of languages that we find today in some bilingual communities. There is also studied the process of acquisition of an educated record in the 14th century thanks to the action of Ramon Llull's figure, equivalent to that of Dante for the Italian, and the establishment of a standard variety for all the territories of Catalan language based on the speech of the Kingdom of Valencia in the 15th century.
[ca] Es tracta de l'estudi lingüístic d'un text de temàtica sanitària al voltant d'una epidèmia que va patir la ciutat d'Oriola l'any 1678. El document s'inscriu en el context del retrocés del català a l'extrem meridional valencià durant l'edat moderna. Aquesta situació sociolingüística queda ben palesa a través de l'antroponímia del text, que ens fa intuir una major catalanitat de la classe alta en comparació als sectors populars, els quals presenten una proporció més alta de cognoms castellans. L'anàlisi dels trets lingüístics del document ens fa sospitar un rerefons social molt castellanitzat: tant per les anotacions marginals en castellà, llengua que no serà oficial al Regne de València fins 1707, com per les freqüents rectificacions de formes castellanes per les catalanes corresponents. En suma, aquest text palesa un moment avançat del procés de substitució lingüística del català pel castellà a l'Oriola del darrer terç del segle XVII.

[en] This paper is a linguistic study of a medical text concerning an epidemic that broke out in the city of Oriola in 1678. The document provides evidence of the decline of Catalan in the far south of Valencia in modern times. This sociolinguistic situation is clearly manifest from the proper names in the text, which suggest greater Catalan representation among the upper classes as compared to the lower classes, who have a larger number of Castilian surnames. Analysis of the linguistic features of the document point to a highly Castilianized social background, observable both in the annotations in the margin in Castilian, which did not become the official language of the Kingdom of Valencia until 1707, and in the frequent replacement of Castilian forms by Catalan ones. In summary, the text marks an advanced stage in the process of substitution of Catalan by Castilian in Oriola in the last third of the 17th century.
[ca] Podem definir la figura de Joan Fuster com la d'un escriptor polièdric, en el sentit que el seu jo, la seua subjectivitat, és el vèrtex des del qual es projecta sobre diversos gèneres i temàtiques. Però el jo no és tan unitari com semblaria, sinó que pot experimentar convulsions i fins i tot escindir-se, en especial quan opera en el terreny emocional de la producció poètica. Una comparació de l'erotisme líric fusterià amb el del seu coetani Vicent Andrés Estellés ajuda a entendre les seues característiques. Si bé les contradiccions "racionals" són assumides per l'assagista com un moviment lliure del pensament, les contradiccions més íntimes, manifestades en la poesia, són més cridaneres i difícils d'assumir amb coherència. Probablement és per això que, en la seua trajectòria com a escriptor, Fuster va abandonar la creació poètica i va optar per l'assaig com a gènere on es trobava més còmode i amb més eficàcia per a actuar en l'esfera pública de la seua societat.

[en] We can define the figure of Joan Fuster as that of a polyhedral writer, in the sense that his self, his subjectivity, is the vertex from which he projects himself on various genres and themes. However, the self is not as unitary as it would seem, but may experience convulsions and even split, especially when operating in the emotional realm of poetic production. A comparison of Fuster's lyrical eroticism with that of his contemporary Vicent Andrés Estellés helps to understand its characteristics. While "rational" contradictions are assumed by the essayist to be a free movement of thought, the more intimate contradictions, manifested in poetry, are more striking and difficult to consistently assume. This is probably why, in his career as a writer, Fuster abandoned poetic creation and opted for the essay as a genre where he was more comfortable and more effective to act in the public sphere of his society.
[ca] La definitiva irrupció de l'era postmoderna ha tingut una projecció més que evident en el camp de les identitats, tant en la seva dimensió individual com ara també en la col·lectiva. Si fins a meitat del segle XX, va ser la solidesa dels Estats-Nació qui s'encarregà de modelar els sentiments identitaris, els darrers decennis han contemplat l'entrada de nous actors susceptibles de condicionar aquest fenomen, com ara les noves tecnologies de la informació i comunicació. L'herència d'aquest nou escenari, ha estat l'aparició d'unes identitats més ambigües i volàtils les quals romanen contínuament influenciades per una multitud de referents.

[en] The definitive breaking of the Postmodern Era has had an obvious projection in the identity field, both in the individual and colective dimension. Until the middle of the 18th century, it was the solidity of the nation sates that moulded the identity feelings. Last decades have contemplated the entrance of new factors which are senstitive of conditioning the identity phenomenon, such as new technologies of information and communication. The inheritance of this new environment has developed the appearence of more ambiguous and volatile identities which are continually influenced by multiple aspects.
[ca] L'article valora l'aportació de l'escriptor Jaume Fuster al gènere policíac en llengua catalana, del qual és un dels precursors. Fuster col·labora a a assentar les bases del gènere negre des de la seva posició com a director editorial, com a escriptor i com a popularitzador als mitjans de comunicació. L'article analitza les fonts de la narrativa de l'autor, els seus referents i els seus procediments d'escriptura. Explica que Fuster inventa uns tipus i un llenguatge que han fet fortuna en el patrimoni literari català. Fa notar que la intertextualitat que practica es converteix en interdiscursivitat: proposa productes narratius que inclouen formes narratives mixtes i llenguatges diversos. Juga amb l'hipertext, amb les tecnologies de la informació, amb la participació del receptor. A la manera dels autors nord-americans del hard boiled crime fiction que admira, i als quals fa repetits homenatges en les seves obres, escriu relats que es publiquen en llibres, tenen forma de guions per a la ràdio o el cinema, o redacta capítols que es converteixen en sèries narratives per als periòdics, o concursos per a la televisió. Afirma que no hi ha distinció entre Literatura i Literatura de Gènere i defensa per damunt de tot el Gènere Negre de qualitat.

[en] The article acknowledges Jaume Fuster's contribution to crime fiction in Catalan, of which he is one of the precursors. Fuster contributes to the establishment of the bases for crime fiction from his position as a publisher director, writer and populariser of the media. The article analyses the writer's narrative sources, his mentors and his writing methods, and explains that Fuster invents some characters and a language that have enjoyed great success in the Catalan literary heritage. The intertextuality that he practises becomes interdiscursivity: his creations include mixed narrative methods and several languages. He plays with hypertext, with information technology, and with reader participation. Similar to the hard-boiled American crime fiction authors that he so admires, and to whom he repeatedly pays tribute in his work, Fuster also writes short stories for publication in books or in script form for radio or cinema, and he writes chapters that become narrative series for newspapers, or for TV contests. He states that there is no difference between literature and genre literature and above all defends quality detective fiction.
[ca] L'enginyer Méndez de Ras elabora, del 1766 al 1779, els projectes que transformen l'illa Plana en el poblat de San Pablo de Nueva Tabarca, que evolucionen en definició urbana, arquitectònica i tècnica. Del conjunt de dibuixos s'analitzen quatre plànols de gran rigor i qualitat gràfica. El primer (1770) explica el plantejament militar i l'abast territorial. El segon (1771) projecta les illes de cases per a la població. El tercer (1774-75) desenvolupa un ampli programa de construccions civils. I el quart (1779) desplega la totalitat del programa urbà i militar. La successió cronològica palesa la idea que tota la plaça fortificada és un artefacte bèl·lic i una cisterna de pluvials simultàniament. Aquesta utopia dibuixada, en què ciutat, arquitectura i aigua formen una unitat, xoca amb l'obstinada realitat de la natura: un plànol del 1789 descriu l'estat final i ruïnós de les obres executades.

[en] The engineer Méndez Ras developed, between 1766 and 1779, the projects that transformed Plana Island in the town of San Pablo de Nueva Tabarca, which evolved in its urban, architectural and technical definition. Four planes of great rigour and high graphical quality are analyzed from the set of plans. The first one (1770) explains the military approach and territorial scope. The second one (1771) designs residential areas for the population. The third one (1774-75) develops an extensive program of civil constructions. And the fourth one (1779) unfolds the entire urban and military agenda. The chronological succession evidences the idea that the whole fortified square is a warlike artefact and a rainwater cistern simultaneously. This drawn utopia, in which city, architecture and water form a unity, collides with the obstinate reality of nature: a 1789 plan describes the final and ruinous state of the executed works.
[ca] Aquestes fotografies en color de Berlín Oest i Berlín Est es van fer a l'agost del 1979 amb una cambra rèflex Asahi Pentax Spotmatic II amb objectiu de 50 mm, tot fent servir diapositives Agfa. El Museu de la Universitat d'Alacant en conserva una col·lecció completa: 128 còpies fotogràfiques de 32 x 24 cm amb tintes Ultrachrome sobre paper Ilford Gold Fibre Silk de 310 gr/m2 realitzades a Estudio Paco Mora de València l'any 2017, amb digitalització prèvia a partir de les diapositives originals mitjançant un escàner Haselblad Flextight X 1 a una resolució de 3.200 punts per polzada.

[en] These photographs of West Berlin and East Berlin were taken in full colour in August 1979. The equipment used was an Asahi Pentax Spotmatic II reflex camera with a 50 mm lens, and the film used was Agfa slides. The Alicante University Museum keeps a full collection: 128 photographic copies of 32 x 24 cm in Ultrachrome ink on Ilford Gold Fibre Silk paper of 310 gr/m2 made at Estudio Paco Mora in Valencia in 2017, by means of digitalization of the original slides using a Haselblad Flextight X 1 scanner at a resolution of 3,200 points per inch.
[ca] Dins de l'extensa zona de desenvolupament de la cultura ibèrica, l'àrea central correspondria a les actuals terres centremeridionals del País Valencià i la franja de territori de Múrcia i d'Albacete que hi fa frontera. Aquesta àrea presenta unes trajectòries històriques i expressions culturals pròpies, encara que relacionades amb els sectors veïns. Possiblement un fet diferencial i determinant és el caràcter obert al Mediterrani que va facilitar la gènesi d'espais colonials en alguns sectors, l'adopció d'influències foranes i la integració primerenca en xarxes econòmiques supraregionals. Aquestes influències externes integrades a les mateixes dinàmiques locals van modelar les formes socials i territorials.

[en] The centre of the extensive zone in which Iberian culture developed today comprises the central and southern area of the Valencia Region and the strip of land bordering it in Murcia and Albacete. It is an area with its own unique historical trajectory and cultural expressions, although they are related to those of its neighbouring regions. Perhaps a unique and crucial feature is its openness to the Mediterranean, which led to the establishment of colonial zones in certain areas, the adoption of foreign influences and its early integration into the supra-regional economic networks. These external influences were integrated into the local dynamics and shaped the social and territorial configuration.
[ca] El sufix -et/eta presenta en català contemporani tres valors: (a) un de menys subjectiu, pel qual modifica l'extensió o la intensitat del significat denotat pel lexema; (b) un de subjectiu, pel qual valora positivament o negativament la base que modifica; i (c) uns valors pragmàtics, de caràcter intersubjectiu, vinculats a l'expressió de la cortesia o l'atenuació. Aquesta situació en sincronia és resultat d'un procés diacrònic de canvi semàntic. Per explicar-lo, hem analitzat semànticament el sufix -et/-eta en català antic amb dades de corpus i hem explicat les tendències de canvi observades. D'acord amb els resultats, i seguint la tendència d'(inter)subjectivació definida per E. C. Traugott, el sufix passa de denotar valors vinculats a la dimensió i l'extensió durant els s. xiii i xiv, a desenvolupar uns nuclis més subjectius especialment durant els s. xv i xvi, vinculats a la valoració subjectiva o emocional. I, fins i tot, des de la darreria del s. xv es documenten usos del sufix de caràcter intersubjectiu. Hem explicat el procés com a resultat de la convencionalització d'implicatures conversacionals, fruit de metonímies del tipus causa & efecte.

[en] The suffix -et/eta has three values in contemporary Catalan: (a) a less subjective one, by which it modifies the extension or intensity of the meaning denoted by the lexeme; (b) a subjective one, by which it positively or negatively evaluates the lexeme it modifies; and (c) some pragmatic values, with an intersubjective nature, linked to the expression of politeness or attenuation. This situation in synchrony is the result of a diachronic process of semantic change. To explain this situation, we have semantically analysed the suffix -et/-eta in Old Catalan with corpus data and explained the observed trends of change. According to the results, and following the trend of (inter)subjectification defined by E. C. Traugott, the suffix goes from values linked to dimension and extension during the 13th and 14th centuries, to developing more subjective nuclei especially during the 15th and 16th centuries, linked to subjective or emotional evaluation. And even from the end of the 15th century onwards, inter-subjective uses of the suffix are documented. We have explained the process as a result of the conventionalisation of conversational implicatures, the result of metonymies of cause & efect type.