[ca] Les verdures, amb els seus múltiples beneficis per a la salut, ocupen un lloc fonamental en la nostra alimentació diària. Es recomana consumir entre 200 i 300 grams de verdures al dia per reduir el risc de malalties cardiovasculars i mitigar l'impacte ambiental associat amb la producció i consum d'aliments. Per garantir aquest consum adequat, és essencial augmentar la producció de verdures i reduir la pèrdua i el malbaratament alimentari, especialment en països desenvolupats, on aquests problemes tenen un major impacte a causa de la millora tecnològica i la limitació de recursos. Malgrat les variacions en la definició i avaluació de la pèrdua i malbaratament d'aliments, la recerca coincideix en que les verdures són un dels aliments més afectats a causa de la seva alta peribilitat i baix valor econòmic. La producció primària i el consum són els principals responsables d'aquest malbaratament, influenciats per factors directes i indirectes del sistema alimentari. En aquest context, la tesi explora diverses estratègies per reduir el malbaratament alimentari en el sector hortícola, abordant preguntes clau sobre la recuperació d'aliments en la producció primària, les diferències entre cadenes de valor globals i agricultura urbana, estratègies per mitigar el malbaratament domèstic en llars amb nens i l'impacte del consum d'aliments ultraprocessats en la salut mental i el consum de verdures en adolescents. L'anàlisi revela que fins al 60% de la pèrdua en la producció primària podria evitar-se, destacant la importància de considerar aquestes dades en la planificació i gestió. Les verdures de fulla són especialment vulnerables a causa de la planificació de la collita i el seu baix cost, el que subratlla la necessitat de millorar les pràctiques en aquesta àrea. A més, s'identifiquen oportunitats per reduir el malbaratament en zones especialitzades en horticultura, encara que es reconeix que això pot dificultar la seva absorció local a causa de l'increment sobtat en l'oferta. L'agricultura urbana emergeix com una alternativa prometedora, amb possibles reduccions del 50% en el malbaratament alimentari en comparació amb les cadenes globals, gràcies a l'eliminació d'intermediaris i una millor planificació basada en la demanda estacional. L'anàlisi del malbaratament domèstic revela que una gestió inadequada i la compra excessiva de productes peribles són les principals causes, amb implicacions significatives en la planificació de polítiques per fomentar bones pràctiques i conscienciar els nens sobre el malbaratament alimentari des de ben petits. Finalment, es destaca la relació negativa entre el consum d'aliments ultraprocessats i la ingesta de fruites i verdures en els adolescents, així com el seu impacte en la salut mental. És fonamental intervenir a les escoles per promoure una alimentació saludable, encara que això pugui augmentar el malbaratament alimentari en alguns llars. En conclusió, abordar el malbaratament alimentari en el sector hortícola requereix un enfocament multifacètic que inclogui mesures en totes les etapes de la cadena de valor, des de la producció fins al consum, així com polítiques públiques efectives i programes educatius per promoure una cultura alimentària sostenible.

[en] Vegetables are one of the most important components of our diet thanks to the several benefits connected to their consumption. Numerous diet recommendations indicate at least the intake of 200-300 grams per day of vegetable to decrease the risk of cardiovascular disease and to reduce the emission and resource use connected to food consumption. To ensure the intake of vegetables, boosting the supply of vegetables is imperative through the increase of production and the reduction of food loss and waste. This latter strategy is fundamental to be implemented in high-income countries due to the high environmental burden associated with food consumption as well as to the limits of growth due to technological improvement and increase of harvested area. Even if there is no harmony in the definition and methodology to assess food loss and waste, the different research agrees on the fact that vegetable is the food category with higher levels of inefficiencies during the value chain for the high perishability and low economic value. Moreover, the disproportional responsibility of the primary production and consumption stages on the food waste volume triggered by direct causes and indirect drivers connected to the intrinsic characteristics of the food system. In this context, the thesis explored different types of food waste reduction applicable to the horticultural sector, intervening both at the individual stage and through a systemic approach. In particular, the thesis aims to address the following questions: (I) what are the limits and opportunities of food recovery in primary production within a regional approach?(II) What variations can be identified regarding the quantity and causes of food loss when comparing global value chains and urban farming?(III)What action and policy strategies can mitigate domestic food waste in households with children?(IV) How does consuming ultra-processed foods influence adolescents' mental health and vegetable intake? The analysis has revealed that 60% of food waste in primary production could be avoided, stemming from unharvested mature products, underscoring the importance of incorporating this data in quantification. Leafy vegetables have recorded the highest losses due to harvest planning for rapid growth and the low unit cost of the product. The concentration of waste in a few products in areas primarily specialized in horticultural production and during the summer months opens the possibility of overcoming economic barriers related to the recovery of these products. However, it may complicate the ability to absorb the product locally due to a significant increase in the consumption of a few products in a short period. The study of new local urban agriculture chains has highlighted, through a systemic approach, the potential reduction of food waste in the value chain by up to 50% compared to global chains. The reasons are associated with the absence or reduction of intermediaries and steps in the value chain, the short time from harvest to consumption (i.e., 1-2 days), and, for the most advanced high-tech companies, the ability to plan production more efficiently based on seasonal demand and consumption patterns. Additionally, key to this is the more direct relationship producers have with consumers, enabling urban agriculture to better forecast production based on demand and to align demand with supply (e.g., marketing the availability of fresh, higher quality produce). The analysis of predictors of domestic food waste enables the identification that inadequate food management leads to small amounts of waste in families with young and middle-aged children, while over-purchasing perishable items leads to waste in other households with adult children. Household type and purchasing habits were significant predictors, while the purchaser's age and buying channel showed lower predictive capacity. Based on this evidence, policies should prioritize raising awareness among children, promoting good practices