[ca] Són bastant conegudes les relacions entre la pintura de Piet Mondrian i l'arquitectura moderna; des de Theo Van Doesburg a John Hejduk, la influència de la seva poètica ha estat manifesta. Menys estudiades han estat les relacions entre una escola o grup d'escoles d'artistes informals que amb el seu "Art Altre" van produir una profunda revolució del panorama artístic entre 1945 i 1960. Les relacions de les Poètiques de l'Informal amb l'arquitectura moderna, i l'estudi de la seva estructura formal constituïx l'objectiu d'aquesta tesi doctoral en la qual aprofundirem sobre l'estructura poètica de l'art com ficció i la seva capacitat de redescripció de la realitat fins a aconseguir que l'obra d'art ens descobreixi i reveli: aquest és el seu nivell mític que explicarem a través del model narratiu i aquesta és la lectura de l'Art Informal que aquí proposem.La tesi es troba dividida en cinc parts. En la primera es recorre l'itinerari del informalisme pictòric del traç, del gest i de la matèria. L'objectiu és estudiar els principis de l'art informal analitzant-lo al marge de l'art abstracte amb el qual sovint s'associa tractant de deduir les seves característiques essencials; aquesta lectura es produeix com poètica existencial de l'art.En la segona part de la tesi s'arrenca dels principis estudiats en el capítol anterior aplicant-los a l'arquitectura de Alvar Aalto del període 1937-1953 etapa a la que la seva obra es correspon amb els principis de l'Art Informal.En la tercera part es proposa el model narratiu com mitjà d'interpretar l'Informal a partir de les propostes teòriques de Venturi i Muntañola. La quarta part planteja la Poètica del Informalisme a partir de les categories poètiques de la doble forma, la doble funció i l'element estrany que s'apliquen a l'arquitectura i la pintura de Aalto.El model narratiu que s'ha adoptat en aquesta Tesi és el del llibre de la Poètica d'Aristòtil. La interpretació d'aquest text la devem a Paul Ricoeur. Per a Aristòtil és essencial la creació de metàfores que són part fonamental del procés poètic. A més la metàfora és un procés retòric pel qual el discurs allibera el poder que tenen certes ficcions de redescriure la realitat. En l'última part estudiarem el poder de redescripció de l'Art Informal fins a arribar a la seva funció reveladora a través de la Metàfora.

[es] Son bastante conocidas las relaciones entre la pintura de Piet Mondrian y la arquitectura moderna; desde Theo Van Doesburg a John Hejduk, la influencia de su poética ha sido manifiesta. Menos estudiadas han sido las relaciones entre una escuela o grupo de escuelas de artistas informales que con su "Arte Otro" produjeron una profunda revolución del panorama artístico entre 1945 y 1960. Las relaciones de las Poéticas de lo Informal con la arquitectura moderna, y el estudio de su estructura formal constituye el objetivo de esta tesis doctoral en la que profundizaremos sobre la estructura poética del arte como ficción y su capacidad de redescripción de la realidad hasta conseguir que la obra de arte nos descubra y revele: ése es su nivel mítico que explicaremos a través del modelo narrativo y ésta es la lectura del Arte Informal que aquí proponemos.La tesis se halla dividida en cinco partes. En la primera se recorre el itinerario del informalismo pictórico del trazo, del gesto y de la materia. El objetivo es estudiar los principios del arte informal analizándolo al margen del arte abstracto con el que a menudo se asocia tratando de deducir sus características esenciales; dicha lectura se produce como poética existencial del arte. En la segunda parte de la tesis se arranca de los principios estudiados en el capítulo anterior aplicándolos a la arquitectura de Alvar Aalto del periodo 1937-1953 etapa cuya obra se corresponde con los principios del Arte Informal.En la tercera parte se propone el modelo narrativo como medio de interpretar lo Informal a partir de las propuestas teóricas de Venturi y Muntañola. La cuarta parte plantea la Poética del Informalismo a partir de las categorías poéticas de la doble forma, la doble función y el elemento extraño que se aplican a la arquitectura y la pintura de Aalto.El modelo narrativo que se ha adoptado en esta Tesis es el del libro de la Poética de Aristóteles. La interpretación de este texto la debemos a Paul Ricoeur. Para Aristóteles es esencial la creación de metáforas que son parte fundamental del proceso poético. Además la metáfora es un proceso retórico por el que el discurso libera el poder que tienen ciertas ficciones de redescribir la realidad. En la última parte estudiaremos el poder de redescripción del Arte Informal hasta llegar a su función reveladora a través de la Metáfora.