[ca] La vulnerabilitat és un camp habitual de recerca sociològica, però els debats sobre la seva naturalesa i la població que la conforma es renoven amb la crisi de 2008. En aquest context proliferen recerques que reprenen la pertinença analítica del procés de desestabilització dels estables, enfocament segons el qual els xocs financers estructurals generen l'expansió de riscos i vulnerabilitats, així com un perfil cada vegada més heterogeni dels seus protagonistes. L'objectiu d'aquest article és precisament contrastar la validesa d'aquesta perspectiva davant els efectes de la passada gran recessió, mitjançant una proposta d'integració metodològica a la ciutat de Madrid. Quantitativament, es descriu i es cartografia per barris la distribució i l'evolució d'un índex sintètic de vulnerabilitat socioeconòmica, construït a través dels censos de població i habitatges de 2001 i 2011 publicats per l'INE (abans de i durant la recessió). Qualitativament, s'analitza el significat d'aquesta vulnerabilitat prenent com a referència percepcions que, derivades de les tipologies poblacionals obtingudes, emergeixen de reunions de grup i d'entrevistes semiestructurades fetes l'any 2016 (després de la recessió). Els resultats mostren una distribució urbana de la vulnerabilitat concordant amb asimetries prèviament existents i sense variacions rellevants en el període intercensal estudiat. També evidencien l'existència de vulnerabilitats percebudes relacionals que convergeixen amb aquesta geografia clàssica de la desigualtat. Les conclusions assenyalen que la vulnerabilitat és una probabilitat acusadament estratificada i un estat propi dels habituals col·lectius en desavantatge, a diferència del suposat central de la desestabilització dels estables.

[es] La vulnerabilidad es un campo habitual de investigación sociológica, pero los debates sobre su naturaleza y la población que la conforma se renuevan con la crisis de 2008. En dicho contexto proliferan investigaciones que retoman la pertinencia analítica del proceso de desestabilización de los estables, enfoque según el cual los choques financieros estructurales generan la expansión de riesgos y vulnerabilidades, así como un perfil cada vez más heterogéneo de sus protagonistas. El objetivo del presente artículo es precisamente contrastar la validez de esta perspectiva ante los efectos de la pasada gran recesión, mediante una propuesta de integración metodológica en la ciudad de Madrid. Cuantitativamente, se describe y se cartografía por barrios la distribución y la evolución de un índice sintético de vulnerabilidad socioeconómica, construido a través de los censos de población y viviendas de 2001 y 2011 publicados por el INE (antes de y durante la recesión). Cualitativamente, se analiza el significado de esta vulnerabilidad tomando de referencia percepciones que, derivadas de las tipologías poblacionales obtenidas, emergen de reuniones de grupo y de entrevistas semiestructuradas realizadas en el año 2016 (después de la recesión). Los resultados muestran una distribución urbana de la vulnerabilidad concordante con asimetrías previamente existentes y sin variaciones relevantes en el periodo intercensal estudiado. También evidencian la existencia de vulnerabilidades percibidas relacionales que convergen con esta geografía clásica de la desigualdad. Las conclusiones señalan que la vulnerabilidad es una probabilidad acusadamente estratificada y un estado propio de los habituales colectivos en desventaja, a diferencia del supuesto central de la desestabilización de los estables.