[ca] Partint de la tipologia prosòdica de Jun (2005, 2014), aquest estudi analitza com les llengües head (cap) i edge (marge) difereixen en les seves estratègies per expressar el focus. Mentre que les llengües head, com l'anglès, es basen en l'expansió del to (F0) en el focus i la compressió post-focal, les llengües edge, com el japonès, es caracteritzen per l'èmfasi en els senyals de límit. Inspirats en el marc proposat per Mizuguchi i Tateishi (2023), vam hipotetitzar que en el japonès estàndard, la marca de focus va més enllà del to, incloent-hi senyals com la durada i les insercions de silencis. Per comprovar-ho, vam analitzar gravacions de parlants nadius de japonès estàndard produint frases nominals sota condicions de focus ampli i estret, de les quals es va analitzar la durada, els màxims de F0, la intensitat i les insercions de silencis, tant a nivell de paraula com de morfema. Els resultats mostren que mentre que els màxims de F0 indiquen el focus, la durada i les insercions de silenci juguen un paper dominant en marcar el focus i la seva posició, especialment, a nivell de paraula. La intensitat, en canvi, se centra principalment en l'accent, tot i que també assenyala la posició del focus a nivell de morfema en contextos amb paraules inicials sense accent. Aquestes troballes revelen un sistema prosòdic híbrid en el japonès estàndard, en el qual els senyals temporals i de límit dominen, mentre la modulació del to continua sent una eina auxiliar. Aquest sistema reflecteix les distincions tipològiques entre les llengües head i edge amb el japonès estàndard, fent ús d'una combinació flexible de senyals globals i locals per indicar el focus. Futures investigacions haurien d'examinar com aquests senyals són processats en la percepció i si s'utilitzen estratègies similars en altres estructures sintàctiques, oferint així una visió més àmplia dels sistemes prosòdics en llengües edge. Paraules clau: Focus estret vs. focus ampli; Japonès; To; Durada; Silenci

[en] Building on Jun's prosodic typology (2005, 2014), this study examines how head and edge languages differ in their strategies for expressing focus. While head languages like English rely on pitch expansion in focus and post-focal compression, edge languages like Japanese are thought to emphasize boundary cues. Inspired by the framework proposed by Mizuguchi and Tateishi (2023), we hypothesized that in educated standard Japanese, focus marking extends beyond pitch modulation to include the boundary cues such as duration and silence insertions. To test this, we analyzed recordings of native speakers of educated standard Japanese producing noun phrases under broad and narrow focus conditions, examining duration, F0 maxima, intensity, and silence insertion at both the word and morpheme levels. The results demonstrate that while F0 maxima cue focus, duration and silence insertion play dominant roles in marking focus and focus position, especially at the word level. Intensity, in contrast, primarily cues accent, though it also signals focus position at the morpheme level in contexts with unaccented initial words, a particularly challenging environment for focus marking. These findings reveal a hybrid prosodic system in educated standard Japanese, where temporal and boundary cues dominate but pitch modulation remains an auxiliary tool. This system reflects the typological distinctions between head and edge languages, with educated standard Japanese relying on a flexible combination of global and local cues to signal focus. Future research should investigate how these cues are processed in perception and whether similar strategies are employed in other syntactic structures, offering broader insights into the prosodic systems of edge languages. Keywords: Narrow Focus vs. Broad Focus; Japanese; Pitch; Duration; Silence