[ca] Els equips de futbol cada vegada són més estudiats pels rivals. La creativitat motriu és un element clau per tal que esportistes i equips de futbol siguin més eficients per aconseguir l'objectiu que, normalment, és guanyar un partit. Aquesta eficiència es pot aconseguir a través d'augmentar el potencial de diversitat i impredictibilitat, és a dir, l'equip ha de ser suficientment estable per tal que els companys d'un mateix equip s'entenguin i, a la vegada, sigui suficientment divers i imprevisible per a l'equip rival. Des de la perspectiva dels sistemes complexos, la creativitat s'entén com a un fenomen emergent a partir de la interacció de l'organisme (esportistes o equips) i l'entorn, un procés no lineal i complex. Al llarg dels anys, la recerca en creativitat motriu individual ha anat en augment, no obstant això, existeix molt poca literatura que faci referència a la creativitat d'un col·lectiu o la creativitat específica del futbol. Aquesta tesi compta amb dos objectius principals: (1) Estudiar com la modificació de constrenyiments de la tasca pot afavorir el desenvolupament de la creativitat motriu en el futbol masculí en diferents edats, nivells i categories. Concretament, estudiar els efectes de la modificació del nombre d'oponents i companys en diferents intervals de temps i la ubicació reglamentària de les porteries; i (2) Explorar l'ús de diferents eines d'anàlisi per avaluar la creativitat motriu tenint en compte el seu comportament complex i no lineal i el comportament col·lectiu de l'equip. Es presenta un compendi de quatre publicacions. Les tres primeres estan orientades al primer dels objectius, mentre que la quarta està orientada al segon. Els resultats d'aquesta tesi suggereixen que el fet de constrènyer les tasques, concretament, la modificació del nombre de companys i oponents en diferents intervals de temps, i la ubicació reglamentària de les porteries, afavoreix el desenvolupament de la creativitat motriu al futbol masculí a diferents edats, nivells i categories. Pel que fa al constrenyiment relacionat amb la modificació temporal de companys i oponents, els resultats van revelar que, en la categoria de menors de 15 anys, hi va haver un lleuger augment en el comportament exploratori tant a curt com a llarg termini. En canvi, en els menors de 23 anys, el mateix constrenyiment va promoure un augment poc clar en l'exploració a curt termini i un augment molt gran en el comportament exploratori a llarg termini. Quant al constrenyiment de la ubicació no reglamentària de les porteries (en diagonal), els resultats van revelar que el comportament espacial dels equips canvia i els obliga a buscar patrons de coordinació inusuals, però no canvia significativament la similitud de les configuracions i la rapidesa amb què els equips canvien el tipus de configuració. Tot i així, aquest tipus de constrenyiment va mostrar que els jugadors van rendir de forma similar. Per altra banda, es confirma que diferents eines d'anàlisi, com el Dynamic Overlap, que aporta informació sobre com és de variat el repertori de comportaments i sobre el nombre de respostes diferents que s'han realitzat; l'anàlisi de components principals, que informa sobre la robustesa dels patrons de comportament; i el coeficient de congruència de Tucker, que avalua com de similars o diferents són dos o més patrons (originalitat), són eines d'anàlisi vàlides i útils per avaluar la creativitat motriu tenint en compte el seu comportament complex i no lineal i el comportament col·lectiu de l'equip. Gràcies als estudis que conformen aquesta tesi, es proposen diferents aplicacions pràctiques per al desenvolupament de la creativitat en equips de futbol. Per exemple, el fet de modificar els constrenyiments de la tasca en intervals breus de temps sembla augmentar la diversitat del comportament motriu, o proposar canvis de l'entorn que afavoreixin comportaments poc habituals, tal com s'ha observat als estudis en què es va modificar la ubicació de les porteries. Finalment, alguna de les eines que es proposen per avaluar la creativitat es podrien utilitzar a l'entrenament esportiu, sempre que les dades es poguessin obtenir de forma més automàtica que com s'han recollit en aquesta tesi. Per tot això, esperem que aquesta tesi serveixi per a una millor comprensió del fenomen de la creativitat en el futbol i en l'esport en general, també des del vessant col·lectiu, dinàmic i no lineal.

[en] Football teams are increasingly being studied by rivals. Motor creativity is a key element in making athletes and football teams more efficient in achieving their goal, which is usually to win a game. This efficiency can be achieved by increasing the potential for diversity and unpredictability. The team must be stable enough for teammates to understand each other and at the same time be diverse and unpredictable enough for rivals. Considering the Complex Systems approach, creativity is an emergent phenomena from the interaction of the organism (athletes or teams) and the environment, a non-linear and complex process. Over the years, research on individual motor creativity has been increasing, however, literature that refers to the creativity of a group or to football-specific creativity is scare. In order to investigate the creativity of teams, this thesis has two main objectives: (1) To study how the modification of task constraints can promote the development of motor creativity in men's football at different ages, levels and categories. Specifically, to study the effects of the change in the number of opponents and teammates in different time intervals, and the location of the regulatory position of the goals; and (2) Explore the use of different analysis tools to assess motor creativity taking into account their complex, nonlinear behaviour and the team's collective behaviour. A compendium of four publications is presented. The first three are aimed at the first of the targets, while the fourth is aimed at the second. The results of this thesis suggest that the fact of constraining the tasks, specifically, the modification of the number of teammates and opponents in different time intervals, and the regulatory location of the goals, favours the development of motor creativity in male football in different ages, levels and categories. In relation to the constraint related to the temporary modification of team mates and opponents, the results revealed that, in the category of children under 15 years of age, there was a slight increase in exploratory behaviour both in the short and long term. In contrast, in those players younger than 23 years old, the same constraint promoted an unclear increase in exploration in the short term, and a very large increase in in the long term exploratory behavior. Regarding the constraint of the non-regulatory location of the goals (diagonally), the results revealed that the spatial behaviour of the teams changes and forces them to look for unusual coordination patterns, but does not significantly change the similarity of the configurations and the speed with which teams change the type of configuration. Still, this type of constraint showed that the players performed similarly. On the other hand, it is confirmed that different analysis tools, such as the Dynamic Overlap, which provides information on how varied the repertoire of behaviours is and on the number of different responses that have been made; principal component analysis, which reports on the robustness of behaviour patterns; and Tucker's congruence coefficient, which evaluates how similar or different two or more patterns are (originality), are valid and useful analysis tools to evaluate motor creativity taking into account its complex and non-linear behaviour and the collective behaviour of the team. Thanks to the studies that make up this thesis, different practical applications are proposed for the development of creativity in football teams. For example, the fact of modifying task constraints in short intervals of time seems to increase the diversity of motor behaviour, or propose changes in the environment that favour unusual behaviours, as has been observed in the studies in which the location of the goals was modified. Lastly, some of the tools proposed to assess creativity could be used in sports training, provided that the data could be obtained more automatically than has been collected in this thesis. Therefore, we hope that this thesis will serve to better understand the creative phenomenon in football and in sport in general, also from the collective, dynamical and non-linear point of view.