[ca] Les Comunitats Professionals d'Aprenentatge (CPA) com a estratègia d'innovació educativa ha estat investigada en diferents sistemes escolars com en el nord d'Amèrica i Europa reportant aportacions significatives a l'enfortiment de l'aprenentatge dels i les estudiants com al desenvolupament docent, tot això sota una comprensió d'aprenentatge informal, col·laboratiu i situat a les necessitats de cada centre educatiu. D'aquesta manera, tant docents com estudiants aprenen a l'escola, transformant la pràctica d'aula en un espai de recerca permanent. A Xile aquesta comprensió de l'aprenentatge docent ha estat instal·lada per diversos instruments orientatius del sistema escolar, a més de la normativa vigent que emfatitza la formació de CPA com una tasca prioritària de directors(as) i administradors projectant, d'aquesta manera, el desenvolupament professional docent situat, amb focus en la reflexió i col·laboració com a pilars d'aquest procés. En aquest context la recerca doctoral Comunitats Professionals d'Aprenentatge. Un desafiament per al lideratge a les escoles de Xile, es planteja com a objectiu general analitzar la relació entre les pràctiques de lideratge del director(a) i la formació de Comunitats Professionals d'Aprenentatge en centres educatius xilens, identificant les accions que directius desenvolupen en els contextos educatius amb la finalitat de potenciar la col·laboració entre el professorat. La metodologia desenvolupada correspon a un estudi col·lectiu de casos, de caràcter instrumental, mitjançant mètodes mixtos. Van participar cinc casos corresponents a centres educatius de Xile, tant de la Regió Metropolitana com de Valparaíso. Els criteris d'inclusió van considerar la conveniència i accés al camp d'estudi; directors(as) que desenvolupin funcions per més d'un any en l'establiment, i; que implementin espais de col·laboració docent. L'instrument utilitzat per al component quantitatiu va comprendre el qüestionari PLCA-R (Olivier et al., 2010) aplicat a l'equip docent i directiu de cada centre (cent seixanta-un informants). D'altra banda, des d'un enfocament qualitatiu es van desenvolupar entrevistes semi estructurada als directors i directores de cada centre educatiu (cinc en total), juntament amb grups de discussió a professors(as) i directius(as) (dos per cada col·legi, sumant un total de deu). Els resultats assenyalen que els desafiaments que els i les líders escolars enfronten a partir de l'enfortiment de la col·laboració sota el model de CPA són variats. En primera instància es visualitza el desenvolupament d'un enfocament distribuït del lideratge, això en la lògica de canviar l'estructura vertical del poder cap a pràctiques més participatives i democràtiques. D'altra banda, la generació de condicions, com ara recursos materials i espais especialitzats és una tasca important. Finalment, el desenvolupament d'instàncies sistemàtiques i profundes per a l'aprenentatge docent es presenta com una pràctica necessària d'enfortir en els casos estudiats. A manera de conclusió, s'estableix que la incidència de directors i directores és important en el desenvolupament de Comunitats Professionals d'Aprenentatge, en relació a quatre dimensions: a) Condicions organitzacionals; b) Climes d'aprenentatge a l'escola; c) Desenvolupament de capacitats; i finalment; d) gestió amb administradors. Finalment, una última aportació a partir dels coneixements generats en la recerca és el disseny d'una proposta d'aprenentatge directiu que permeti desenvolupar les pràctiques fonamentals per a la gestió de CPA, identificant quatre eixos i trenta-vuit pràctiques directives.

[es] Las Comunidades Profesionales de Aprendizaje (CPA) como estrategia de innovación educativa ha sido investigada en distintos sistemas escolares como en el norte de América y Europa reportando aportes significativos al fortalecimiento del aprendizaje de los y las estudiantes como al desarrollo docente, todo esto bajo una comprensión de aprendizaje informal, colaborativo y situado a las necesidades de cada centro educativo. De este modo, tanto docentes como estudiantes aprenden en la escuela, transformando la práctica de aula en un espacio de investigación permanente. En Chile esta comprensión del aprendizaje docente ha sido instalada por diversos instrumentos orientativos del sistema escolar, además de la normativa vigente que enfatiza la formación de CPA como una tarea prioritaria de directores(as) y sostenedores proyectando, de este modo, el desarrollo profesional docente situado, con foco en la reflexión y colaboración como pilares de dicho proceso. En este contexto la investigación doctoral Comunidades Profesionales de Aprendizaje. Un desafío para el liderazgo en las escuelas de Chile, se plantea como objetivo general analizar la relación entre las prácticas de liderazgo del director(a) y la formación de Comunidades Profesionales de Aprendizaje en centros educativos chilenos, identificando las acciones que directivos desarrollan en los contextos educativos con el fin de potenciar la colaboración entre el profesorado. La metodología desarrollada corresponde a un estudio colectivo de casos, de carácter instrumental, mediante métodos mixtos. Participaron cinco casos correspondientes a centros educativos de Chile, tanto de la Región Metropolitana como de Valparaíso. Los criterios de inclusión consideraron la conveniencia y acceso al campo de estudio; directores(as) que desarrollen funciones por más de un año en el establecimiento, y; que implementen espacios de colaboración docente. El instrumento utilizado para el componente cuantitativo comprendió el cuestionario PLCA-R (Olivier et al., 2010) aplicado al equipo docente y directivo de cada centro (ciento sesenta y un informantes). Por otra parte, desde un enfoque cualitativo se desarrollaron entrevistas semiestructurada a los directores y directoras de cada centro educativo (cinco en total), junto con grupos de discusión a profesores(as) y directivos(as) (dos por cada colegio, sumando un total de diez). Los resultados señalan que los desafíos que los y las líderes escolares enfrentan a partir del fortalecimiento de la colaboración bajo el modelo de CPA son variados. En primera instancia se visualiza el desarrollo de un enfoque distribuido del liderazgo, esto en la lógica de cambiar la estructura vertical del poder hacia prácticas más participativas y democráticas. Por otro lado, la generación de condiciones, tales como recursos materiales y espacios especializados es una tarea importante. Finalmente, el desarrollo de instancias sistemáticas y profundas para el aprendizaje docente se presenta como una práctica necesaria de fortalecer en los casos estudiados. A modo de conclusión, se establece que la incidencia de directores y directoras es importante en el desarrollo de Comunidades Profesionales de Aprendizaje, en relación a cuatro dimensiones: a) Condiciones organizacionales; b) Climas de aprendizaje en la escuela; c) Desarrollo de capacidades; y finalmente; d) gestión con sostenedores. Finalmente, un último aporte a partir de los conocimientos generados en la investigación es el diseño de una propuesta de aprendizaje directivo que permita desarrollar las prácticas fundamentales para la gestión de CPA, identificando cuatro ejes y treinta y ocho prácticas directivas.