[ca] Entenem la màscara com un element que, col·locat davant el rostre, és capaç d'ocultar o alterar la identitat del subjecte de la mirada aliena. De l'emmascarament es conformen dos espais, un que pertany a allò públic i un altre que pertoca a allò privat. La màscara resignifica, transforma, però això no és degut a la seva cara exterior, sinó a la seva cara inversa, la que s'adhereix al rostre. És en aquest interval on s'estableix un diàleg entre allò possible i allò existent. Máscara e Intervalo és un projecte emmarcat en un pla de regeneració urbana coordinat per l'IMU. El seu àmbit d'intervenció és el Barri del Sud-oest del Besòs, un conjunt residencial limítrof sorgit com a resposta ràpida davant el dèficit d'habitatges experimentat per la ciutat de Barcelona durant l'èxode rural. Aquest barri pateix actualment d'una falta de jerarquia en els seus espais, així com també d'un teixit productiu feble i un marcat encapsulament que li impedeix obrir-se i integrar-se a la resta de la ciutat. Amb aquesta problemàtica com a teló de fons, el present projecte intervé en una sèrie d'habitatges ubicats en un tram del carrer Cristóbal de Moura. L'actuació, que aprofita la disposició en grups de tres dels blocs d'habitatge, consisteix en l'acoblament d'uns elements constructius en les seves testeres amb la finalitat d'ampliar el seu programa original i actuar com a catalitzadores de l'activitat i del moviment. Addicionalment, es reconfigura una de les places interiors, obrint-la al carrer. Aquestes intervencions plantegen tres objectius de forma holística. A escala metropolitana, Cristóbal de Moura adquireix potencial com a eix connector amb la ciutat. A escala local, aquest eix fomenta les porositats existents, mitigant l'homogeneïtat formal i falta de jerarquia generant nous recorreguts, al mateix temps que es creen nous espais d'ús productiu i formatiu en sintonia amb les activitats desenvolupades en els barris confrontants.

[es] Entendemos la máscara como un elemento que, colocado frente al rostro, es capaz de ocultar o alterar la identidad del sujeto ante la mirada ajena. Del enmascaramiento se conforman dos espacios, uno que pertenece a lo público y otro que atañe a lo privado. La máscara resignifica, transforma, pero esto no se debe a su cara exterior, sino a su cara inversa, la que se adhiere al rostro. Es en ese intervalo donde se establece un diálogo entre lo posible y lo existente. Máscara e Intervalo es un proyecto enmarcado en un plan de regeneración urbana coordinado por el IMU. Su ámbito de intervención es el Barrio del Sudoeste del Besòs, un conjunto residencial limítrofe surgido como respuesta rápida ante el déficit de viviendas experimentado por la ciudad de Barcelona durante el éxodo rural. Este barrio adolece en la actualidad de una falta de jerarquía en sus espacios, así como también de un tejido productivo endeble y un marcado encapsulamiento que le impide abrirse e integrarse en el resto de la ciudad. Con esta problemática como telón de fondo, el presente proyecto interviene en una serie de viviendas ubicadas en un tramo de la calle Cristóbal de Moura. La actuación, que aprovecha la disposición en grupos de tres de los bloques de vivienda, consiste en el acoplamiento de unos elementos constructivos en sus testeros con el fin de ampliar su programa original y actuar como catalizadores de actividad y movimiento. Adicionalmente, se reconfigura una de las plazas interiores, abriéndola a la calle. Estas intervenciones plantean tres objetivos de forma holística. A escala metropolitana, Cristóbal de Moura adquiere potencial como eje conector con la ciudad. A escala local, este eje fomenta las porosidades existentes, mitigando la homogeneidad formal y falta de jerarquía generando nuevos recorridos, a la vez que se crean nuevos espacios de uso productivo y formativo en sintonía con las actividades desarrolladas en los barrios colindantes.