BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Propose una reflexió sobre sistemes alimentaris sostenibles, a partir de la narrativa biogràfica d'un dels principals referents en el desenvolupament de l'agricultura urbana a la ciutat de Rosario (Santa Fe, l'Argentina). Fa més de 34 anys que es porten endavant experiències agroecològiques urbanes, amb el principal objectiu de donar resposta als problemes generats a les ciutats per la creixent urbanització, la pobresa i l'exclusió. Rosario ha estat mereixedora de distingits premis internacionals que la situen com a "ciutat verda" referent, a nivell mundial.Recupero la trajectòria de vida d'Antonio Lattuca, posant focus en la seva experiència de militància en el procés de creació d'hortes urbanes. Des de la dècada del 90 va ser un dels impulsors de la institucionalització d'aquestes estra-tègies col·lectives, a l'interior de l'estat municipal, com és l'emblemàtic cas del Programa d'Agricultura Urbana.El present escrit va ser elaborat tenint com a base una entrevista de tipus semi- estructurada en el marc dels meus estudis en antropologia.

[es] Propongo una reflexión sobre sistemas alimentarios sostenibles, a partir de la narrativa biográfica de uno de los principales referentes en el desarrollo de la agricultura urbana en la ciudad de Rosario (Santa Fe, Argentina). Hace más de 34 años que se llevan adelante experiencias agroecológicas urbanas, con el principal objetivo de dar respuesta a los problemas generados en las ciudades por la creciente urbanización, la pobreza y la exclusión. Rosario ha sido merecedora de distinguidos premios internacionales que la ubican como "ciudad verde" referente, a nivel mundial. Recupero la trayectoria de vida de Antonio Lattuca, poniendo foco en su experiencia de militancia en el proceso de creación de huertas urbanas. Desde la década del 90 fue uno de los impulsores de la institucionalización de dichas estrategias colectivas, al interior del estado municipal, como es el emblemático caso del Programa de Agricultura Urbana. El presente escrito fue elaborado teniendo como base una entrevista de tipo semi- estructurada en el marco de mis estudios en antropología.
[ca] En el següent projecte, anem a descriure els passos per a dur a terme l'implantació d'un hort ecològic en un centre escolar per als alumnes de primària i educació infantil. Açò, abastarà des de la localització de l'hort fins a les diferents varietats de verdures a conrear en funció del seu calendari de sembra. La finalitat del projecte, és proporcionar al centre una eina per a promoure la integració social, així com desenvolupar en els alumnes el respecte pel medi ambient i la vida saludable. D'altra banda, la producció de l'hort, serà utilitzada per a proveir al propi menjador del centre, a més de per a proporcionar a les famílies la possibilitat de poder portar-se gènere a casa.

[es] En el siguiente proyecto, vamos a describir los pasos para llevar a cabo la implantación de un huerto ecológico en un centro escolar para los alumnos de primaria y educación infantil. Esto, abarcará desde la localización del huerto hasta las diferentes variedades de verduras a cultivar en función de su calendario de siembra. La finalidad del proyecto, es proporcionar al centro una herramienta para promover la integración social, así como desarrollar en los alumnos el respeto por el medio ambiente y la vida saludable. Por otro lado, la producción del huerto, será utilizada para abastecer al propio comedor del centro, así como para proporcionar a las familias un aporte extra que poder llevarse a casa.
[ca] En la present guia s'ofereix, en primer lloc, els fonaments sobre els quals ha de construir-se qualsevol acció educativa dirigida a estudiants majors, així com els conceptes bàsics sobre qualitat de vida relacionada amb les persones majors i les necessitats i riscos específics de les persones majors, així com les oportunitats i potencialitats existents. L'increment de l'esperança de vida i de la salut aconsegueix que els majors siguen un grup cada vegada més significatiu en la nostra societat europea; actualment no solament viuen més anys i són més actius sinó també posseeixen major nivell de formació i inquietuds.

[es] En la presente guía se ofrece, en primer lugar, los fundamentos sobre los que debe construirse cualquier acción educativa dirigida a estudiantes mayores, así como los conceptos básicos sobre calidad de vida relacionada con las personas mayores y las necesidades y riesgos específicos de las personas mayores, así como las oportunidades y potencialidades existentes. El incremento de la esperanza de vida y de la salud logra que los mayores sean un grupo cada vez más significativo en nuestra sociedad europea; actualmente no solo viven más años y son más activos sino también poseen mayor nivel de formación e inquietudes.
[ca] Text complet del número 29 de la revista Asparkía Investigació feminista. Monogràfic editat per Maria Medina-Vicent i Sonia Reverter-Bañón, sota el títol "Miradas feministas que interrogan".

[es] Texto completo del número 29 de la revista Asparkía: Investigació feminista. Monográfico editado por María Medina-Vicent y Sonia Reverter-Bañón, bajo el título "Miradas feministas que interrogan"
[ca] Des de la segona meitad del segle XIX i donada la possibilitat d'acabar en la prostitució–considerada com un mal inevitable–, la solució més apropiada va ser la creació d'una reglamentació específica per al seu control. L'origen d'aquesta reglamentació va ser la publicació del Reglamento para la represión de los escesos (sic) de la prostitución en Madrid –redactada en 1847– convertin-se en un model per altres ciutats del territori espanyol, encara que realment el començament es va produïr en 1854. Així, el mon del meretrici quedà subjecte a una estricta vigilància sanitària i policial. Aquest model, sobre principis de segle XX, començà a agonitzar davant les crítiques dels seus precursos (higienistes i metges) i davant la aparició de noves doctrines abolicionistes i feministes. Finalment, la prostitució va quedar derogada pel Decret del 28 de juny de 1935.

[es] En la segunda mitad del siglo XIX comenzó en España el debate sobre la reglamentación y control de la prostitución. De trasfondo el nuevo modelo de mujer que propugnaba la burguesía era la antítesis de la prostituta. El debate teñido de tintes moralistas e higienistas presentó a la prostitución como un mal inevitable que había que encauzar, vigilar y controlar. El origen de la reglamentación fue la publicación del Reglamento para la represión de los escesos (sic) de la prostitución en Madrid (1847) que se convirtió en modelo para otras ciudades, aunque realmente el arranque se produjo en 1854. A partir de aquí el mundo de la prostitución quedó sujeto a una estricta vigilancia sanitaria y policial. Este modelo comenzó a agonizar en el siglo XX bajo las propias críticas de sus precursores (higienistas y médicos) y la aparición de las nuevas doctrinas abolicionistas y feministas. Finalmente, la prostitución quedó derogada por el Decreto del 28 de junio de 1935.
[ca] Antecedents: S'ha demostrat que l'activitat física atura la progressió de la MPOC, prevé d'aguditzacions, millora la qualitat de vida i disminueix la mortalitat. L'objectiu d'aquest treball és identificar quins factors estan associats a major inactivitat en els pacients amb MPOC de Castelló de la Plana. Materials i mètodes: Es porta a terme un estudi observacional transversal multicèntric. S'avaluen el temps diari dedicat a fer activitat física, les quilocalories consumides, diversos factors antropomètrics i socioeconòmics, l'hàbit tabàquic, el tractament farmacològic, índexs de gravetat de malaltia, preguntes sobre qualitat de vida, el consell mèdic i la conscienciació sobre la importància de l'activitat. Resultats: La mostra inclou 30 pacients amb una edat mitjana de 69,33 (± 9,36) i un 80% d'homes. El 33,3% manifesta realitzar ≤30 minuts diaris d'activitat. La mediana de Minessota-setmana és 1890,5 kcal i la de Minessota-any 99075 kcal. La inactivitat s'ha associat amb major sensació de dispnea (p=0,004), puntuació més alta en l'índex CAT (p=0,046) i BODEx (p=0,047), major presència de símptomes depressius (p=0,013) i pitjor qualitat de vida (p=0,002). Conclusions: L'activitat física és un assumpte cardinal en la MPOC. Serà necessari portar a terme nous estudis per a confirmar les associacions suggerides pel nostre treball.

[es] Antecedentes: Se ha demostrado que la actividad física frena la progresión del EPOC, previene agudizaciones, mejora la calidad de vida y disminuye su mortalidad. El objetivo de este trabajo es identificar qué factores están asociados a mayor inactividad en los pacientes con EPOC de Castelló de la Plana. Materiales y métodos: Se lleva a cabo un estudio observacional transversal multicéntrico. Se evalúa el tiempo diario dedicado a hacer actividad física, las kilocalorías consumidas, diversos factores antropométricos y socioeconómicos, hábito tabáquico, tratamiento farmacológico, índices de gravedad de enfermedad, preguntas sobre calidad de vida, consejo médico y concienciación sobre la importancia de la actividad. Resultados: La muestra incluye 30 pacientes con una edad media de 69,33 (± 9,36), y un 80% de hombres. El 33,3% manifiesta realizar ≤30 minutos diarios de actividad. La mediana de Minessota-semana es 1890,5 kcal y la de Minessota-año 99075 kcal. La inactividad ha sido asociada con mayor sensación de disnea (p=0,004), puntuación más alta en el índice CAT (p=0,046) y BODEx (p=0,047), mayor presencia de síntomas depresivos (p=0,013) y peor calidad de vida (p=0,002). Conclusiones: La actividad física es un asunto cardinal en el EPOC. Será necesario llevar a cabo nuevos estudios para confirmar las asociaciones sugeridas en este trabajo.
[ca] La producció novel·lística de Joan Francesc Mira (València, 1939) compta amb un element comú: la construcció de la identitat a través dels espais; l'autor aprofita l'espai urbà per dibuixar un mapa dels llocs que considera destacables per situar les accions alhora que, indirectament, persuadeix el lector. En el món de la didàctica resulta imprescindible permetre l'alumnat que experimente amb l'objecte del saber per tal d'aprehendre'l. D'aquesta manera, el que es planteja ací és treballar una part dels continguts de l'assignatura de Llengua i Literatura Valenciana amb una ruta literària aprofitant algunes de les obres de Mira que ho faciliten.

[es] La producción novelística de Joan Francesc Mira (Valencia, 1939) cuenta con un elemento común: la construcción de la identidad a través de los espacios; el autor aprovecha el espacio urbano para dibujar un mapa de los lugares que considera destacables para situar las acciones al mismo tiempo que, indirectamente, persuade al lector. En el mundo de la didáctica resulta imprescindible permitir al alumnado que experimente con el objeto del saber para poder aprehenderlo. De esta manera, lo que aquí se plantea es trabajar una parte de los contenidos de la asignatura de Llengua i Literatura Valenciana con una ruta literaria aprovechando algunas de las obras de Mira que lo facilitan.
[ca] Presentem la nostra experiència d'ensenyar una llengua eslava –el txec– en la Universitat de València usant el català com a llengua de suport. Quan un parlant romànic aprèn txec s'ha d'enfrontar a reptes com ara els casos morfològics, la riquesa fonològica i un repertori lèxic que mostra escassos punts de contacte amb les llengües llatines. L'ensenyant ha de trobar estratègies perquè l'aprenentatge sigui motivador i eficient.

[es] Presentamos nuestra experiencia enseñando una lengua eslava –el checo– en la Universidad de Valencia, usando el catalán como lengua de apoyo. Cuando un hablante románico aprende checo se enfrenta a retos como los casos morfológicos, la riqueza fonológica y un repertorio léxico que tiene escasos puntos de contacto con las lenguas latinas. La persona que enseña tiene que encontrar estrategias para que el aprendizaje sea motivador y eficiente.
[ca] El tipus iconogràfic de la Verge de la Mercé, partint de tipus comuns a altres representacions marianes, es va concretant progressivament des de la fundació de l'Ordre de la Mercé en el segle XIII fins a les canonitzacions dels sants mercedaris en els segles XVII i XVIII. La Verge de la Mercé no presentarà un tipus iconogràfic definit fins que se'ns presente amb l'hàbit mercedari, cosa que no ocorre fins al segle XVI, de manera molt significativa després del Concili de Trent amb la publicació de les Cròniques i els relats hagiogràfics que definiran el tipus en gravats i retaules, quadres devocionals, que poblaran des d'eixe moment els monestirs mercedaris. En els processos d'independència hispanoamericans se'ns mostrarà una paradoxa, ja que l'advocació de la Verge de la Mercé i el seu tipus iconogràfic modificarà algun dels atributs de llibertadora, com patrona de les armes, dels insurgents i generala dels exèrcits.

[es] El tipo iconográfico de la Virgen de la Merced, partiendo de tipos comunes a otras representaciones marianas, se va concretando paulatinamente desde la fundación de la Orden de la Merced en el siglo XIII hasta las canonizaciones de los santos mercedarios en los siglos XVII y XVIII. La Virgen de la Merced no presentará un tipo iconográfico definido hasta que se nos presente con el hábito mercedario, cosa que no ocurre hasta el siglo XVI, de manera muy significativa tras el Concilio de Trento con la publicación de las Crónicas y relatos hagiográficos que definirán el tipo en grabados y retablos, cuadros devocionales, que poblaran a partir de ese momento los monasterios mercedarios. En los procesos de independencia hispanoamericanos se nos mostrará una paradoja, ya que la advocación de la Virgen de la Merced y su tipo iconográfico modificará alguno de los atributos de libertadora, como patrona de las armas, de los insurgentes y generala de los ejércitos.
[ca] Aquest article pretén fer un balanç de la tasca desenvolupada pel portal web Memòria de la presó de dones de Les Corts —www.presodelescorts.org— presentat en 2006, a Barcelona, per l'Associació per la Cultura i la Memòria de Catalunya (acme) i encara actiu. El text consta de dues parts. La primera descriu el projecte i el situa en l'àmbit de la història pública, la història digital i la història oral. La segona es refereix més concretament a les activitats realitzades durant tots aquests anys: des de les de difusió pedagò- gica —presentades en escoles i instituts— fins a les de participació ciutadana, amb la dinamització d'un procés participatiu de senyalització, actualment en marxa, que es materialitzaria en un futur monument a l'antic solar de la presó, al barri barcelonès de Les Corts.

[es] Este artículo pretende hacer un balance de la labor desarrollada por el portal web Memòria de la presó de dones de Les Corts —wwwpresodelescorts.org—presentado en 2006 en Barcelona por la Associació per la Cultura i la Memòria de Catalunya (acme) y todavía en activo. El texto consta de dos partes. En la primera, se describe el proyecto situándolo en el campo de la historia pública, la historia digital y la historial oral. La segunda se refiere más concretamente a las actividades realizadas durante todos estos años: desde las de difusión pedagógica —su presentación en escuelas e institutos— hasta las de participación ciudadana, con la dinamización de un proceso participativo de señalización, actualmente en marcha, que se materializaría en un futuro monumento en el antiguo solar de la cárcel, en el barrio barcelonés de Les Corts.
[ca] Aquest article analitza les fotografies premiades en els World Press Photo entre 2008 i 2013 sobre la crisi financera de 2008. Els nostres objectius se centren a analitzar la inci-dència d'aquest tema en el concurs, a examinar la representació que es realitza d'aquest tema formalment i discursivament, i a observar les diferències en la representació que es produeixen quan entra en joc la narrativa fotogràfica a partir de l'anàlisi de les dues moda-litats diferents que ofereix el concurs, la fotografia individual (single) i la sèrie (story). Els resultats constaten una baixa incidència d'aquest tema en el concurs y un predomini de la concepció de la representació com a espectacle, especialment en les imatges individuals enfront de les sèries, que aconsegueixen activar, a través de mecanismes narratius, una lectura més reflexiva de les imatges.

[es] Este artículo analiza las fotografías premiadas en los premios World Press Photo entre 2008 y 2013 sobre la crisis financiera de 2008. Nuestros objetivos se centran en analizar la incidencia de este tema en el concurso; en examinar la representación que se realiza de este tema a nivel formal y discursivo, y en observar las diferencias en la representación que se producen cuando entra en juego la narrativa fotográfica, a partir del análisis de las dos modalidades diferentes que ofrece el concurso: la fotografía individual (single) y la serie (story). Los resultados constatan una baja incidencia de este tema en el concurso, un pre-dominio de la concepción de la representación como espectáculo, especialmente en las imágenes individuales frente a las series, que consiguen activar a través de mecanismos narrativos una lectura más reflexiva de las imágenes.
[ca] Durant les últimes dècades, l'anglès s'ha convertit en una llengua franca a nivell mundial en tot tipus de contextos empresarials i turístics, i els paisatges lingüístics d'Àsia reflecteixen bé aquest fenomen. Aquest article se centra en Tailàndia i la ciutat de Hat Yai, on es va compilar un corpus de 165 fotografies de ròtuls i altres textos escrits de la via pública. Aquests es van analitzar quantitativament amb la finalitat d'examinar les funcions de l'anglés en l'esmentat context, i també qualitativament, mitjançant un anàlisi multimodal, per tal d'observar la prominència visual del tailandés i l'anglés als textos multilingües. Els resultats demostren la importància de l'anglés, no només com a instrument de comunicació audiovisual internacional, sinó també com a llengua de prestigi i impacte mediàtic. A més a més, es van trobar trets lingüístics de l'anglés tailandés o Tinglish en alguns cartells, la qual cosa podria confirmar els inicis del desenvolupament d'una nova possible varietat emergent de l'anglés.

[es] Durante las últimas décadas, el inglés se ha convertido en una lengua internacional en todo tipo de contextos empresariales y turísticos, y los paisajes lingüísticos de Asia reflejan bien este fenómeno. Este artículo se centra en Tailandia y la ciudad de Hat Yai, donde se compiló un corpus de 165 fotografías de rótulos y otros textos escritos de la vía pública. Estos se analizaron cuantitativamente para examinar las funciones del inglés en dicho contexto, y también cualitativamente, mediante un análisis multimodal, para observar la prominencia visual del tailandés y el inglés en los textos multilingües. Los resultados demuestran la importancia del inglés, no sólo como instrumento de comunicación internacional, sino también como lengua de prestigio e impacto mediático. Además, se hallaron rasgos lingüísticos del inglés tailandés o Tinglish en algunos carteles, lo que podría confirmar los inicios de desarrollo de una nueva posible variedad emergente del inglés.
[ca] Amb pas decidit, les mans a l'esquena i somriure altiu, un jove vestit amb la túnica alba camina per una galeria de parets granats il·luminada amb un clarobscur suau. Un travelling de pols tan suau com ferm és el seu avanç li acompanya el pas. La mirada de la càmera va deixant enrere llenços que el caminant no atén, mentre sota ells, van apareixent els títols de crèdit de la sèrie The Young Pope (Paolo Sorrentino, 2017) en forma de llums de neó que pampalluguegen. El fris d'imatges cronològicament desendreçades mostra escenes religioses d'èpoques i estils diferents, enfilades per una mena d'estrela d'Orient que esdevé destructiva al ritme del crescendo de la banda sonora i incendia les escenes dels llenços, el cel dels quals va creuant. L'estrella guia, convertida en meteorit, impacta finalment sobre una escultura de Joan Pau II per conformar La nona hora (Maurizio Cattelan, 1999). Lenny, o Pius XIII, fa l'ullet a l'espectador tot transgredint la quarta paret precisament abans del xoc– avança trets clau del caràcter del pontífex protagonista, atès que entronca amb referents previs cinematogràfics i televisius. En aquest text pretenem dur a terme un anàlisi de l'opening de The Young Pope que llegeixi el significat que emergeix de la col·lisió entre les referències pictòriques que la partícula narrativa condensa mitjançant el travelling caminant, així com situar-la tot formant part de la tradició que la televisió contemporània ha forjat durant les últimes dècades.

[es] Con paso decidido, las manos a la espalda y sonrisa altiva, un joven vestido con la túnica alba camina por una galería de paredes granates iluminada mediante un suave claroscuro. Un travelling de pulso tan estable como firme es su avance acompaña su paso. La mirada de la cámara va dejando atrás lienzos que el caminante no atiende, mientras bajo ellos, a modo de cartela identificativa pero con parpadeantes luces de neón, van apareciendo los títulos de crédito de la serie The Young Pope (Paolo Sorrentino, 2017). El friso de imágenes cronológicamente desordenadas muestra escenas religiosas de diversas épocas y estilos, hilvanadas por una suerte de estrella de oriente que se vuelve progresivamente destructiva al ritmo del crescendo de la banda sonora e incendia las escenas de los lienzos, cuyo cielo va cruzando. La estrella guía, convertida en meteorito, termina impactando sobre una escultura de Juan Pablo II para conformar La nona hora (Maurizio Cattelan, 1999). El guiño que Lenny, o Pio XIII, dirige al espectador transgrediendo la cuarta pared ¾justo antes del choque¾ avanza rasgos clave del carácter del pontífice protagonista, pues entronca con referentes previos cinematográficos y televisivos. En este texto pretendemos llevar a cabo un análisis del opening de The Young Pope que lea el significado que emerge de la colisión entre las referencias pictóricas que la partícula narrativa aúna mediante el andante travelling, así como situarla como conjunto dentro de la tradición que la televisión contemporánea ha venido forjando durante las últimas décadas.
[ca] Aquest article explora el reclutament i composició de l'exèrcit florentí al segle XIV. Subratlla la importància de l'ús de tropes natives i de la continuïtat del servei entre els mercenaris, en una era associada a les companyies " lliures" de mercenaris i al caos organitzatiu. L' exèrcit florentí va ser, en contrast amb la literatura actual, no una entitat temporal i creada ad hoc per a un moment concret, sinó el producte d'una acurada preparació i coordinació.

[es] Este artículo explora el reclutamiento y composición del ejército florentino en el siglo XIV. Subraya la importancia del uso de tropas nativas y de la continuidad del servicio entre los mercenarios, en una era asociada a las compañías "libres" de mercenarios y al caos organizativo. El ejército florentino fue, en contraste con la literatura actual, no uno entidad temporal y creado ad hoc para un momento concreto, sino el producto de una cuidadosa preparación y coordinación.