[ca] La tesis presenta una aproximació a un conjunt de tècniques per permetre l'extensió de les capacitats computacionals, sota demanada, en comunitats formades per usuaris d'Internet que volen agregar els seus recursos per aconseguir una finalitat comuna. Aquest tipus de comunitats, emergeixen com a noves formes d'organització gràcies al increment de les capacitats computacionals i l'ampla de banda. La computació voluntària com la que es dóna en sistemes com SETI@home, Grids col·laboratius com OurGrid o LaCOLLA, Ad-hoc i Grids d'igual a igual com P-Grid o X-Grid d'Apple, Grids Oberts com els adreçats per SORMA o Grid4All i moltes d'altres formes de computació Grid basades en agrupació de recursos en forma d'Organitzacions Virtuals són l'objectiu d'aquest treball. Aquests sistemes es caracteritzen pel propòsit dels seus participants, és a dir, dur a terme un objectiu comú fent ús de l'agregació dels seus propis recursos. Els sistemes esmentats, contràriament als sistemes Grid d'alt rendiment computacional, són oberts a nous participants fet que els converteix en escenaris impredictibles, dinàmics i on els recursos poden connectar-se i desconnectar-se de forma espontània. Mentre que l'aspecte crític dels Grids d'altes prestacions és el rendiment computacional, l'estabilitat i la disponibilitat són els aspectes més importants en els sistemes adreçats en aquest treball. La tesis homogeneïtza els conceptes dels paradigmes anteriors sota el nom de Sistemes Contributius, nom que és usat al llarg de la dissertació per referir-nos a sistemes en els quals els seus usuaris fan contribució dels seus recursos per tal que aquest siguin usats de forma col·lectiva i així aconseguir un objectiu comú. L'expansió de recursos en els Sistemes Contributius és una funcionalitat requerida per tal de augmentar les limitades capacitats computacionals dels grups col·laboratius formats de forma ad-hoc. Sobretot en moments puntuals quan els recursos necessaris són majors que els disponibles en el grup. Quatre aspectes són conduïts al llarg de la dissertació. Primer, les propietats i principals aplicacions dels Sistemes Contributius són identificades, així com es motiva la necessitat d'infraestructures que permetin l'expansió de recursos computacionals sota demanda. Aquestes idees van en la direcció de l'Utility Computing, emergents línies de negoci de les principals companyies de las TIC. D'aquesta manera, la tesis proposa la provisió de recursos computacionals sota demanda a aquelles organitzacions que en necessitin, mitjançant l'agregació de recursos dels extrems d'Internet, ja siguin usuaris finals de la xarxa, altres organitzacions virtuals o proveïdors de recursos. En aquest treball, l'assignació de recursos es gestionada per models de mercat ja que proveeixen de mecanismes eficients i simples per gestionar l'assignació de recursos. Aquesta proposta aporta noves oportunitats als usuaris finals d'Internet per tal d'establir el seu negoci a la xarxa mitjançant la venda dels seus recursos no usats. A més a més aquest treball óona l'oportunitat a comunitats petites a créixer i a portar capacitats de super-computació als usuaris finals d'Internet. En segon lloc, la tesis descriu semànticament els recursos computacionals per tal de construir una base comuna de coneixement sobre els recursos d'Internet. La descripció semàntica dels recursos permet un enteniment comú de la naturalesa dels recursos, permetent així l'agrupació i agregació de diferents tipus de tecnologies mentre es mantenen la mateixa semàntica. Una base semàntica comuna permet que aplicacions i sistemes de gestió de recursos siguin independents de la naturalesa real dels recursos. En aquest treball considerem com a aspecte fonamental aïllar la gestió dels recursos de la seva naturalesa específica. La descripció semàntica a més permet el desenvolupament de especificacions genèriques que ens permeten definir els requeriments dels usuaris en sistemes d'assignació de recursos basats en mercats computacionals. Tercer, són presentades arquitectures que permeten l'expansió de recursos computacionals sota demanda en Sistemes Contributius. Aquestes arquitectures han estat especialment dissenyades per proveir de recursos computacionals mitjançant mercats a escenaris caracteritzats pel dinamisme, evolució i heterogeneïtat dels seus recursos. L'arquitectura aporta les principals funcionalitats orientades a l'assignació de recursos mitjançant subhastes i permet a més a més l'execució d'aquests mercats sota demanda. Finalment, es presenta un mecanisme de mercat adaptat a l'assignació de recursos computacionals. Aquesta contribució es motiva pel fet que no existeix fins avui cap mecanisme que permeti l'assignació eficient de recursos computacionals en que la seva única diferència és la unitat de temps en la que s'ofereixen. La tesis construeix un camí per assolir l'expansió de recursos computacionals de forma flexible i descentralitzada en comunitats on els recursos són compartits pels seus participants. Aquest camí es construeix mitjançant l'anàlisi dels escenaris d'aplicació, l'estudi i definició de models semàntics que permeten la descripció dels recursos computacionals, proposant també arquitectures flexibles i configurables que permeten aconseguir l'expansió dels recursos computacionals sota demanda i proposant mecanismes de mercat adaptats a tal escenari.

[es] La tesis presenta una aproximación a un conjunto de técnicas para permitir la extensión de las capacidades computacionales, bajo pedido, en comunidades formadas por usuarios de Internet que quieren agregar sus recursos para conseguir una finalidad común. Este tipo de comunidades, emergen como nuevas formas de organización gracias al incremento de las capacidades computacionales y lel ancho de banda. La computación voluntaria como la que se da en sistemas como Seti@home, Grids colaborativos como OurGrid o LaCOLLA, Ad-hoc y Grids de igual a igual como P-Grid o X-Grid de Apple, Grids Abiertos como los dirigidos por SORMA o Grid4All y muchas otras formas de computación Grid basadas en agrupación de recursos en forma de Organizaciones Virtuales son el objetivo de este trabajo. Estos sistemas se caracterizan por el propósito de sus participantes, es decir, llevar a cabo un objetivo común haciendo uso de la agregación de sus propios recursos. Los sistemas mencionados, contrariamente a los sistemas Grid de alto rendimiento computacional, son abiertos a nuevos participantes hecho que los convierte en escenarios impredecibles, dinámicos y donde los recursos pueden conectarse y desconectarse de forma espontánea. Mientras que el aspecto crítico de los Grids de altas prestaciones es el rendimiento computacional, la estabilidad y la disponibilidad son los aspectos más importantes en los sistemas dirigidos en este trabajo. La tesis homogeneiza los conceptos de los paradigmas anteriores bajo el nombre de Sistemas Contributivos, nombre que es usado a lo largo de la disertación para referirnos a sistemas en los cuales sus usuarios hacen contribución de sus recursos para que este sean usados de forma colectiva y así conseguir un objetivo común. La expansión de recursos en los Sistemas Contributivos es una funcionalidad requerida para aumentar las limitadas capacidades computacionales de los grupos colaborativos formados de forma ad-hoc. Sobre todo en momentos puntuales cuando los recursos necesarios son mayores que los disponibles en el grupo. Cuatro aspectos son conducidos a lo largo de la disertación. Primero, las propiedades y principales aplicaciones de los Sistemas Contributivos son identificadas, así como se motiva la necesidad de infraestructuras que permitan la expansión de recursos computacionales bajo demanda. Estas ideas van en la dirección de la Utility Computing, emergentes líneas de negocio de las principales compañías de las TIC. De este modo, la tesis propone la provisión de recursos computacionales bajo demanda a aquellas organizaciones que necesiten, mediante la agregación de recursos de los extremos de Internet, ya sean usuarios finales de la red, otras organizaciones virtuales o proveedores de recursos. En este trabajo, la asignación de recursos es gestionada por modelos de mercado puesto que proveen de mecanismos eficientes y simples para gestionar la asignación de recursos. Esta propuesta aporta nuevas oportunidades a los usuarios finales de Internet para establecer su negocio en la red mediante la venta de sus recursos no usados. Además este trabajo da la oportunidad a comunidades pequeñas a crecer y a traer capacidades de super-computación a los usuarios finales de Internet. En segundo lugar, la tesis describe semánticamente los recursos computacionales para construir una base común de conocimiento sobre los recursos de Internet. La descripción semántica de los recursos permite un entendimiento común de la naturaleza de los recursos, permitiendo así la agrupación y agregación de diferentes tipos de tecnologías mientras se mantienen la misma semántica. Una base semántica común permite que aplicaciones y sistemas de gestión de recursos sean independientes de la naturaleza real de los recursos. En este trabajo consideramos como aspecto fundamental aislar la gestión de los recursos de su naturaleza específica. La descripción semántica además permite el desarrollo de especificaciones genéricas que nos permiten definir los requerimientos de los usuarios en sistemas de asignación de recursos basados en mercados computacionales. Tercero, son presentadas arquitecturas que permiten la expansión de recursos computacionales bajo demanda en Sistemas Contributivos. Estas arquitecturas han sido especialmente diseñadas para proveer de recursos computacionales mediante mercados a escenarios caracterizados por el dinamismo, evolución y heterogeneidad de sus recursos. La arquitectura aporta las principales funcionalidades orientadas a la asignación de recursos mediante subastas y permite además la ejecución de estos mercados bajo demanda. Finalmente, se presenta un mecanismo de mercado adaptado a la asignación de recursos computacionales. Esta contribución se motiva por el hecho que no existe hasta hoy ningún mecanismo que permita la asignación eficiente de recursos computacionales en que su única diferencia es la unidad de tiempo en la que se ofrecen. La tesis construye un camino para lograr la expansión de recursos computacionales de forma flexible y descentralizada en comunidades donde los recursos son compartidos por sus participantes. Este camino se construye mediante el análisis de los escenarios de aplicación, el estudio y definición de modelos semánticos que permiten la descripción de los recursos computacionales, proponiendo también arquitecturas flexibles y configurables que permiten conseguir la expansión de los recursos computacionales bajo demanda y proponiendo mecanismos de mercado adaptados a tal escenario.