[ca] Mitigar el canvi climàtic és un dels majors reptes del nostre temps. Les nostres economies haurien d'assolir emissions netes a mitjans de segle per evitar danys catastròfics. Després de l'Acord de París del 2015, la Unió Europea i molts governs nacionals s'han compromès a assolir la neutralitat del carboni el 2050. No obstant això, els compromisos actuals no arriben a l'objectiu de mitigació, cosa que sustenta la urgència d'aplicar polítiques efectives per reduir les emissions de gasos d'efecte hivernacle. La política climàtica no passa en un buit social i polític. Una de les mancances dels models convencionals en economia climàtica és que ignoren l'entorn social en què interactuen els agents. Argumento en aquesta tesi que una bona comprensió del context social que envolta les polítiques climàtiques és essencial per dissenyar instruments eficients i acceptables. Faig servir models basats en agents (ABM) per integrar aspectes específics de les interaccions socials en un marc climàtic-econòmic. Els ABM són models flexibles que permeten apartar-se dels supòsits tradicionals sobre agents representatius i socialment aïllats, concretament descrivint una població d'agents heterogenis amb un ampli ventall de comportaments i interaccions possibles. El segon capítol, titulat "Reforç social amb interaccions ponderades", estudia la difusió de comportaments baixos en carboni a les xarxes socials. Introdueix diverses funcions noves, com el biaix de confirmació, que és la tendència a donar més pes a les opinions que confirmen les pròpies creences i una topologia de xarxa generalitzada a les xarxes socials en línia. Els resultats mostren que, sota supòsits realistes sobre les interaccions dels agents, la distribució del grau de xarxa és el factor clau per a una adopció ràpida i generalitzada del comportament baix en carboni. El tercer capítol, titulat "El multiplicador social de la política ambiental: aplicació a la imposició del carboni", analitza l'eficàcia de la imposició del carboni quan els consumidors estan sotmesos a influència social. Introdueix preferències integrades socialment formades sota la influència dels companys i obté un anomenat multiplicador social de la política mediambiental. L'enfocament proporciona una base per analitzar rigorosament una transició a estils de vida baixos en carboni i identificar informació complementària i polítiques de xarxa per complementar i reforçar l'eficàcia de la imposició del carboni. El quart capítol, titulat "Trajectòria òptima de la imposició del carboni sota preferències endògenes", és la continuació lògica de l'anterior. Deriva una dinàmica òptima d'un impost sobre el carboni quan les preferències són endògenes, és a dir, quan l'impost modifica la formació de preferències dels agents. En particular, l'estudi se centra en les condicions en què disminueix l'impost òptim. El cinquè capítol, titulat "Dinàmiques de rigor de les polítiques climàtiques i suport públic", estudia el disseny de polítiques climàtiques intertemporals que siguin efectives per assolir els objectius climàtics i que rebin el suport de la majoria dels votants. Per a això, combina un model d'equilibri general per a l'avaluació d'impacte de la política climàtica amb un model basat en agents que implica una xarxa social per avaluar les dinàmiques de l'opinió pública i estudia la viabilitat política de diverses polítiques climàtiques. Els resultats mostren que un impost caracteritzat per una taxa inicialment baixa que augmenta amb el temps, combinat amb una redistribució progressiva dels ingressos, genera un suport públic crític.

[en] Mitigating climate change is one of the greatest challenges of our time. Our economies should attain net zero emissions by the middle of the century to avoid catastrophic damages. Following the Paris Agreement in 2015, the European Union and many national governments have pledged to reach carbon neutrality by 2050. However, current commitments fall short of the mitigation objective.This underpins the urgency of implementing effective policies to decrease greenhouse gas emissions. Climate policy does not happen in a societal and political vacuum. One of the shortcomings of conventional models in climate economics is that they ignore the social environment in which agents interact. I argue in this thesis that a good understanding of the social context surrounding climate policies is essential for designing efficient and acceptable instruments. I make use of agent-based models (ABMs) to integrate specific aspects of social interactions into a climate-economic framework. ABMs are flexible models that allow to depart from traditional assumptions about representative and socially isolated agents, namely by describing a population of heterogeneous agents with a wide range of possible behaviours and interactions. The second chapter, entitled "Social reinforcement with weighted interactions", studies the diffusion of low-carbon behaviors in social networks. It introduces several new features, such as confirmation bias, which is the tendency to put more weight on opinions that confirm one's prior beliefs, and a network topology pervasive in online social networks. The results show that under realistic assumptions regarding agents' interactions, network degree distribution is the key factor for fast and widespread low-carbon behavior adoption. The third chapter, entitled "The Social Multiplier of Environmental Policy: Application to Carbon Taxation", analyzes the effectiveness of carbon taxation when consumers are subject to social influence. It introduces socially-embedded preferences formed under the influence of peers and derives a so-called social multiplier of environmental policy. The approach provides a basis for rigorously analyzing a transition to low-carbon lifestyles and identifying complementary information and network policies to complement and reinforce the effectiveness of carbon taxation. The fourth chapter, entitled "Optimal trajectory of carbon taxation under endogenous preferences", is the logical continuation of the previous one. It derives optimal dynamics of a carbon tax when preferences are endogenous, i.e. when the tax modifies the formation of preferences of agents. In particular, the study focuses on the conditions under which the optimal tax is decreasing. The fifth chapter, entitled "Co-dynamics of climate policy stringency and public support", studies the design of intertemporal climate policy that is effective in meeting climate targets as well as receives support from a majority of voters. To this end, it combines a general equilibrium model for impact assessment of climate policy with an agent-based model involving a social network for assessing public opinion dynamics, and study the political feasibility of several climate policies. The results show that a tax characterized by an initially low rate which increases over time, combined with progressive revenue redistribution, generates critical public support.