[ca] Tot i que les investigacions prèvies sobre el desenvolupament del llenguatge han destacat el paper facilitador del gest (principalment, del gest díctic o d'assenyalament) en l'accés primerenc dels nens al significat del llenguatge, se sap poc sobre els beneficis de la prosòdia i dels gestos de la parla en el desenvolupament pragmàtic dels nens en els anys preescolars. La recerca que s'ha fet sobre el desenvolupament de la pragmàtica s'ha centrat en l'adquisició de formes morfosintàctiques i lèxiques, però és important adoptar una perspectiva multimodal més integradora. L'objectiu general d'aquesta tesi consisteix a investigar experimentalment, a través de quatre estudis transversals amb nens d'edat preescolar (de 3 a 5 anys d'edat), si els senyals prosòdics i gestuals actuen com a precursors pragmàtics en el desenvolupament de dos fenòmens pragmàtics, concretament el posicionament epistèmic (i.e., el grau de certesa del parlant sobre la informació expressada) i la cortesia. El primer estudi utilitza un paradigma d'elecció forçada per investigar la comprensió dels nens en edat preescolar sobre el posicionament epistèmic d'un altre parlant, presentat en tres condicions (només en àudio, només en vídeo i en format audiovisual). Els resultats mostren que els nens detecten millor la incertesa d'un parlant quan estan exposats a indicis gestuals. Crucialment, els nens de tres anys detecten millor la la incertesa d'un parlant quan la incertesa s'expressa a través de la prosòdia que quan s'expressa a través d'adverbis epistèmics. El segon estudi analitza l'expressió multimodal de l'estat epistèmic dels nens (i dels adults) a través d'un joc d'endevinar objectes. L'anàlisi dels senyals prosòdics, gestuals i lèxics mostren que, mentre els nens d'edat preescolar encara no poden valorar el seu posicionament epistèmic en canvi sí que codifiquen el seu grau de certesa a través de senyals prosòdics i gestuals. Només en el grup d'edat més gran els nens comencen a utilitzar alguns marcadors lèxics. El tercer estudi utilitza un paradigma d'elecció forçada per avaluar la comprensió dels nens sobre la cortesia d'un parlant, presentada també en tres condicions (només en àudio, només en vídeo i en format audiovisual). Els resultats mostren que els nens de 3 anys poden detectar una actitud educada a través de senyals facials i entonatius quan es mantenen constants les marques lèxiques. Els resultats mostren la capacitat inicial dels nens per extreure el significat de l'entonació, de forma paral·lela al que passa amb la gestualitat. Finalment, el quart estudi explora l'expressió multimodal de la cortesia en peticions emprades en diferents situacions sociopragmàtiques. Els resultats mostren que, independentment del grup d'edat, els nens marquen la cortesia a través de senyals gestuals i prosòdics detallats quan es fan peticions a un adult amb més distància social, en comparació amb un company amb qui presenten una distància social menor. L'ús d'aquestes marques també depèn del cost de la petició. En resum, els resultats dels quatre estudis de la tesi demostren que les habilitats primerenques de comprensió i d'expressió pragmàtica es basen en el marcatge prosòdic i gestual. i que aquestes es desenvolupen molt abans que els nens controlin els marcadors lèxics i morfosintàctics. Així, els quatre estudis presentats en aquesta tesi posen de manifest que tant la prosòdia com els gestos de la parla actuen com a precursors en el desenvolupament pragmàtic dels llenguatge. En definitiva, la tesi posa de relleu la importància d'aproximar-se a l'estudi del desenvolupament pragmàtic infantil des d'una perspectiva multimodal.

[en] While previous research on language development has highlighted the facilitating role of gesture (mainly deictic gesture) in children's early access to meaning, little is known about the possible facilitating role of prosody and also of co-speech gestures in children's pragmatic development in the preschool years. Previous work on developmental pragmatics has focused on the acquisition of morphosyntactic and lexical forms, and there is a need to adopt a more integrative multimodal perspective. The overarching aim of this thesis is to experimentally investigate, through a set of cross-sectional studies with preschool children (3- to 5-year-olds), whether prosodic and gestural cues serve as pragmatic precursors in the development of two key pragmatic phenomena, namely knowledge state (i.e., commitment to the status of information) and politeness (e.g., broadly speaking, adjusting one's language). The first study uses a forced-choice paradigm to investigate preschool children's understanding of another speaker's knowledge state, presented in audio only, video only and audio-visual formats. Results show that overall children perform significantly better in detecting a speaker's uncertainty when they have gestural cues present, and, importantly, the younger children were significantly better in detecting a speaker's uncertainty when listening to a speaker's intonation contour as compared to uncertainty expressed through a lexical epistemic adverb. The second study analyzes children's (and adults') multimodal expression of their knowledge state through an object guessing game by evaluating their production of prosodic, gestural and lexical cues and additionally assessing their self-assessment of their knowledge state. Results show that while preschool children are not yet able to self-report on their knowledge state, in the younger group, children encode their knowledge state through prosodic and gestural means only. And only in the older age group do children start to use a few lexical markers to signal their uncertainty. The third study uses a forced-choice paradigm to assess children's understanding of a speaker's politeness presented in audio only, video only and audio-visual formats. Results show that 3-year-old children detect a speaker's polite stance significantly more through facial cues and intonation, highlighting children's early ability to extract meaning from intonation when lexical cues are kept the same. Finally, the fourth study explores children's multimodal production of politeness in semi-spontaneous requests in different sociopragmatic situations. Results show that regardless of the age group, children marked politeness through fine-grained gestural and prosodic means when producing requests to an adult with high social distance as compared to a classmate with low social distance, and this also depends on the cost of the request. Altogether the results of these studies demonstrate that children's early pragmatic comprehension and expressive abilities rely strongly on prosodic and gestural marking, developing well before children master lexical and morphosyntactic markers. More specifically, the four studies presented in this thesis bring forth evidence that both prosody and co-speech gestures play a precursor role in children's pragmatic development of knowledge state and politeness. Ultimately, the thesis highlights the importance of approaching the study of children's pragmatic development from a multimodal perspective.