[ca] La tesi estudia la trajectòria de la indústria tèxtil llanera de Béjar (Salamanca) durant els segles XVIII i XIX. La localitat objecte d'estudi, un important centre tèxtil, és un bon laboratori per a l'anàlisi dels processos d'industrialització i desindustrialització, ja que la seva trajectòria ambivalent -Béjar aconseguí eludir el procés de desindustrialització que patiren bona part dels nuclis tèxtils castellans durant el vuit-cents, però va perdre posicions respecte la puixant indústria llanera catalana- planteja la doble pregunta del perquè del seu èxit relatiu en el context castellà i, alhora, la seva progressiva marginalització en el context de la indústria llanera espanyola. En la primera part, s'estudien les transformacions experimentades per la draperia de Béjar durant el segle XVIII. S'hi analitzen els canvis en el sistema gremial, en l'estructura i funcions de les empreses i en les relacions laborals, així com el paper del règim senyorial i de les polítiques dels ducs de Béjar en la trajectòria de la indústria. En la segona part, s'aborden els canvis que tingueren lloc durant la primera meitat del segle XIX, en les dècades inicials de la mecanització de. S'analitza l'evolució durant aquest període de la producció i dels mercats, el canvi tècnic, l'estructura de la classe empresarial i el mercat de treball. Els resultats subratllen la transcendència dels canvis institucionals i econòmics del set-cents: la substitució de les tradicionals corporacions artesanes per un únic gremi de fabricants, l'intens procés d'estratificació entre aquests darrers i el creixent control directe del procés productiu per part dels "amos del drap". Aquests processos dotaren la indústria local de major capacitat d'adaptació, en relació a altres nuclis tèxtils castellans, a les transformacions de la primera etapa de la mecanització. D'altra banda, però, el caràcter extremadament localitzat d'aquest procés -la progressiva configuració de Béjar com un enclavament industrial- limità les realitzacions industrials de la localitat i contribueix decisivament a explicar el seu fracàs relatiu respecte els nuclis catalans que durant el vuit-cents lideraran el sector tèxtil llaner espanyol.

[en] This dissertation focuses on the evolution of the woollen industry of Béjar (Salamanca) during the 18th and 19th centuries. The locality under study, an important textile centre, is a good laboratory where to analyze the Spanish processes of textile industrialization and deindustrialization. This is particularly due to Béjar's ambivalent evolution: although it was able to circumvent the process of deindustrialization that affected most of the Castilian textile centres during the 18th century, the city ended up loosing leadership against the raising Catalan woollen industry. This evidence raises a double question, one related to the factors explaining the relative success in the Castilian textile environment and another one, referring to its gradual marginalization in the context of the global Spanish wool textile industry. The first part of the dissertation studies the changes experienced by the clothing industry of Béjar during the 18th century. In particular, we analyze and discuss the changes observed in the guild system, in the structure and functions of enterprises and in the labour relationships. We consider as well the role played by the manorial system and by the political actions promoted by the Duke of Béjar in the global trajectory of the city's textile industry. The second part deals with changes in the first half of the nineteenth century, during the first decades of mechanization. During this period, we analyze the evolution of textile output and the markets, the technological change, the structure of the entrepreneurial class and the labour market. The results underline the significance of institutional and economic changes of the 18th century: the substitution of the traditional craft corporations by a single guild of manufacturers, the intensive process of stratification undertaken by the latter and the growing direct control of the production process from the "owners of the cloth". On one hand, these processes provided the local industry with a greater resilience, in relation to other Castilian textile sites, to transformations imposed by the first stage of mechanization process. But, on the other hand, the highly localized nature of this process -the gradual setting of Béjar as an industrial enclave- limited the industrial achievements of this little town and contributed decisively to explain its relative failure with respect to the Catalan cities that led the Spanish woollen industry during the 19th century.