[ca] La Almoloya (Pliego, Múrcia) és un jaciment ocupat des dels orígens fins al final de la societat de El Argar, entre c. 2200/2100 i 1550 cal ANE. Es troba sobre un turó de cim pla de c. 3.000 m2 d'extensió, i és un dels assentaments argàrics més extensament excavats i estudiats gràcies a la labor del grup de recerca en Arqueoecologia Social Mediterrània (ASOME - UAB) des de 2013. L'entitat dels vestigis arqueològics de tota mena, culminada per la troballa d'una sepultura "principesca" sota un edifici excepcional assimilable a un "palau", revela que La Almoloya va ser un centre de gran rellevància en la societat argàrica. L'extens registre de La Almoloya ofereix una oportunitat única per a avançar en el coneixement de dos aspectes poc estudiats de l'arqueologia argàrica: l'arquitectura i l'urbanisme. Aquest treball parteix de la documentació exhaustiva de 314 estructures muràries i 4134 fragments de morter (sovint amb empremtes reveladores de sistemes de revestiment i subjecció), a més de l'anàlisi de mostres petrogràfiques, antracològiques i sedimentològiques. Sense perdre de vista els enfocaments diacrònic i comparatiu, el protagonisme correspon a la trama edilícia de la tercera fase d'ocupació (1750-1550 cal ANE), configurada per 60 recintes distribuïts en nou complexos habitacionals. La recerca s'ha centrat en conèixer les estratègies de proveïment de matèries primeres, les tècniques emprades en la construcció de murs, pilars, sostrades i estructures internes, la planificació i seqüència constructiva de la trama urbana de nova planta c. 1750 cal ANE, a més de la relació entre forma i funcionalitat dels recintes i el seu grau d'accessibilitat i segregació. Els resultats més destacats tenen a veure amb tots els estadis del procés de producció arquitectònic. Pel que fa el subministrament i selecció de les matèries primeres, s'han identificat pràctiques d'extracció de blocs en les mateixes pedreres, les tècniques d'elaboració de morters, i també els criteris per a la selecció de clasts constructius des del punt de vista geològic i morfomètric i des d'una perspectiva diacrònica. En l'estudi del procés edilici, s'ha proposat per primera vegada una tipologia d'estructures muràries argàriques, s'ha documentat una de les tècniques de construcció menys conegudes (bahareque), i, més enllà d'això, s'ha aconseguit la reconstrucció detallada del procés constructiu de diversos edificis. Una altra novetat destacada és el probable ús de mesures "canòniques" en la planificació de certes estructures porticades. A banda, s'ha definit una sèrie de característiques singulars de l'Habitació 9 o "Sala de Reunions" que donen suport a la seva interpretació com a espai de poder. Aquests resultats, units a les regularitats observades en la concepció dels espais i en la configuració de l'ordenació urbana, apunten a l'existència d'un col·lectiu especialitzat en la producció arquitectònica si més no en la Fase 3, suposen un avanç en el coneixement de la societat argàrica i obren noves perspectives per a la continuació de les recerques.

[es] La Almoloya (Pliego, Murcia) es un yacimiento ocupado desde los orígenes hasta el final de la sociedad de El Argar, entre c. 2200/2100 y 1550 cal ANE. Se halla sobre un cerro amesetado de c. 3.000 m2 de extensión y es uno de los asentamientos argáricos más extensamente excavados y estudiados gracias a la labor del grupo de investigación en Arqueoecología Social Mediterránea (ASOME - UAB) desde 2013. La entidad de los vestigios arqueológicos de todo tipo, culminada por el hallazgo de una sepultura "principesca" bajo un edificio excepcional de corte "palacial", revela que La Almoloya fue un centro de gran relevancia en la sociedad argárica. El extenso registro de La Almoloya ofrece una oportunidad única para avanzar en el conocimiento de dos aspectos poco estudiados de la arqueología argárica: la arquitectura y el urbanismo. Este trabajo parte de la documentación exhaustiva de 314 estructuras murarias y 4134 fragmentos de argamasa (a menudo con improntas reveladoras de sistemas de revestimiento y sujeción), además del análisis de muestras petrográficas, antracológicas y sedimentológicas. Sin perder de vista los enfoques diacrónico y comparativo, el protagonismo corresponde a la trama edilicia de la tercera fase de ocupación (1750-1550 cal ANE), configurada por 60 recintos distribuidos en nueve complejos habitacionales. La investigación se ha centrado en conocer las estrategias de abastecimiento de materias primas, las técnicas empleadas en la construcción de muros, pilares, techumbres y estructuras internas, la planificación y secuencia constructiva de la trama urbana de nueva planta c. 1750 cal ANE, además de la relación entre forma y funcionalidad de los recintos y su grado de accesibilidad y segregación. Los resultados más destacados conciernen a todos los estadios del proceso de producción arquitectónico. Respecto al suministro y selección de las materias primas, se han identificado prácticas de cantería in situ, las técnicas de elaboración de argamasas, así como los criterios para la selección de clastos constructivos desde el punto de vista geológico y morfométrico y desde una perspectiva diacrónica. En el estudio del proceso edilicio, se ha propuesto por vez primera una tipología de estructuras murarias argáricas, se ha detallado una de las técnicas de construcción menos conocidas (bahareque), y, más allá de ello, se ha conseguido la reconstrucción detallada del proceso constructivo de varios edificios. Otra novedad destacada es el probable uso de medidas "canónicas" en la planificación de ciertas estructuras porticadas. Asimismo, se ha definido una serie de características singulares de la Habitación 9 o "Sala de Reuniones" que apoyan su interpretación como espacio de poder. Estos resultados, unidos a las regularidades observadas en la concepción de los espacios y en la configuración de la ordenación urbana, apuntan a la existencia de un colectivo especializado en la producción arquitectónica cuando menos en la Fase 3, suponen un avance en el conocimiento de la sociedad argárica y abren nuevas perspectivas para la continuación de las investigaciones.