BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Francisco Solanes fou un dels màxims exponents del cos de juristes catalans que, a cavall dels segles XVII i XVIII i, sobretot, en el context de la guerra de Successió, vetllà pel manteniment de l'ordenament jurídic propi del Principat de Catalunya. Enviat a Nàpols com a agent de l'arxiduc Carles d'Àustria tot just conquerit el regne, continuà la seva carrera judicial i política en terres italianes, mostrant sempre una fidelitat absoluta als dos principis que van marcar la seva carrera: l'escrupolosa observança del dret i la fidelitat al príncep, que ja havia posat a bastament de manifest en la seva teoria política, exposada a El Emperador político y política de emperadores. La seva carrera institucional, desenvolupada en dues circumstàncies polítiques ben diferents, permet analitzar una trajectòria coherent i de conviccions fermes, reflex d'una generació de juristes compromesos amb els principis de la justícia, del bé comú i del compliment de la llei.

[it] Francisco Solanes fu uno dei massimi esponenti del corpo di giuristi catalani che, tra Seicento e Settecento e, soprattutto nel contesto della guerra di Successione, veglió per il mantenimento de l'ordine giuridico proprio del Principato della Catalogna. Inviato a Napoli come agente dell'arciduca Carlo d'Austria appena conquistato il regno, continuo la sua carriera giuridica e política in terre italiane, mostrando sempre assoluta fedeltà ai due principi che segnarono la sua carriera: lo scrupoloso rispetto del diritto e la fedeltà al principe, come aveva già reso manifesto nella sua teoria política, esposta nell'opera El Emperador político y política de emperadores. La carriera istituzionale del Solanes, sviluppata in due circostanze politiche assai diverse, permette analizzare un percorso coerente e di ferme convizioni, riflesso di una generazione di giuristi legati con i principi giuridici della giustizia, il bene comune e il compimento della legge.
[ca] L'educació a casa (HS) és una pràctica educativa desconeguda a Espanya. Com a conseqüència de la pandèmia del Sars-Cov2, una crisi sanitària va obligar a tancar escoles, generant el col·lapse, no disposar de mètodes docents en línia ni d'un cos docent adequadament actualitzat en Noves Tecnologies educatives (TIC). L'objectiu d'aquesta revisió sistemàtica (RS) és introduir programes educatius innovadors per implantar-los al nostre país. Es preveu que aquests programes, amb el temps, facilitin un clima de bones pràctiques i on l'interès superior del menor sigui primer, fent de l'HS una opció elegible en el marc de la legalitat. S'ha realitzat una cerca bibliogràfica detallada en bases de dades d'accés obert i en revistes especialitzades, seleccionant articles recents que demostren que una educació de qualitat sense murs és possible. Els resultats indiquen que els alumnes de l'aula virtual estan més predisposats i motivats a la tasca i a l'aprenentatge compartit, a més d'obtenir millors resultats. D'altra banda, encara s'ha de fomentar la formació del professorat en mètodes innovadors. Aquesta aproximació a una escola sense murs pot aportar informació preliminar i interessant a les famílies i als agents educatius i socials, per repensar l'Educació mirant més enllà de les fronteres. Al final d'aquest treball, es fa una comparativa entre algunes infraestructures educatives que podrien estar torpedejant un sistema educatiu més flexible i paidocèntric; i es convida a posar en pràctica noves línies de recerca que puguin millorar l'actual.

[it] L'homeschooling (HS) è una pratica educativa sconosciuta in Spagna. A seguito della pandemia Sars-Cov2, una crisi sanitaria ha costretto le scuole a chiudere, generando il crollo, non avendo metodi di insegnamento online o un corpo docente adeguatamente aggiornato nelle Nuove Tecnologie educative (ICT). L'obiettivo di questa revisione sistematica (SR) è introdurre programmi educativi innovativi per implementarli nel nostro paese. Ci si aspetta che questi programmi, nel tempo, facilitino un clima di buone pratiche e in cui il Migliore Interesse del Minore viene al primo posto, rendendo l'HS un'opzione ammissibile nel quadro della legalità. È stata effettuata una ricerca bibliografica dettagliata nelle banche dati Open Access e nelle riviste specializzate, selezionando articoli recenti che mostrano come una formazione di qualità senza muri è possibile. I risultati indicano che gli studenti dell'aula virtuale sono più predisposti e motivati ¿¿al compito e all'apprendimento condiviso, oltre ad ottenere risultati migliori. D'altro canto, la formazione degli insegnanti con metodi innovativi deve ancora essere incoraggiata. Questo approccio a una scuola senza muri può fornire informazioni preliminari e interessanti alle famiglie e agli attori educativi e sociali, per ripensare all'Educazione guardando oltre i confini. Alla fine di questo lavoro, viene fatto un confronto tra alcune infrastrutture educative che potrebbero silurare un sistema educativo più flessibile e payocentrico; ed è invitato a mettere in pratica nuove linee di ricerca che possano migliorare quella attuale.
[ca] Totes les comunitats, grans i petites, tenen un llenguatge per comunicar-se amb altres per via oral o per escrit, però molts d'aquests tenen un codi no verbal, un llenguatge de signes per a representar estats d'ànim, situacions personals, etc. Aquest assaig és el resultat d'una investigació acurada i llarga d'aquesta curiosa manera de comunicar-se amb els altres a l'Alguer, ara amb gestos màgics, ara amb situacions, ara amb conceptualitzacions... A partir d'aquesta gestualitat, l'autor proposa un estudi comparatiu i descriptiu en relació amb les cultures de les quals procedeix, directament o indirectament, aquesta singular manera de comunicar-se.

[it] Tutte le comunità, piccole e grandi, dispongono di una lingua per comunicare con gli altri oralmente o per iscritto; tuttavia molte di queste dispongono di un codice non verbale, meglio di un linguaggio gestuale, per rappresentare stati d'animo, situazioni personali, etc. capito comunque dall'ambiente cui si riferisce. Questo saggio, frutto di una attenta e lunga indagine, tratta della gestualità degli algheresi, di questo curioso modo di comunicare con agli altri ora con gesti magici, ora situazionali, ora concettuali e ora modali. Di questa gestualità l'autore propone uno studio comparativo e descrittivo in rapporto con le culture da cui procede, direttamente o indirettamente, il singolare modo di comunicare.
[ca] ---> En aquest article, es dóna al lector una visió global i analítica de la medicina popular catalana. Amb aquesta finalitat, l'autor postula quatre models terapèutics diferents (additiu, expressiu, mecànic i personalista), els quals proporcionen un eix d'articulació d'utilitat per a l'anàlisi, i al mateix temps permeten que el lector s'oblidi de les categories habituals (medicina popular "empírica", "màgica" i "religiosa") que s'utilitzen normalment per a descriure aquest camp d'estudi.

[it] ---> In questo articolo si presenta allettore una visione globale e analitica della medicina popolare catalana. Per esso l'autore stabilisce quattro modelli terapeutici differenti (additivo, expressivo, maccanico e personalista) che servono come assi articolatori per l'analisi e che a loro volta le permettono di prescindire dalle categorie abituali (medicina popolare "empirica", "magica" e "religioso") che si utilizzano per descrivere questo campo di studio.
[ca] Amb aquest assaig l'autor desitja obrir, no sense una subtil vena polèmica, un debat que, a partir d'algunes idees que es relacionen amb "herència de la tradició popular" a llarg termini podria implicar problemes de fonamentalisme etnocèntric, religios, o d'odi racial. És important saber com emmagatzemar una gran quantitat de tradicions en l'extinció gradual causada pels canvis que requereix el progrés de d'aquesta empresa. L'autor considera de prou interès dedicar algunes reflexions pel que fa no només a preservar, sinò també i sobre tot pel que fa a les tradicions, i el què es vol conservar, per incloure en el plec de la tolerància i la diversitat com qualsevol tipus d'integració de valor antropològic.

[it] Con il presente saggio l'autore vuole aprire, non senza una sottile vena polemica, un dibattito che, partendo da alcuni spunti che riguardano "l'eredita della tradizione popolare", alla lunga potrebbe implicare questioni di carattere etnocentrico, di integralismo religioso, di odio razziale. E importante sapere come conservare un patrimonio di tradizioni in graduale via di estinzione provocata dai cambiamenti che il progresso impone alla nostra societa. Perció e sembrato degno d'interesse dedicare alcune riflessioni che riguardano non solo come preservare, ma anche e soprattutto ció che, delle tradizioni, vogliamo conservare e perché, per riportare nell'alveo della tolleranza e de l'integrazione ogni diversita come valore antropologico.
[ca] ---> En aquest article, que és el resultat d'una investigació etnogràfica realitzada a l'Alguer l'any 1983-1985, l'autor descriu les creences i els costums relacionats amb el "mal d'ull (símptomes, terápies, rituals màgic-religiosos) i exposa algunes característiques bàsiques d'aquests: l'enllaç amb l'enveja, l'espontaneïtat en l'acció, la qualitat de la màgia de l'operació.

[it] ---> In questo articolo, risultato di un'inchiesta etnografica condotta ad Alghero neglí anni 1983-85, l'Autore descrive le credenze e le usanze relative al malocchio (sintomatologia, profilassi, ritualità magico-religiosa) e ne individua alcuni tratti essenziali: relazione con l'invidia, involontarietà dell'azione, carattere magico dell'operazione.
[ca] L'article analitza la sentència núm. 20/2017 de la Cort Regional Administrativa de Friuli Venècia Giulia. La decisió es refereix a la legitimitat d'una normativa municipal que restringeix l'accés a les guarderies municipals als infants que prèviament s'han sotmès a vacunacions obligatòries. Els drets i principis en joc (dret a la salut, principi de proporcionalitat, principi de precaució, dret dels pares a criar als seus fills d'acord amb les seves conviccions) seran analitzats, en primer lloc, atenent al raonament del jutge. Posteriorment, i prenent en consideració algunes de les afirmacions contingudes en aquesta sentència, l'article se centra en la possibilitat que les teories científiques minoritàries ―les contràries a les oficialment admeses per l'autoritat pública competent― trobin la seva veu durant un judici i, d'altra banda, també s'analitza la perspectiva filosòfica adoptada pel jutge en el seu raonament.

[it] La nota analizza la sentenza n. 20 del 2017 del T.A.R. Friuli Venezia Giulia che affronta in maniera approfondita la legittimità di un regolamento comunale che subordina l'accesso agli asili comunali all'esecuzione delle vaccinazioni obbligatorie. Inizialmente, vengono analizzati i diritti e i principi in gioco (diritto alla salute, principio di proporzionalità, principio di precauzione, diritto dei genitori di crescere i figli conformemente alle proprie convinzioni) nel bilanciamento che ne fa il Giudice. In seguito, traendo spunto da alcune affermazioni contenute nella sentenza, vengono considerati da un lato lo spazio che nel processo possono trovare teorie scientifiche minoritarie ―o comunque contrarie rispetto a quelle ufficialmente seguite dalla competente autorità pubblica― e, dall'altro, la prospettiva filosofica seguita dal Giudice nel risolvere la questione sottopostagli.
[ca] En aquest treball tractarem concretament l'obra de Zambrano Claros del bosque, de l'any 1977, en la qual, segons diversos experts en la seva obra, veiem posada en pràctica la seva razón poética. En particular, ens centrarem en algunes parts del text que considerem més significatives en relació amb el tema que tractem aquí, és a dir, el paper de les paraules i el llenguatge dins la visió filosòfica més global de l'autora.&nbsp;

[it] In questo lavoro ci occuperemo nello specifico dell'opera di Zambrano Claros del bosque, del 1977, in cui, secondo diversi esperti della sua opera, vediamo messa in atto la sua razón poética. In particolare ci focalizzeremo su alcune parti del testo che riteniamo più significative per quel che pertiene al tema specifico di cui qui ci stiamo occupando, vale a dire il ruolo della parola e del linguaggio all'interno della più complessiva visione filosofica dell'Autrice.
[ca] Aquest article, primera part d'una sèrie, repassa la idea de 'centre' de la ciutat mitjançant unanàlisi d'algunes propostes utòpiques, incloses les de Howard per al jardí de la ciutat i finalitzaen l'anàlisi de la policentralitat de la ciutat medieval.Tras un repàs de l'evolució de les ciutats circulars i poligonals realitzades a partir d'un anàliside fonts secundàries, iconografia artística, cartografia dels primers temps de la impremta iimatges de Google Earth, introduir la discussió sobre la ciutat ideal estudiant dit concepte enl'escolàstica medieval, especialment en l'obra d'Eiximenis, així com la relació d'aquest idealamb la materialització de les ciutats [1] medievals de repoblament, valorant la relació entreels traçats i l'emergència del centre urbà i [2] el estudio, con distintas intensidades, de ciudadesmedievales importantes: Siena, Bolonia, Florencia, Venecia, Bruselas, Cracovia, Nápolesy Barcelona.En el cas de estas dos darreres ciudades l'article es focalitza en la importància de l'espai portuarii de ribera, com a gran espai públic de la ciutat.

[it] Questo articolo, la prima parte di una serie, ripercorre l'idea di 'centro' della città attraverso l'analisi di alcune proposte utopiche, tra cui quella di Howard per la città giardino, e si conclude con un'analisi del policentrismo della città medievale . Dopo una rassegna dell'evoluzione delle città circolari e poligonali fatta a partire dall'analisi delle fonti secondarie, dell'iconografia artistica, della cartografia degli albori della stampa e delle immagini di Google Earth, introduce il discorso sulla 'città ideale' studiando questo concetto nella scolastica medievale, soprattutto nell'opera di Eiximenis, nonché il rapporto di questo ideale con la materializzazione delle città medievali [1] di ripopolamento, valutando il rapporto tra i percorsi e l'emergere del centro urbano e [2] lo studio , con diverse intensità, di importanti città medievali: Siena, Bologna, Firenze, Venezia, Bruxelles, Cracovia, Napoli e Barcellona. Nel caso di queste ultime due città, l'articolo si concentra sull'importanza dello spazio portuale, come grande spazio pubblico della città.
[ca] La reconversió del terreny industrial de la Maquinista Terrestre i Marítima és una operació de desenvolupament urbà que es va dur a terme entre els anys 1998 i 2002 a Barcelona. Aquesta operació s'alinea amb altres operacions desenvolupades en els últims anys del segle XX a la ciutat i es relaciona amb l'últim període de l'anomenat Model Barcelona. L'article present tracta d'il·luminar la gestació, desenvolupament i execució del Pla, així com analitzar els efectes que ha tingut l'operació sobre el seu entorn immediat. L'article evidenciarà la naturalesa especulativa de l'Operació i la seva relació programàtica amb les polítiques d'àrees de nova centralitat, i mes concretament amb el pla Sagrera Sant-Andreu: un pla que pretén suturar la ciutat per allí on discorre la xarxa ferroviària en direcció Nord. D'altra banda, en el text s'analitza l'efecte segregador de l'operació, que quedarà materialitzada tant en el teixit urbà del territori, com en els seus indicadors sociodemogràfics.

[it] La riconversione dello stato industriale Maquinista Terrestre y Marítima è un'operazione di sviluppo urbano realizzata tra il 1998 e il 2002 a Barcellona. Questa operazione è in linea con altre realizzate negli ultimi anni del XX secolo nella città e si riferisce all'ultimo periodo del cosiddetto Modello Barcellona. Questo articolo si propone di far luce sulla gestazione, lo sviluppo e l'esecuzione del Piano, nonché di analizzare gli effetti che l'operazione ha avuto sull'ambiente circostante. L'articolo metterà in evidenza la natura speculativa dell'Operazione e la sua relazione programmatica con le politiche delle nuove aree centrali, e più specificamente con il piano Sagrera Sant-Andreu, un piano che mira a suturare la città dove passano i binari del treno in direzione nord. Dall'altro lato, il testo analizza l'effetto segregante dell'operazione, che si concretizza sia nel tessuto urbano sia negli indicatori socio-demografici.
[ca] Aquesta contribució te com a punt de partida la biblioteca de l'autor, que conté dues prestatgeries de llibres sobre psicoanàlisi. Amb aquesta perspectiva, es faran algunes consideracions sobre la relació entre les obres de l'escriptor i les influències recíproques amb el món analític. En segon lloc, se centrarà l'atenció en Les ciutats invisibles, un onirigrama que pot representar una metàfora de l'inconscient creada per la imaginació infinita de l'autor.

[it] L'intervento prende le mosse dalla biblioteca dell'autore che contiene due scaffali di libri di psicoanalisi. A questo riguardo si elaborano alcune considerazioni sul rapporto esistente tra le opere dello scrittore e le influenze reciproche con il mondo analitico. Successivamente viene posta l'attenzione su Le città invisibili, un onirigramma che può rappresentare una metafora dell'inconscio creata dall'immaginazione infinita dell'autore.
[ca] L'objectiu d'aquest article és analitzar les similituds i influències de la filosofia neoplatònica i, especialment, la que Marsilio Ficino (1433-1499) exposa en el seu tractat De amore (1469), en dues obres d'Alessandro Piccolomini, l'Oració fúnebre per Aurelia Petrucci (1542) i l'Oració en lloança de les dones (1545), centrant-nos en les nocions de contemplació, bellesa i felicitat. Ambdós textos no han estat analitzats fins ara sota l'aspecte intertextual que els afilia a aquesta corrent de pensament, utilitzada per Piccolomini i altres autors filògins del seu temps, per argumentar a favor de la dignitat de les dones. Alessandro Piccolomini es serveix de les doctrines humanistes entorn de la dignitat de l'home per construir la de les dones a través de metàfores i idees neoplatòniques adaptades. Considerant la transcendència filosòfica d'aquestes dues obres, s'ofereix una reflexió a peu de pàgina entorn de la traducció espanyola d'alguns conceptes clau.

[it] L'obiettivo di questo articolo è analizzare le somiglianze e le influenze della filosofia neoplatonica e, in particolare, quella che Marsilio Ficino (1433-1499) espone nel suo trattato De amore (1469), in due opere di Alessandro Piccolomini, l'Orazione funebre per Aurelia Petrucci (1542) e l'Orazione in lode delle donne (1545), concentrandosi sulle nozioni di contemplazione, bellezza e felicità. Entrambi i testi non sono stati analizzati finora sotto l'aspetto intertestuale che li affilia a questa corrente di pensiero, utilizzata da Piccolomini e altri autori filogini del suo tempo, per argomentare a favore della dignità delle donne. Alessandro Piccolomini si serve delle dottrine umaniste riguardo alla dignità dell'uomo per costruire quella delle donne attraverso metafore e idee neoplatoniche adattate. Considerando la portata filosofica di queste due opere, viene offerta una riflessione in nota a piè di pagina riguardo alla traduzione spagnola di alcuni concetti chiave.
[ca] Aquest treball s'inscriu en el marc d'un projecte més ampli orientat al reconeixement del context original de producció i recepció de la lírica trobadoresca i a la reconstrucció de la identitat històrica i del paper sociocultural desenvolupat per les inspiradores i/o destinatàries de moltes composicions occitanes que encara avui presenten trets misteriosos i enigmàtics. He intentat aclarir en aquest article qui s'amaga darrere de l'expressió "bells arquiers de Laurac" recollida al v. 15 del sirventès Mos cors s'alegr'e s'esjau de Peire Vidal; amb qui seria identificable "la bella na Galborga" celebrada per Gui de Cavaillon a la tençó fictícia Ai, mantel vil; i qui podria ser la noble Algaia que evoca Guilhem de Montanhagol a la cançó BdT 225,8.

[it] Nell'ambito di un più vasto progetto di ravvisamento dell'originario contesto di produzione e di ricezione della lirica trobadorica e di ricostruzione dell'identità storica e del ruolo socioculturale svolto dalle ispiratrici e/o destinatarie di tanti componimenti in lingua d'oc segnate a tutt'oggi da tratti misteriosi ed enigmatici, ho cercato in questa sede di chiarire chi si nasconda dietro la locuzione "bells arquiers de Laurac" che s'incontra al v. 15 del sirventese Mos cors s'alegr'e s'esjau di Peire Vidal, con chi sia da identificare "la bella na Galborga" celebrata da Gui de Cavaillon nella tenzone fittizia Ai, mantel vil, con chi sia da omologare la nobildonna Algaia evocata da Guilhem de Montanhagol nella canzone BdT 225,8.
[ca] Comprendre la relació entre María Zambrano i el cinema neorealista italià significa creuar la seva visió històrica, arrelada en el concepte d'intrahistòria: a partir de la idea de somni fins al paper de l'art popular, encarnada per personatges misericordiosos, per arribar a donar veu als marginats de la història.&nbsp;

[it] Capire la relazione tra Maria Zambrano e il cinema neorealista italiano significa attraversare la sua visione storica, radicata nel concetto di "intrastoria": da dell'idea del sogno fino alla carta dell'arte popolare, incarnato da personaggi misericordiosi, arrivare a dare voce a gli e marginati della storia
[ca] Un model de la macrofilosofia és un intent de pensar la unitat de la filosofia, la seva actualitat per a la cultura universal. Filosofia, com qualsevol forma creativa de cultura, és un coneixement en evolució, que pot ser apreciat segons la seva capacitat de reflectir l'esperit humà. Un tal model macrofilosòfic mesuraria, també, l'evolució de la forma de la filosofia i tindria la rellevància d'una metafilosofia. La macrofilosofia de G. Mayos suposa la raó dialèctica; per consegüent, la determinació del que és dialèctic prepara la reflexió sobre la qualitat dialèctica del concepte en macrofilosofia. G. Mayos veu en la dialèctica hegeliana un paradigma per a la macrofilosofia, perquè és una dialèctica del concepte, adequada per a un pensament filosòfic macrocategorial. D'altra banda, dos problemes bàsics determinen l'actitud filosòfica d'Adorno davant la filosofia de Hegel: el concepte dialèctic i la relació esperit-individu. El pensament filosòfic és model, però l'objecte d'aquest model és immanent, perquè, per a Adorno, tot és socialitat. No obstant això, el sentit de la crítica que Adorno fa a Hegel és macrofilosòfic. A partir de totes aquestes consideracions, proposarem un model disciplinari de la macrofilosofia i, en conseqüència, un debat per a una teoria actual de la raó dialèctica.

[it] Un modello di macrofilosofia è un tentativo di pensare l'unità della filosofia, la sua attualità per la cultura universale. La filosofia, come ogni forma creativa di cultura, è un sapere in evoluzione, che può essere valutato in base alla sua capacità di riflettere lo spirito umano. Un tale modello macrofilosofico misurerebbe anche l'evoluzione della forma della filosofia e avrebbe la rilevanza di una metafilosofia. La macrofilosofia di G. Mayos presuppone la ragione dialettica; pertanto, la determinazione della dialettica prepara la riflessione sulla qualità dialettica del concetto in macrofilosofia. G. Mayos vede nella dialettica hegeliana un paradigma per la macrofilosofia, perché è una dialettica del concetto, adatta a un pensiero filosofico macrocategoriale. D'altra parte, due problemi fondamentali determinano l'atteggiamento filosofico di Adorno nei confronti della filosofia di Hegel: il concetto dialettico e il rapporto tra spirito e individuo. Il pensiero filosofico è un modello, ma l'oggetto di questo modello è immanente, perché per Adorno tutto è socialità. Tuttavia, il senso della critica di Adorno a Hegel è macro-filosofico. Sulla base di tutte queste considerazioni, proporremo un modello disciplinare di macrofilosofia e, di conseguenza, una discussione per una teoria contemporanea della ragione dialettica.