[ca] Aquest estudi presenta l'evolució dels horts urbans al llarg del segle XX i tracta de la seva funció com a eina de millora de la sostenibilitat urbana. S'ha evidenciat la recuperació dels horts en períodes marcats per crisis econòmiques profundes (els war gardens o orticelli di guerra) o en el context de polítiques d'ajuda social (els jardins ouvriers), i s'han analitzat les diferents tipologies d'horts urbans i periurbans existents en l'actualitat. També s'ha detectat la proliferació d'horts amb un caràcter marginal, indagant en els seus aspectes més problemàtics. En general, l'element característic dels horts urbans actuals és la olifuncionalitat, ja que no només estan vinculats a la producció d'aliments, sinó que responen a noves necessitats socials d'oci i de recuperació del contacte amb la natura. Més concretament, tenen funcions ecològiques, socials, didàctiques, de lleure, productives, estètiques, terapèutiques i culturals, a més d'exercir un paper important en la millora de la gestió territorial. Aquest reconeixement es reflecteix, en les seves manifestacions més madures, en la integració dels horts en el sistema dels espais verds urbà i en el desenvolupament de la seva regulació normativa a nivell estatal. A diferència dels països del nord i centre d'Europa, al Mediterrani s'ha evidenciat l'absència d'un marc normatiu específic relatiu als horts urbans, tot i les nombroses iniciatives locals. L'anàlisi dels casos britànic, alemany i d'unes experiències locals de gestió dels horts municipals a Catalunya (Barcelona, El Prat de Llobregat, Terrassa, Manlleu, Girona), juntament amb l'examen de les problemàtiques relatives als horts marginals, han portat a la formulació d'uns criteris bàsics a seguir per a la rehabilitació i creació d'una àrea d'horts urbans. Finalment, s'ha examinat amb deteniment el fenomen dels horts marginals al municipi de Rubí. L'anàlisi ha culminat amb l'elaboració d'una proposta inicial d'horts urbans municipals d'acord amb els criteris definits; les funcions socials (integració social i valorització dels béns comuns) i culturals (recuperació de la tradició hortícola vernacla, promoció de l'agricultura ecològica i dels productes locals) s'han tingut especialment en compte.

[en] This study presents the evolution of urban gardens throughout the twentieth century and its function as a tool for improving urban sustainability. In particular, it is shown that urban gardens had a great function in periods of deep economic crises (the war gardens or "orticelli di guerra") or in social assistance policies (the "jardins ouvriers" or poor gardens), providing food security for many low income persons. The study also focuses on different types of urban gardens, and it stresses the impacts related to the spread of degraded marginal gardens. Nowadays the main feature of urban gardens is multi-functionality, since they not only are related to food production, but to the satisfaction of new social needs as leisure and contact with nature too. More specifically, urban gardens have ecological, educational, recreational, productive, aesthetic, therapeutic and cultural functions as well, and they play an important role in promoting social inclusion, active civic participation and in improving land management. This recognition has lead to the integration of urban gardens in the system of green space and to the development of huge garden legislation. Unlike Northern European countries, in the Mediterranean area there are no specific national policies on urban gardens. Analysis of case studies on urban gardens in Britain and Germany, on management experiences of local urban gardens in Catalonia (Barcelona, El Prat de Llobregat, Terrassa, Manlleu, Girona), together with the analysis of marginal urban gardens have led to the formulation of basic criteria for urban gardens projects. Finally, the phenomenon of marginal gardens in the town of Rubí has been carefully examined. The analysis has led to the formulation of an inicial proposal of local urban gardens under the criteria defined. Social and cultural functions as social integration, enhancement of common property, horticultural vernacular tradition and promotion of organic farming and local products have been especially considered.