[ca] Resum En resposta a la necessitat urgent de desenvolupament sostenible en la indústria de la construcció, aquesta investigació examina dos mètodes de construcció de formigó prevalents: prefabricat i in situ, centrant-se en la seva aplicació en el estimat projecte de l'Hospital del Mar a Barcelona, Espanya. L'estudi té com a objectiu proporcionar una comparació objectiva i completa, considerant factors econòmics, ambientals i socials per determinar l'enfocament més sostenible. Basant-nos en el Model de Valor Integrat per a l'Avaluació de la Sostenibilitat (MIVES), avaluem la viabilitat econòmica, l'impacte ambiental i les implicacions socials de tots dos mètodes de construcció. A més, explorem la viabilitat d'utilitzar Declaracions Ambientals de Producte (EPDs) com a font fiable per a l'avaluació de l'impacte ambiental. A través d'un anàlisi meticulós utilitzant el mètode d'Avaluació del Cicle de Vida (LCA), aprofundim en les empremtes ambientals de la construcció prefabricada i in situ, considerant factors com el consum d'energia, l'ús de materials i les emissions. Aquest enfocament holístic permet una comprensió matitzada de les implicacions de sostenibilitat associades amb cada mètode. Els nostres resultats revelen disparitats significatives entre la construcció prefabricada i in situ en múltiples dimensions. La construcció prefabricada emergeix com l'opció superior en termes d'eficiència econòmica, sostenibilitat ambiental i beneficis socials. Notablement, el mètode prefabricat mostra costos més baixos, un menor impacte ambiental i una major seguretat durant la fase de construcció. A més, el nostre anàlisi subratlla els avantatges socials de la construcció prefabricada, caracteritzats per minimitzar els perills al lloc i millorar la integració estètica amb l'entorn circumdant. En contraposició, el mètode in situ exhibeix majors riscos i possibles interrupcions durant la construcció, ressaltant els beneficis socials associats amb la construcció prefabricada.

[es] Resumen En respuesta a la necesidad urgente de desarrollo sostenible en la industria de la construcción, esta investigación examina dos métodos de construcción de hormigón prevalentes: prefabricado y en sitio, centrándose en su aplicación en el estimado proyecto del Hospital del Mar en Barcelona, España. El estudio tiene como objetivo proporcionar una comparación objetiva y completa, considerando factores económicos, ambientales y sociales para determinar el enfoque más sostenible. Basándonos en el Modelo de Valor Integrado para la Evaluación de la Sostenibilidad (MIVES), evaluamos la viabilidad económica, el impacto ambiental y las implicaciones sociales de ambos métodos de construcción. Además, exploramos la viabilidad de utilizar Declaraciones Ambientales de Producto (EPDs) como fuente confiable para la evaluación del impacto ambiental. A través de un análisis meticuloso utilizando el método de Evaluación del Ciclo de Vida (LCA), profundizamos en las huellas ambientales de la construcción prefabricada y en sitio, considerando factores como el consumo de energía, el uso de materiales y las emisiones. Este enfoque holístico permite una comprensión matizada de las implicaciones de sostenibilidad asociadas con cada método. Nuestros hallazgos revelan disparidades significativas entre la construcción prefabricada y en sitio en múltiples dimensiones. La construcción prefabricada emerge como la opción superior en términos de eficiencia económica, sostenibilidad ambiental y beneficios sociales. Notablemente, el método prefabricado muestra costos más bajos, un menor impacto ambiental y una mayor seguridad durante la fase de construcción. Además, nuestro análisis subraya las ventajas sociales de la construcción prefabricada, caracterizadas por minimizar los peligros en el sitio y mejorar la integración estética con el entorno circundante. En contraste, el método en sitio exhibe mayores riesgos y posibles interrupciones durante la construcción, resaltando los beneficios