[ca] Objectiu: Estudiar i descriure el rendiment cognitiu en dones que han estat diagnosticades de càncer de mama de novo i han estat tractades amb quimioteràpia amb un règim de 5-fluorouracil, epirubicina i ciclofosfamida (FEC) amb o sense taxans (T) associats.Metodologia: Aquesta Tesi es compon de dos articles. En el primer estudi, s'explora la presència d'efecte de pràctica en les proves de valoració cognitiva quan s'administren en retest per analitzar els efectes de la quimioteràpia sobre la cognició. Per respondre a aquest objectiu, es comparen les dades del conjunt de la mostra (N=51) en els tres moments de valoració: a nivell basal (després de ser sotmeses a cirurgia, però abans d'iniciar la quimioteràpia) (T1), després d'acabar els cicles de quimioteràpia (T2) i aproximadament a l'any d'haver acabat els cicles (T3) per determinar si hi ha canvis significatius en el rendiment. Per una banda, els resultats s'analitzen quan les puntuacions han estat corregides per efecte de pràctica, i per l'altra, quan no ho han estat. El segon és un estudi en què es descriuen els efectes dels taxans sobre la cognició quan s'afegeixen a la quimioteràpia amb FEC. Per aquest motiu, es comparen dos grups de pacients: un grup tractat amb FEC (n=26) i un altre grup tractat amb FEC + T (n=25), valorats en tres ocasions (T1, T2 i T3). Es tracta d'un estudi en el qual es fa un seguiment longitudinal i es compara el rendiment entre els dos grups en cadascun dels moments de valoració incloent la correcció per efecte de pràctica en els moments T2 i T3.Resultats: En el primer estudi, s'observa la forta presència d'efectes de pràctica en els retests amb proves neuropsicològiques. Per tant, es posa de manifest la necessitat de controlar-los per poder llegir i interpretar de manera adequada els resultats dels estudis longitudinals sobre la relació entre la quimioteràpia per al càncer i l'alteració de la cognició. En el segon estudi, s'observa que, un cop finalitzats els cicles de tractament amb quimioteràpia (T2) hi ha una disminució estadísticament significativa del rendiment en proves d'atenció visual, memòria diferida i funcions executives en ambdós grups, essent el grup tractat amb taxans (FEC + T) el que obté, a més, pitjor rendiment en proves d'atenció auditiva, aprenentatge verbal i velocitat tant motora com del processament de la informació. A T3 es continuen observant diferències significatives en atenció visual i en algunes mesures de funcions executives quan es compara amb el rendiment basal (T1). En la resta de mesures que es trobaven alterades a T2, el grup tractat amb taxans retorna als rendiments del nivell basal (T1), mentre que en el grup FEC s'observen diferències significatives en velocitat de processament d'informació.Conclusions: En estudis longitudinals de cognició i quimioteràpia amb valoracions repetides hi ha una forta presència d'efectes de pràctica, que cal controlar. La quimioterapia per al càncer de mama amb FEC pot produir alteració en algunes funcions cognitives tant a curt termini (en acabar el tractament) com a llarg termini (a l'any d'haver-lo acabat). Quan s'afegeixen taxans al tractament amb FEC, s'afecten més funcions cognitives a curt termini. A llarg termini continuen observant-se rendiments deficitaris en funcions atencionals i executives, mentre que la memòria verbal torna a rendiments similars als obtinguts en situació basal.

[es] Objetivo: Estudiar y describir el rendimiento cognitivo en mujeres que han sido diagnosticadas de cáncer de mama de novo y han sido tratadas con quimioterapia con un régimen de 5-fluorouracilo, epirubicina y ciclofosfamida (FEC) con o sin taxanos (T) asociados. Metodología: Esta Tesis se compone de dos artículos. En el primer estudio, se explora la presencia de efecto de práctica en las pruebas de valoración cognitiva cuando se administran en retest para analizar los efectos de la quimioterapia sobre la cognición. Para responder a este objetivo, se comparan los datos del conjunto de la muestra (N = 51) en los tres momentos de valoración: a nivel basal (después de ser sometidas a cirugía, pero antes de iniciar la quimioterapia) (T1), después de terminar los ciclos de quimioterapia (T2) y aproximadamente al año de haber terminado los ciclos (T3) para determinar si hay cambios significativos en el rendimiento. Por un lado, los resultados se analizan cuando las puntuaciones han sido corregidas por efecto de práctica, y por el otro, cuando no lo han sido. El segundo es un estudio en el que se describen los efectos de los taxanos sobre la cognición cuando se añaden a la quimioterapia con FEC. Por este motivo se comparan dos grupos de pacientes: un grupo tratado con FEC (n = 26) y otro grupo tratado con FEC + T (n = 25), valorados en tres ocasiones (T1, T2 y T3). Se trata de un estudio en el que se hace un seguimiento longitudinal y se compara el rendimiento entre los dos grupos en cada uno de los momentos de valoración, incluyendo la corrección por efecto de práctica en los momentos T2 y T3. Resultados: En el primer estudio, se observa una fuerte presencia de efectos de práctica en los retests con pruebas neuropsicológicas. Por tanto, se pone de manifiesto la necesidad de controlarlos para poder leer e interpretar de forma adecuada los resultados de los estudios longitudinales sobre la relación entre la quimioterapia para el cáncer y la alteración de la cognición. En el segundo estudio se observa que, una vez finalizados los ciclos de tratamiento con quimioterapia (T2), hay una disminución estadísticamente significativa del rendimiento en pruebas de atención visual, memoria verbal diferida y funciones ejecutivas en ambos grupos, siendo el grupo tratado con taxanos (FEC + T) el que obtiene, además, peor rendimiento en pruebas de atención auditiva, aprendizaje verbal y velocidad tanto motora como del procesamiento de la información. En T3 se siguen observando diferencias significativas en atención visual y en algunas medidas de funciones ejecutivas cuando se compara con el rendimiento basal (T1). En el resto de medidas que se encontraban alteradas en T2, el grupo FEC + T vuelve a los rendimientos similares a los basales (T1), mientras que en el grupo FEC se observan diferencias significativas en velocidad de procesamiento de información. Conclusiones: En estudios longitudinales de cognición y quimioterapia con valoraciones repetidas hay una fuerte presencia de efectos de práctica, que hay que controlar. La quimioterapia para el cáncer de mama con FEC puede producir alteración en algunas funciones cognitivas tanto a corto plazo (al finalizar el tratamiento) como a largo plazo (al año de haberlo terminado). Cuando al tratamiento con FEC se añaden taxanos, se afectan más funciones cognitivas a corto plazo. A largo plazo, continúan observándose rendimientos deficitarios en funciones atencionales y ejecutivas, mientras que la memoria verbal vuelve a rendimientos similares a los obtenidos en situación basal.