[ca] Aquest treball és una anàlisi històrica del sorgiment de l'Instituto Central de Análisis Clínicos, Bacteriológicos y Químicos, l'any 1909, a Barcelona, que després derivaria en la creació de Laboratorios Grifols, l'any 1940. La recerca s'ha desenvolupat en el marc del Programa de Doctorats Industrials de la Generalitat de Catalunya, en col·laboració amb Grifols S.A. La tesi parteix d'una caracterització de l'empresa, el seu arxiu històric i les historiografies que ha generat. A continuació s'aborden, en els capítols centrals, tres conceptualitzacions diferents i complementàries de la sang. En primer lloc, es reconstrueix la relació inicial de la nissaga Grifols amb la medicina a partir de la consideració de la sang com a teixit, i del paper central dels primers laboratoris histopatològics en el desenvolupament d'un coneixement tècnic encarat a manipular la sang al laboratori. En aquest sentit, es para especial atenció a la figura de Josep Antoni Grifols Roig i de Ricard Moragas Gracia, dos joves metges d'una nova generació interessada en la teoria bacteriana i en els mètodes de la medicina de laboratori. A continuació, es revisa la qüestió del naixement de l'hemoteràpia moderna amb base a la consideració de la sang com a medicament. El desenvolupament de tecnologies transfusores pròpies, com la flèbula transfusora de Grifols, fou l'aplicació tècnica necessària per aprofitar els coneixements diagnòstics desenvolupats prèviament al voltant de la sang amb el seu ús terapèutic. La flèbula, primer instrument de transfusió indirecte patentat a Espanya, és un element central per entendre el canvi ocorregut durant la dècada de 1920s. Finalment, s'analitza el gir industrial dels laboratoris Grifols en el marc de la consideració de la sang com a biocapital i la creació dels primers bancs de sang. Es para especial atenció a com els mètodes artesanals de la medicina desenvolupada pels Grifols deixaren pas al maneig industrial en la recol·lecció, l'emmagatzematge i el processament del plasma. En aquesta època, cal entendre els esforços familiars a l'hora de garantir una cadena de producció pròpia per l'elaboració d'hemoderivats. Els últims dos capítols s'acompanyen de disputes tècniques, legals i disciplinars aparegudes en els nous usos. A les conclusions s'integren els arguments de la tesi i s'avancen les línies d'investigació obertes.

[es] Este trabajo es un análisis histórico del surgimiento del Instituto Central de Análisis Clínicos, Bacteriológicos y Químicos, en 1909, en Barcelona, que después derivaría en la creación de Laboratorios Grifols, en 1940. La investigación se ha desarrollado en el marco del Programa de Doctorados Industriales de la Generalitat de Cataluña, en colaboración con Grifols S.A. La tesis parte de una caracterización de la empresa, su archivo histórico y las historiografías que ha generado. A continuación, se abordan, en los capítulos centrales, tres conceptualizaciones diferentes y complementarias de la sangre. En primer lugar, se reconstruye la relación inicial de la familia Grifols con la medicina a partir de la consideración de la sangre como tejido, y del papel central de los primeros laboratorios histopatológicos para la manipulación de la sangre en el laboratorio. Se presta especial atención a la figura de Josep Antoni Grifols Roig y de Ricard Moragas Gracia, dos jóvenes médicos de una nueva generación interesada en la teoría bacteriana y en los métodos de la medicina de laboratorio. A continuación, se revisa la cuestión del nacimiento de la hemoterapia moderna en base a la consideración de la sangre como medicamento. El desarrollo de tecnologías transfusoras propias, como la flébula transfusora de Grifols, fue la aplicación técnica que permitió explotar terapéuticamente los conocimientos diagnósticos desarrollados previamente alrededor de la sangre. La flébula, primer instrumento de transfusión indirecto patentado en España, es un elemento central para entender los cambios que se producen durante la década de 1920. Finalmente, se analiza el giro industrial de los laboratorios Grifols en el marco de la consideración de la sangre como biocapital y la creación de los primeros bancos de sangre. Se presta especial atención a la transición entre los métodos artesanales de la medicina desarrollada por los Grifols, y la recolección, el almacenamiento y el procesamiento industrial del plasma. En este contexto cabe entender los esfuerzos familiares por garantizar una cadena de producción propia para la elaboración de hemoderivados. Los últimos dos capítulos tratan sobre las disputas técnicas, legales y disciplinares relacionadas con los nuevos usos de la sangre. En las conclusiones se integran los argumentos de la tesis y se avanzan nuevas líneas de investigación.