[ca] L'accés a l'habitatge i la inseguretat residencial són algunes de les preocupacions principals de molts ciutadans que viuen en grans urbs europees i mundials. A ciutats com Barcelona o Madrid, els preus de l'habitatge no han parat de créixer des del 2014. Aquest augment de preus ha provocat que tota la població hagi de destinar una proporció creixent dels seus ingressos al pagament de l'habitatge, cosa que agreuja la inseguretat residencial , especialment entre els grups socials més desafavorits, i intensifica les dinàmiques de vulnerabilitat urbana. Ciutats com Barcelona, ​​Madrid, París, Londres, Nova York o Lisboa s'han consolidat com a centres econòmics, financers, logístics i d'innovació importants. Concretament, Barcelona s'ha transformat en un espai destacat del sud d'Europa que atrau nombroses inversions a l'àmbit de les noves tecnologies ia la creació de start-ups. Aquest procés de reestructuració i globalització ha comportat, entre altres aspectes, l'arribada creixent de població internacional amb elevats nivells de qualificació i amb ingressos mitjans significativament superiors a la mitjana dels ciutadans locals. Aquesta tendència s'ha intensificat de manera significativa a partir de la pandèmia de la COVID-19 i ha facilitat el creixement del treball remot. Així mateix, a aquest fenomen cal sumar-hi el fort increment turístic que ha experimentat la ciutat en la darrera dècada, realitat que ha contribuït a tensionar de forma significativa el mercat de l'habitatge, sigui per l'ús turístic de la mateixa (Cocola-Gant, 2016) o pel turisme laboral (Cook, 2023) i el nomadisme digital (Vagena, 2021; Reichenberger, 2018). La confluència d'aquests processos, en el marc de les transformacions urbanes desenvolupades a determinades zones de Barcelona, ​​sota el paraigua del projecte del 22@, no han fet més que exacerbar les dinàmiques de gentrificació, en aquest cas transnacional, que experimenten alguns barris de la ciutat de Barcelona, ​​com són el Poblenou i el Parc i la Llacuna. Aquest article té un doble objectiu: per una banda, analitzar la correlació els nòmades digitals en la transformació sociodemogràfica i econòmica dels barris del Parc i la Llacuna i el Poblenou, i la seva hipotètica relació amb una dinàmica de gentrificació. I, d'altra banda, explorar la caracterització d'aquest grup social, posant èmfasi en les motivacions i els interessos propis que prevalen per instal·lar-se en aquests barris. El treball combina l'anàlisi qualitativa i quantitativa, per afavorir una anàlisi més integrada de les dades quantitatives i qualitatives (Moscoloni, 2005), cosa que facilita l'aprofundiment temàtic i un millor apropament a fi d'estudi. Les principals tècniques de recollida de dades desenvolupades han estat: i) Una anàlisi estadística-descriptiva, a partir de dades secundàries oficials; ii) Un qüestionari de preguntes obertes, dirigit a persones amb un perfil de migrant transnacional i nòmada digital, per perfilar de manera preliminar les característiques principals; iii) I una entrevista grupal, que aprofundeix les dimensions d'estudi, com són el perfil socioeconòmic del migrant, la motivació de la migració en relació amb els hàbits de consum, l'estil de vida i l'experiència personal, i la percepció sobre la gentrificació, relacionada amb laccés a lhabitatge i la relació amb els residents. Els resultats principals d'aquest treball són una evidència incipient que als barris del Parc i la Llacuna i el Poblenou es comencen a observar processos de gentrificació transnacional, vinculats al nomadisme digital i l'expatriació de negocis (expats), els quals conviuen amb les dinàmiques de gentrificació més consolidades, relacionades amb la turistificació i la renovació urbana. La confluència d'aquests processos, sumada a l'especulació financera i la manca d'oferta d'habitatge, principalment social, provoquen l'augment del preu d'aquest, dels lloguers o de l'escassetat d'oferta; la qual cosa intensifica canvis importants en les dinàmiques tradicionals de l'ocupació, l'habitatge i la transformació sociodemogràfica i urbana d'aquests contextos. Aquests canvis es tradueixen en tensions i conflictes en qüestions com ara la disponibilitat i l'accés de l'habitatge, la cohesió social i la sostenibilitat urbana. Així mateix, les dades empíriques aporten matisos sobre la problematització del perfil de nòmades digitals o expats, assenyalant, en primer lloc, la diversitat d'aquest col·lectiu. Les dades analitzades retraten joves entre els 20 i els 30 anys, estudiants i treballadors, provinents de països privilegiats. Tot i això, els seus testimonis també es fan ressò de com ells pateixen dinàmiques de precarització, tant habitacional com laboral, la qual cosa els distingeix d'elits de sectors d'alt valor, i convida a ponderar la seva influència en l'encariment del mercat immobiliari, i la generació d'enclavaments d'estrnagers gentrificadors (López-Gay, 2020).

[en] Access to housing and housing insecurity are some of the main concerns of many citizens living in large cities, not only in the Spanish context, but also in the European and international context. Particularly in cities such as Barcelona and Madrid, housing prices have not stopped rising since 2014. This increase in prices has resulted in the population having to spend an increasing proportion of their income on housing, which aggravates the anxiety about housing insecurity, especially among the most disadvantaged social groups, as well as intensifying the dynamics of urban vulnerability. Cities such as Barcelona, Madrid, Paris, London, New York, Chiang Mai and Lisbon have established themselves as important economic, financial, logistical and innovation centers. Specifically, Barcelona has become a prominent space in southern Europe, attracting numerous investments in the field of modern technologies and the creation of start-ups. This process of restructuring and globalization has led, among other things, to the growing arrival of an international population with high levels of qualifications and medium and high incomes, significantly higher than the average for local citizens. This trend has intensified significantly since the COVID-19 pandemic, with the spread of remote work. In addition to this phenomenon, the high level of tourism in the city has contributed to significant tensions in the housing market, whether due to tourism (Cocola-Gant, 2016), work tourism (Cook, 2023) or digital nomadism (Vagena, 2021; Reichenberger, 2018). Digital nomadism consists of privileged mobility processes, where remote work, lifestyle and consumption opportunities are the main migratory motivation (Janoschka &amp; Haas, 2013). The confluence of all these processes, in the framework of the urban transformations developed in the area under the umbrella of the 22@ project, only exacerbates the dynamics of gentrification, in this case transnational, experienced by areas of the city of Barcelona, such as the Poblenou and Parc i la Llacuna neighborhoods. The aim of this article is twofold: on the one hand, to analyse the role played by digital nomads in the socio-demographic and economic transformation of the neighborhoods of El Parc i la Llacuna and Poblenou, and their gentrification dynamics. And, on the other hand, to characterise the profile of this social group, with special emphasis on the motivations and interests that prevail to settle in these neighbourhoods. The work combines qualitative and quantitative analysis quantitative analysis, to favour a more integrated analysis of quantitative and qualitative data (Moscoloni, 2005), which facilitates the thematic deepening and a better approach to the object of study. The main data collection techniques developed have been: i) A statistical-descriptive statistical-descriptive analysis, based on official secondary data; ii) A questionnaire with open-ended questions, aimed at people with a profile of transnational migrants and nomads profile, to give a preliminary profile of their characteristics; iii) And a group interview, which delves deeper into the dimensions of the study, such as the dimensions of the study, such as the socio-economic profile of the migrant, the motivation for migration with regard to the motivation for migration in relation to consumption habits, lifestyle and personal experience, and the and personal experience, and the perception of gentrification, related to access to housing and relationship with residents. The main results of this work are incipient evidence that in the neighbourhoods of Parc i la Llacuna and Poblenou transnational gentrification processes are beginning to be observed, linked to digital nomadism and the expatriation of businesses (expats), which coexist with the more consolidated gentrification dynamics related to touristification and urban renewal. The confluence of these processes, coupled with financial speculation and lack of housing supply, mainly social housing, leads to rising housing prices, rents or shortages of supply, which intensifies important changes in the traditional dynamics of employment, housing and socio-demographic and urban transformation in these contexts. These changes translate into tensions and conflicts on issues such as housing availability and access, social cohesion and urban sustainability. The empirical data also provide nuances on the problematisation of the profile of digital nomads or expats, pointing firstly to the diversity of this group. The data analysed portray young people between the ages of 20 and 30, students and workers, from privileged countries. However, their testimonies also echo how they suffer from the dynamics of precariousness, both in terms of housing and work, which distinguishes them from elites from high-value sectors, and invites us to ponder their influence on the rise of the real estate market and the generation of enclaves of gentrifying foreigners (López-Gay, 2020).