[ca] Més enllà del diferent potencial -en termes genèrics- dels mètodes i tècniques per abordar determinades dimensions de la realitat social, en el marc d'una estratègia d'investigació-acció una mateixa tècnica pot tenir diferents usos i objectius. Usos i objectius que, sintèticament, apunten a tres dimensions: una dimensió referencial-distributiva, una dimensió discursiva-comprensiva, i una dimensió dinamitzadora-mobilitzadora (l'aplicació de la tècnica com a pràctica social que genera uns efectes en la comunitat). En aquest context, és des del disseny d'investigació i de cada tècnica en particular que cal decidir en quin grau es vol abordar cadascuna d'aquestes dimensions, "maximitzant" o "minimitzant" el seu efecte en cadascuna d'elles. Sense renunciar a la pertinència de que les tècniques puguin ser utilitzades de forma unidimensional en determinats contextos d'investigació -articulades o no amb altres-, la comunicació exposa com, des de l'aplicació d'una mateixa tècnica, es poden abordar a la vegada diferents dimensions, resultant-ne una sinergia que alimenti el procés metodològic. En aquest sentit, es planteja una forma de pluralisme metodològic en el qual la integració tecnològica està present no només en el disseny global, sinó en la construcció de la tècnica en particular. A la vegada, això planteja la necessitat de cercar l'equilibri entre els principis ontològics i epistemològics dels que parteixen les tècniques, i la vinculació d'aquestes a contextos d'investigació particulars, on l'objecte d'estudi, per més que multidimensional, es presenta com una realitat no fragmentada. Per a il·lustrar el plantejament es presenta una experiència de qüestionari-debat dirigit a la població amb l'objectiu de produir informació quantitativa i qualitativa de forma extensiva, amb objectius dinamitzadors en la seva aplicació.

[es] Más allá del diferente potencial -en términos genéricos- de los métodos y técnicas para abordar determinadas dimensiones de la realidad social, en el marco de una estrategia de investigación-acción una misma técnica puede tener diferentes usos y objetivos. Usos y objetivos que, sintéticamente, apuntan a tres dimensiones: una dimensión referencial-distributiva, una dimensión discursiva-comprensiva, y una dimensión dinamizadora-movilizadora (la aplicación de la técnica como práctica social que genera unos efectos en la comunidad). En este contexto, es desde el diseño de investigación y de cada técnica en particular que debe decidirse en qué grado se quiere abordar cada una de estas dimensiones, "maximizando" o "minimizando" su efecto en cada una de ellas. Sin renunciar a la pertinencia de que las técnicas puedan ser utilizadas de forma unidimensional en determinados contextos de investigación -articuladas o no con otros-, la comunicación expone cómo, desde la aplicación de una misma técnica, se pueden abordar simultáneamente diferentes dimensiones, resultando una sinergia que retroalimente el proceso metodológico en conjunto. En este sentido, se plantea una forma de pluralismo metodológico en el que la integración tecnológica está presente no sólo en el diseño global, sino en la construcción de la técnica en particular. A la vez, esto plantea la necesidad de buscar el equilibrio entre los principios ontológicos y epistemológicos de los que parten las técnicas, y la vinculación de éstas a contextos de investigación particulares, donde el objeto de estudio, aunque multidimensional, se presenta como una realidad no fragmentada. Para ilustrar el planteamiento se presenta una experiencia de cuestionario-debate dirigido a la población con el objetivo de producir información cuantitativa y cualitativa de forma extensiva, con objetivos dinamizadores en su aplicación.