BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Aquest treball presenta la primera traducció a l'espanyol de sis capítols de Le bonheur n'a pas de rides d'Anne-Gaëlle Huon, una escriptora francesa contemporània no gaire coneguda. La novel·la narra la història de Paulette, una dona gran de vuitanta-cinc anys que, per un infortuni, arriba a un alberg en un poble rural francès on descobrirà els secrets que amaguen els hostes i, malgrat les discrepàncies que tenen amb Paulette, la felicitat. L'objectiu del treball consisteix en proposar la traducció a l'espanyol del fragment en qüestió i convidar el lector a comprendre l'obra, a més de poder donar a conèixer la seva l'autora. La proposta de traducció tracta d'assolir la naturalitat que es mostra al diàleg, característica principal de la novel·la, i l'empatia i l'optimisme que sent el lector gràcies a les descripcions i les vivències dels personatges. Tot seguit, es presenta un comentari realitzat a partir de les possibles dificultats que presenta el text. Tenint en compte les diferents particularitats de la llengua francesa, aquesta anàlisi se centra en aquells aspectes amb més freqüència al fragment escollit: la fraseologia, els pronoms on y vous, els possessius, els participis i alguns termes més o menys especialitzats relacionats amb la gastronomia i la hípica. D'aquesta manera, al treball s'expliquen diversos exemples amb els quals es mostra, mitjançant diferents tècniques de traducció, com s'ha aconseguit la fluïdesa del text meta i les posteriors solucions argumentades de la traducció a l'espanyol.

[es] Este trabajo presenta la primera traducción al español de seis capítulos de Le bonheur n'a pas de rides de Anne-Gaëlle Huon, una escritora francesa contemporánea poco conocida. La novela narra la historia de Paulette, una anciana de ochenta y cinco años que, desgraciadamente, acaba en un albergue en la campiña francesa donde descubrirá los secretos que esconden los huéspedes y, a pesar de las desavenencias que tienen con Paulette, la felicidad. El objetivo del trabajo consiste en ofrecer la propuesta de traducción al español del fragmento en cuestión e incitar al lector a entender la obra, además de poder dar a conocer a la su autora. La traducción trata de reflejar la naturalidad que se muestra en el diálogo, característica principal de la novela, y la empatía y el optimismo que siente el lector gracias a las descripciones y las vivencias de los personajes. Seguidamente, se presenta un comentario realizado a partir de las posibles dificultades que presenta el texto. Teniendo en cuenta las diferentes particularidades de la lengua francesa, este análisis se centra en aquellos aspectos más frecuentes en el fragmento que se ha escogido: la fraseología, los pronombres on y vous, los posesivos, los participios y algunos términos más o menos especializados relacionados con la gastronomía y la hípica. De este modo, en el trabajo se explican varios ejemplos con los que se muestra, a través de diferentes técnicas de traducción, cómo se ha conseguido la fluidez del texto meta y las posteriores soluciones argumentadas de la traducción al español.
[ca] Els culturemes són una de les principals dificultats de la traducció i abunden especialment en els textos literaris. Posen de manifest les diferències entre cultures i suposen una barrera cultural que els traductors han de superar. En aquest treball proposem una traducció de l'alemany al català d'una selecció de culturemes en context de la novel·la Superbusen de Paula Irmschler (2021). El nostre objectiu és mantenir una bona representació de la cultura del TO a la traducció i, posteriorment, definir quines tècniques utilitzem principalment per a aquest propòsit i quines limitacions trobem a l'hora de representar la cultura del TO. Prèviament, revisem els enfocaments teòrics sobre els culturemes per determinar quins aspectes cal tenir presents a l'hora de traduir-los i presentem la classificació de tècniques de traducció de Molina (2001), en què ens basem per a la traducció dels culturemes. Com a resultat, la tècnica més representativa de la cultura és l'amplificació. No obstant això, no és la tècnica més emprada. Sovint, la cultura queda representada de forma indirecta o se n'elimina la referència amb l'objectiu de respectar altres factors com el propòsit de la traducció, l'efecte i la funció textual del culturema o la rellevància dels culturemes per al públic.

[es] Los culturemas son una de las principales dificultades en traducción y abundan especialmente en textos literarios. Reflejan las diferencias entre culturas y suponen una barrera cultural que los traductores deben superar. En este trabajo proponemos una traducción del alemán al catalán de una selección de culturemas en contexto de la novela Superbusen de Paula Irmscher (2021). Nuestro objetivo es mantener una buena representación de la cultura del TO en la traducción y, posteriormente, definir qué técnicas usamos principalmente para este propósito y qué limitaciones encontramos al representar la cultura del TO. Previamente, revisamos los enfoques teóricos sobre los culturemas para determinar qué aspectos hay que tener en cuenta al traducirlos y presentamos la clasificación de técnicas de traducción de Molina (2001), en la que nos basamos para la traducción de los culturemas. El resultado es que la técnica más representativa de la cultura es la amplificación. Sin embargo, no es la técnica más utilizada. A menudo, la cultura queda representada de forma indirecta o se elimina la referencia cultural con el objetivo de respetar otros factores como el propósito de la traducción, la función y el efecto textual del culturema o la relevancia de los culturemas para el público.
[ca] El projecte pretén millorar la qualitat de les dades de consum d'aigua de Barcelona per a una millor gestió dels recursos. Aigües de Barcelona m'ha permès seguir utilitzant les seves dades com a extensió del projecte realitzat a l'AB Data Challenge. He millorat els conjunts de dades aplicant una neteja de dades i afegint noves funcions que combinen conjunts de dades meteorològiques. Vaig emmagatzemar totes les anomalies detectades per analitzar-les i classificar-les en diferents categories. Les anomalies poden tenir diferents fonts i servir com a indicadors potencials d'un mal ús de l'aigua, fuites o errors del sistema de recollida de dades. He predit els valors que falten a causa de la neteja de dades i he testejat la precisió de cinc models de predicció per tal de seleccionar el més precís per a cada conjunt de dades específic. Finalment, vaig dissenyar una solució en forma d'aplicació web, vaig definir els requisits necessaris a partir d'una anàlisi de necessitats i vaig desenvolupar una primera versió del prototip. L'aplicació permet als usuaris aprendre sobre les característiques de conjunts de dades amb una estructura similar a les d'Aigües de Barcelona.

[es] El proyecto pretende mejorar la calidad de los datos de consumo de agua de Barcelona para una mejor gestión de los recursos. Aigües de Barcelona me ha permitido seguir utilizando sus datos como una extensión del proyecto realizado en el AB Data Challenge. He mejorado los conjuntos de datos aplicando limpieza de datos y agregando nuevos atributos combinando conjuntos de datos meteorológicos. He almacenado todas las anomalías detectadas para su análisis y clasificación en diferentes categorías. Las anomalías pueden tener diferentes fuentes y servir como indicadores potenciales de un mal uso del agua, una fuga o errores en el sistema de recopilación de datos. Predije los valores faltantes causados por la limpieza de datos y he testeado la precisión de cinco modelos de predicción para seleccionar el más preciso para cada conjunto de datos específico. Finalmente, diseñé una solución en forma de aplicación web, definí los requisitos necesarios a partir de un análisis de necesidades y desarrollé una primera versión del prototipo. La aplicación permite a los usuarios aprender sobre las características de conjuntos de datos con una estructura similar a los de Aigües de Barcelona.
[ca] En els doblatges al català no hi ha tradició d'incloure varietats dialectals. Per això, els traductors han de buscar altres recursos per diferenciar la parla dels personatges i crear un idiolecte únic, així com versemblant. L'objectiu principal d'aquest treball és analitzar la traducció de doblatge de l'anglès al català d'El senyor dels anells: Els anells de poder per comprovar si és possible crear un idiolecte que diferenciï les cinc races fictícies principals de la sèrie —Elfs, Nans, Homes, Peupilosos i Orcs— mitjançant la variació funcional. Aquesta anàlisi la faig a partir d'un buidatge lèxic de la sèrie, presentat en cinc apartats, un per a cada raça. He pogut observar que els Elfs són la raça que empra el registre més culte, mentre que els Orcs són els que utilitzen estructures i recursos lingüístics més simples. Entre aquests dos extrems es troben els Nans, que fan servir una barreja entre el registre estàndard i l'informal, segons el context. Els Homes, en canvi, són el poble amb menys presència idiolectal. Per últim, els Peupilosos són la tribu amb més creació o adaptació lèxica, cosa que transmet una manera de parlar juganera i viva. Finalment, corroboro que és factible crear l'idiolecte de diferents grups de personatges solament a partir de l'ús dels registres lingüístics.

[es] En los doblajes al catalán no hay tradición de incluir variedades dialectales. Por este motivo, los traductores han de buscar otros recursos para diferenciar el habla de los personajes y crear un idiolecto único y verosímil. El objetivo principal de este trabajo es analizar la traducción de doblaje del inglés al catalán de El señor de los anillos: Los anillos de poder para comprobar si es posible crear un idiolecto que distinga las cinco razas ficticias de la serie —Elfos, Enanos, Hombres, Pelosos y Orcos— mediante la variación funcional de la lengua. Este análisis lo hago a partir de un vaciado léxico de la serie, presentado en cinco apartados, uno para cada raza. He podido observar que los Elfos son la raza que se sirve de un registro más culto, mientras que los Orcos son los que usan estructuras y recursos lingüísticos más simples. Entre estos dos extremos se encuentran los Enanos, que mezclan el registro estándar y el informal, según el contexto. Los Hombres, en cambio, son el pueblo con menos presencia idiolectal. Por último, los Pelosos son la tribu con más creación o adaptación léxica, lo que transmite una manera de hablar juguetona y viva. Finalmente, corroboro que es factible crear el idiolecto de diferentes grupos de personajes únicamente a partir del uso de registros lingüísticos.
[ca] Le Grand Nocturne" és un conte fantastique, publicat l'any 1942, de l'escriptor belga Jean Ray. Aquest treball n'ofereix per primer cop una traducció al català, concretament dels tres capítols inicials, que es completa amb una contextualització de l'obra, tenint en compte l'autor i el gènere literari, i amb una anàlisi dels diferents problemes de traducció que apareixen al fragment, dels quals molts es poden extrapolar a gran part de l'obra de l'autor, cosa que fa que l'estudi pugui resultar útil en traduccions futures, fins i tot més enllà d'aquest conte en concret. L'anàlisi sobretot se centra en els mecanismes estilístics i lèxics que s'han de tenir en compte a l'hora de traslladar els textos de Ray al català, ja que impacten profundament en la construcció del relat i tenen un pes important en la creació de l'atmosfera típica del gènere, que resulta cabdal per tal de crear la sensació de dubte entre allò real i allò sobrenatural que caracteritza el fantastique. En resum, aquest treball pretén ser una primera aproximació a la traducció al català de Jean Ray, tot un mestre del fantastique, i resoldre algunes de les dificultats més evidents i remarcables que es poden trobar en els seus textos.

[es] Le Grand Nocturne" es un cuento fantastique, publicado el año 1942, del escritor belga Jean Ray. Este trabajo ofrece por primera vez su traducción al catalán, concretamente de los tres capítulos iniciales, que se completa con una contextualización de la obra, teniendo en cuenta el autor y el género literario, y con un análisis de los diferentes problemas de traducción que aparecen en el fragmento, muchos de los cuales pueden extrapolarse a gran parte de la obra del autor, por lo que este estudio puede resultar útil en traducciones futuras, incluso más allá de este cuento en concreto. El análisis se centra principalmente en los mecanismos léxicos y estilísticos que deben tenerse en cuenta en el momento de trasladar los textos de Ray al catalán, ya que impactan profundamente en la construcción del relato y tienen un peso importante en la creación de la atmosfera típica del género, que resulta primordial para crear la sensación de duda entre lo real y lo sobrenatural que caracteriza el fantastique. En resumen, este trabajo pretende ser una primera aproximación a la traducción al catalán de Jean Ray, un maestro del fantastique, y resolver algunas de las dificultades más evidentes y remarcables que se pueden encontrar en sus textos.
[ca] Aquesta tesi presenta una aproximació descriptiva a la traducció i recepció a Espanya de la literatura afroamericana escrita per dones. La meva recerca parteix de l'estudi de les condicions originals de producció d'aquesta literatura, parant especial atenció a la seva recepció en el context d'origen. Amb un enfocament sistèmic i diacrònic, rastrejo la història de la traducció de la literatura afroamericana femenina a Espanya, tractant d'identificar les estratègies en les polítiques de traducció, així com els canvis d'interessos en el context meta. També examino la prominència d'aquestes autores com a marcs de referència per als crítics locals. Aquestes anàlisis quantitatives es completen amb l'estudi de la recepció de la literatura Afroamericana escrita per dones en el context espanyol, que es descriu reconstruint els valors que subjeuen als judicis emesos en diferents fonts de recepció. Finalment, aquest treball aborda l'anàlisi empírica del material textual, centrant-se en el problema específic de la traducció del black English a l'espanyol. En concret, analitzo la funció d'aquest tret estilístic en el context de destí i els consegüents efectes de les decisions de traducció en la recepció dels textos literaris.

[es] Esta tesis presenta una aproximación descriptiva a la traducción y recepción en España de la literatura afroamericana escrita por mujeres. Mi investigación parte del estudio de las condiciones originales de producción de esta literatura, prestando especial atención a su recepción en el contexto de origen. Con un enfoque sistémico y diacrónico, rastreo la historia de la traducción de la literatura afroamericana femenina en España, tratando de identificar las estrategias en las políticas de traducción, así como los cambios de intereses en el contexto meta. También examino la prominencia de estas autoras como marcos de referencia para los críticos locales. Estos análisis cuantitativos se completan con el estudio de la recepción de la literatura Afroamericana escrita por mujeres en el contexto español, que se describe reconstruyendo los valores que subyacen a los juicios emitidos en diferentes fuentes de recepción. Por último, este trabajo aborda el análisis empírico del material textual, centrándose en el problema específico de la traducción del black English al español. En concreto, analizo la función de este rasgo estilístico en el contexto de destino y a los consiguientes efectos de las decisiones de traducción en la recepción de los textos literarios.
[ca] Els videojocs sempre han tendit a la estandardització dels sistemes de control. A nivell d'interacció, l'objectiu dels jocs és oferir la millor experiència d'usuari possible, per tant els controls i mecàniques del joc han de ser fàcil d'entendre, simples d'utilitzar i similars a altres sistemes de control ja existents. La Realitat Virtual no n'és una excepció, però és una branca molt jove de la indústria dels videojocs més centrada en l'experimentació que en la estandardització. Aquest treball investiga alguns dels sistemes de control actualment disponibles en jocs de Realitat Virtual i desenvolupa un estudi amb usuaris amb una dels mecàniques i sistemes de control més polaritzats i centrals dels jocs: la locomoció, o com el jugador es mou dins el món virtual. L'objectiu de l'estudi és recollir informació sobre les mecàniques de locomoció analitzant el comportament dels usuaris mentre utilitzen múltiples sistemes de control al mateix temps. Els resultats del treball indiquen que els sistemes de control estan molt lligats al gènere del joc i el seu disseny, i que tendeixen a ser el més simple possible, tot i que no existeix un sistema de control estàndard per a tots els gèneres. Algunes mecàniques dels jocs tals com agafar i deixar anar objectes, o disparar armes si tenen un estàndard, però altres mecàniques centrals no presenten aquesta estandardització, com per exemple la locomoció o els sistemes d'inventari.

[es] Los videojuegos siempre han tendido hacia la estandarización de los sistemas de control. A nivel de interacción, el objetivo de los juegos es ofrecer la mejor experiencia de usuario posible, por lo tanto, los controles y mecánicas del juego deben ser fáciles de entender, simples de utilizar y similares a otros sistemas de control ya existentes. La Realidad Virtual no es una excepción, pero es una rama muy joven de la industria de los videojuegos que se centra más en la experimentación que en la estandarización. Este trabajo investiga algunos de los sistemas de controles actualmente disponibles en juegos de Realidad Virtual y desarrolla un estudio con usuarios con una de las mecánicas y sistema de control más polarizados y centrales de los videojuegos: la locomoción, o como el jugador se mueve dentro del mundo virtual. El objetivo del estudio es recoger información sobre las mecánicas de locomoción analizando el comportamiento de los usuarios mientras utilizan múltiples sistemas de control al mismo tiempo. Los resultados del trabajo indican que los sistemas de control están muy ligados al género del juego y su diseño, y que tienen tendencia a ser lo más simple posible, aunque no existe un sistema de control estándar para todos los géneros. Algunas mecánicas de los juegos tales como coger o soltar objetos, o disparar armas sí que tienen un estándar, pero otras mecánicas centrales no presentan estos estándares, como por ejemplo la locomoción o los sistemas de inventario.
[ca] Estudi sobre la optimització econòmica del model de reciclatge espanyol, arran de l'experiència viscuda a Alemanya, on s'usa un SDDR (Sistema de Depòsit, Devolució i Retorn) com a model complementari al convencional. S'analitzaran diferents models i finalment s'argumentarà quin és el més viable tenint en compte la informació obtinguda per estudis ja realitzats per consultores, entrevistes a profesionals i material audiovisual.

[es] Estudio sobre la optimizacuión económica del modelo de reciclaje español, surgido a partir de la experiencia vivida en Alemania, donde se usa SDDR (Sistema de Depósito, Devolución y Retorno) como modelo complementario al convencional. Se analizaran distintos modelos y finalmente se argumentará cual es el más viable teniendo en cuenta la información obtenida a través de estudios ya realizados por consultorías, entrevistas a profesionales y material audiovisual.
[ca] En llengua catalana, observem un buit denominatiu en la terminologia de l'habitatge. Aquest fet s'ha accentuat a causa dels dos grans reptes del món actual: la irrupció de les tecnologies i la necessitat de buscar formes de viure més sostenibles. La falta de normalització lingüística i la variació i proliferació denominativa per a un mateix concepte genera confusió als professionals immobiliaris i, sovint, recorren a manlleus de la llengua anglesa. Per tal de garantir la disponibilitat de terminologia en català en l'àmbit de l'habitatge, s'ha observat l'ús de termes d'aquest camp en documents especialitzats i en els mitjans de comunicació, en matèria de sostenibilitat i digitalització, i se n'ha elaborat un glossari. A continuació, s'han seleccionat els termes que presenten algun interès lingüístic i s'han analitzat per fixar-ne una denominació. I, quan ha estat necessari, s'han establert propostes neològiques versemblants i funcionals. Amb les dades de la recerca, comprovem que la terminologia de la sostenibilitat està més fixada i té tendència a incorporar-se a la llengua catalana a partir de recursos propis de creació de mots, mentre que la de tecnologies immobiliàries es basa, generalment, en mecanismes de manlleu. A l'hora d'establir les propostes neològiques s'han seguit aquestes tendències.

[es] En lengua catalana, observamos un vacío denominativo en la terminología de la vivienda. Este hecho se ha acentuado a causa de los dos grandes retos del mundo actual: la irrupción de las tecnologías y la necesidad de buscar formas de vivir más sostenibles. La falta de normalización lingüística y la variación y proliferación denominativa para un mismo concepto genera confusión a los profesionales inmobiliarios y, a menudo, recurren a préstamos de la lengua inglesa. Para garantizar la disponibilidad de terminología en catalán en el ámbito de la vivienda, se ha observado el uso de términos de este campo en documentos especializados y en los medios de comunicación, en materia de sostenibilidad y digitalización, y se ha elaborado un glosario. A continuación, se han seleccionado los términos que presentan algún interés lingüístico y se han analizado para fijar una denominación. Y, cuando ha sido necesario, se han establecido propuestas neológicas verosímiles y funcionales. Con los datos de la investigación, comprobamos que la terminología de la sostenibilidad está más fijada y tiene tendencia a incorporarse a la lengua catalana a partir de recursos propios de creación de palabras, mientras que la de las tecnologías inmobiliarias se basa, generalmente, en mecanismos de préstamo. En el momento de establecer las propuestas neológicas, se han seguido estas tendencias.
[ca] Aquesta tesi se centra en la complexitat del Problema de Satisfacció de Restriccions (Constraint Satisfaction Problem, CSP) de plantilla fixa i les seves variants. Les nostres aportacions es divideixen en dos grups. D'una banda, estudiem com la clausura de l'espai d'instàncies del CSP sota una relació d'equivalència induïda per l'algorisme unidimensional de Weisfeiler-Leman es correlaciona amb la resolubilitat per la jerarquia de programes lineals de Sherali-Adams, la invariabilitat de la plantilla sota operacions simètriques i la tractabilitat per algorismes distribuïts. A continuació, estenem aquesta anàlisi al marc més general dels Promise Valued CSPs. D'altra banda, iniciem l'estudi de la complexitat del Promise Model Checking Problem (PMC) parametritzat pel model per als fragments existencial positiu i positiu de la lògica de primer ordre. Fixem les bases d'un enfocament algèbric per aquests problemes, que ens permet caracteritzar completament la complexitat del PMC per al fragment existencial positiu i donar una sèrie de límits superiors i inferiors per al fragment positiu.

[es] Esta tesis se centra en la complejidad del Problema de Satisfacción de Restricciones (Constraint Satisfaction Problem, CSP) de plantilla fija y sus variantes. Nuestras aportaciones se dividen en dos grupos. Por un lado, estudiamos cómo la clausura del espacio de instancias del CSP bajo una relación de equivalencia inducida por el algoritmo unidimensional de Weisfeiler-Leman se correlaciona con la resolubilidad por la jerarquía de programas lineales de Sherali-Adams, la invariabilidad de la plantilla bajo operaciones simétricas y la tratabilidad por algoritmos distribuidos. A continuación, extendemos esta análisis al marco más general de los Promise Valued CSPs. Por otro lado, iniciamos el estudio de la complejidad del Promise Model Checking Problem (PMC) parametrizado por el modelo para los fragmentos existencial positivo y positivo de la lógica de primer orden. Fijamos las bases de un enfoque algébrico para estos problemas, que nos permite caracterizar completamente la complejidad del PMC para el fragmento existencial positivo, y dar una serie de límites superiores e inferiores para el fragmento positivo.