[ca] Objectiu: El famós pla de Roma de Nolli (1748) il·lustra la permeabilitat de l'estructura urbana de la ciutat utilitzant una representació de planta i per primera vegada incloent els patis i les àrees internes dels edificis públics com a espais cívics. Aquest article es refereix a la qüestió d'identificar i descriure la noció de permeabilitat urbana mitjançant l'anàlisi de dues ciutats paradigmàtiques, Barcelona i Hong Kong. Metodologia: En aquest article s'analitzarà la relació simbiòtica entre l'arquitectura i la ciutat, els espais públics urbans i l'entorn construït mitjançant una anàlisi comparativa. Amb l'objectiu d'aclarir la noció de permeabilitat urbana en diferents contextos espacials, s'analitzaran diversos fenòmens urbans per entendre els contrastos, similituds i especificitats d'ambdues ciutats. Conclusions: Al centre històric de Barcelona, la intricada seqüència de places i passatges estratègics són un exemple extraordinari de permeabilitat urbana a nivell del sòl. D'altra banda, el districte financer de l'illa Central de Hong Kong demostra com circulen els fluxos de vianants com un fluid dens a través d'una xarxa tridimensional d'edificis, passos subterranis i passos de cel. Aquest sistema genera una sèrie d'espais col·lectius a diferents nivells i crea una circulació vertical que connecta directament amb el sistema de transport públic. Originalitat: El grau de permeabilitat urbana influeix en l'exploració i la percepció de l'entorn urbà. No obstant això, no hi ha estudis específics sobre com aquesta qualitat caracteritza l'estructura espacial de Hong Kong i Barcelona. Aquest article abordarà aquesta bretxa del coneixement mitjançant l'anàlisi d'aquestes dues formes urbanes denses i complexes.

[es] Objetivo: El famoso plan de Roma de Nolli (1748) ilustra la permeabilidad de la estructura urbana de la ciudad utilizando una representación de figura-fondo y, por primera vez, incluye patios y áreas internas de edificios públicos como espacios cívicos. Este artículo se ocupa de la cuestión de identificar y describir la noción de permeabilidad urbana a través del análisis de dos ciudades paradigmáticas, Barcelona y Hong Kong. Metodología: En este artículo se explorará la relación simbiótica entre la arquitectura y la ciudad, los espacios públicos urbanos y el entorno construido utilizando un análisis comparativo. Con el objetivo de aclarar la noción de permeabilidad urbana en diferentes contextos espaciales, se analizarán diversos fenómenos urbanos para comprender los contrastes, las similitudes y las especificidades de ambas ciudades. Conclusiones: En el centro histórico de Barcelona, la intrincada secuencia de plazas y pasajes estratégicos son un ejemplo extraordinario de permeabilidad urbana a nivel del suelo. Por otro lado, el distrito financiero de la isla central de Hong Kong demuestra cómo los flujos de peatones circulan como un fluido denso a través de una red tridimensional de edificios, pasajes subterráneos y pasarelas. Este sistema genera una serie de espacios colectivos a diferentes niveles y crea una circulación vertical que se conecta directamente al sistema de transporte público. Originalidad: El grado de permeabilidad urbana influye en la exploración y la percepción del entorno urbano. Sin embargo, no hay estudios específicos sobre cómo esta calidad caracteriza la estructura espacial de Hong Kong y Barcelona. Este artículo abordará esta brecha de conocimiento mediante el análisis de estas dos formas urbanas densas y complejas.