[ca] Un dels problemes dels sistemes impositius és l'elusió. Una de les formes de reacció jurídica contra aquest fenomen són les clàusules generals antielusives, una regulació present en la legislació tributària espanyola (1963) i a Xile (2014). L'objectiu del treball és explicar les clàusules generals antielusives. La nostra tesi és que són una regulació (expressa) d'una característica de les regles jurídiques: la "derrotabilitat". Aquest estudi es fa des dels sistemes normatius espanyol i xilè. La primera problemàtica és distingir la derrotabilitat de les altres actuacions situades en el procés d'aplicació, especialment de la interpretació i l'analogia. També s'analitza críticament la interpretació econòmica com a mecanisme per atacar elusions. La segona part està referida a l'estudi del frau a la llei i abús del dret, per raó de l'equivalència que tindrien amb les clàusules antiabús. Aquestes són espècies de derrotabilitat: una posa l'èmfasi en la derrota de la regla de cobertura, i l'altra, en el dret subjectiu que actua com a raó de l'exercici abusiu. La tercera qüestió que abordem és l'estudi d'aspectes constitucionals tributaris, específicament la legalitat, la seguretat jurídica i el deure de contribuir, com a consideracions que impacten en les decisions tributàries i que limiten la producció normativa i afecten els quefers d'aplicació, com l'analogia i la derrotabilitat. Finalment, ens referim a les clàusules generals antielusives de Xile i, especialment, a les d'Espanya. Analitzem la seva història i els diferents conflictes doctrinals que van generar i generen. I per a concloure, proposem centrar la determinació de l'elusió en l'anàlisi de la reclamació d'empara, doncs això permet explicar el funcionament jurídic d' les clàusules generals antielusives, justificar l'existència d'aquestes normes en l'ordenament jurídic i distingir la derrotabilitat d'altres que ocorren en el procés d'aplicació.

[es] Uno de los problemas de los sistemas impositivos es la elusión. Un medio de reacción jurídica contra este fenómeno son las cláusulas generales antielusivas, regulación presente en la legislación tributaria española (1963) y chilena (2014). El objetivo del trabajo es explicar las cláusulas generales antielusivas. Es nuestra tesis que estas son una regulación (expresa) de una característica de las reglas jurídicas, cual es su "derrotabilidad". Este estudio se hace desde los sistemas normativos español y chileno. La primera problemática es distinguir la derrotabilidad de las demás actuaciones ubicadas en el proceso aplicativo, especialmente de la interpretación y la analogía. También se analiza críticamente la interpretación económica como mecanismo para atacar elusiones. La segunda parte está referida al estudio del fraude a la ley y abuso del derecho, en razón de la equivalencia que tendrían con las cláusulas antiabuso. Estas son especies de derrotabilidad en las que una hace énfasis en la derrota de la regla de cobertura, y otra, en el derecho subjetivo que actúa como razón del ejercicio abusivo. Una tercera cuestión recae en el estudio de aspectos constitucionales tributarios, en concreto, la legalidad, la seguridad jurídica y el deber de contribuir como consideraciones que impactan en las decisiones tributarias, limitando la producción normativa y afectando los quehaceres aplicativos, como la analogía y la derrotabilidad. En la última parte, nos referimos a las cláusulas generales antielusivas de Chile y sobre todo a las de España, analizando su historia y los distintos conflictos doctrinales que de ella se generaron y generan. Proponemos, finalmente, centrar la determinación de lo elusivo en el análisis del amparo reclamado. Ello permite explicar el funcionamiento jurídico de las cláusulas generales antielusivas, justificar la existencia de estas normas en el ordenamiento jurídico y distinguir la derrotabilidad de otras actuaciones que ocurren en el proceso aplicativo.