[ca] En els darrers anys, la tecnologia de plasma no tèrmic ha sorgit amb un gran potencial en aplicacions en el camp biomèdic. El plasma està compost per una gran varietat d'espècies reactives, entre les quals trobem espècies reactives d'oxigen i nitrogen (RONS), que poden actuar sobre una mostra determinada. Entre les aplicacions mèdiques d'aquesta tecnologia podem trobar l'ús d'aquestes espècies reactives derivades del plasma en tractaments contra el càncer amb l'objectiu de desenvolupar procediments menys invasius i menys agressius ja que s'evita danyar les cèl·lules sanes. Aquest treball, es centra en com hidrogels compòsits basats en gelatina influeixen en l'estabilitat i l'alliberament d'espècies reactives generades en solucions de biopolímers mitjançant el tractament amb plasma no tèrmic. Aquestes solucions biopolimèriques compostes per Dermatan i Àcid Hialurònic, seran tractades per augmentar la quantitat de RONS en comparació amb els líquids tractats amb plasma. L'ús d'hidrogels de gelatina es justifica per crear implants que siguin fàcils de manipular i per evitar que la solució de biopolímers sigui arrossegada pels fluids corporals després d'implantar-los. Tots els components amb els que es treballarà son d'origen biològic, biocompatibles i biodegradables per evitar interaccions no desitjades amb el cos humà. La investigació de la capacitat d'emmagatzematge de les solucions de biopolímers es va centrar en el H2O2, NO2 - i NO3 - , els quals seran generats amb un plasma no tèrmic alimentat amb una barreja d'He + 0.3 % d'aire sintètic. A més, per avaluar el comportament dels hidrogels de gelatina, es van fer assajos de degradació. Després es va avaluar la generació i l'estabilitat dels RONS produïts. Els resultats es van comparar en funció del biopolímer utilitzat per emmagatzemar RONS juntament amb els mètodes de detecció emprats. Durant els experiments, es va observar un augment dels RONS generats a la solució de Dermatan i àcid hialurònic, en comparació amb els generats en PBS. Vam poder avançar un potencial alliberament continuat dels RONS dels hidrogels després de 45 minuts en condicions fisiològiques.

[es] En los últimos años han salido a la luz las aplicaciones del plasma no térmico, que han demostrado ser muy prometedoras en el campo biomédico. En efecto, un plasma está compuesto por una gran variedad de especies reactivas, entre ellas especies reactivas de oxígeno y nitrógeno (RONS), que pueden actuar sobre una muestra determinada. Una de las posibilidades es la incorporación de dichas especies reactivas derivadas del plasma en los tratamientos contra el cáncer para obtener un procedimiento menos invasivo y evitar dañar las células sanas. Este estudio se centra en cómo los hidrogeles compuestos a base de gelatina influyen en la estabilidad y la liberación de especies reactivas generadas en soluciones biopoliméricas mediante el tratamiento con plasma no térmico. Las soluciones de biopolímeros compuestas por Dermatan y ácido hialurónico son tratadas para aumentar la cantidad de RONS en comparación con los líquidos tratados con plasma. El uso de hidrogeles de gelatina se justifica para crear implantes fáciles de manipular, al mismo tiempo que se evita que la solución de biopolímeros sea arrastrada por los fluidos corporales después de la implantación. Todos los componentes son de origen biológico y biodegradables para evitar interacciones no deseadas con el cuerpo humano. La investigación de la capacidad de almacenamiento del biopolímero se centrará en el H2O2, NO2 - y NO3 - , generados por un plasma no térmico alimentado con una mezcla de He + 0,3 % de aire sintético. Además, para evaluar el comportamiento de los hidrogeles de gelatina, se realizaron ensayos de degradación. Luego se realizó la evaluación de la generación de RONS y un estudio de estabilidad. Los resultados se compararon en función del Biopolímero utilizado para almacenar el plasma junto con los métodos de detección empleados. Durante los experimentos, se observó un aumento de los RONS generados en la solución de Dermatan y ácido hialurónico, en comparación con los generados en PBS. Pudimos avanzar una potencial liberación continuada de los RONS de los hidrogeles después de 45 minutos en condiciones fisiológicas.