[ca] Objectiu: Valorar les relacions de la condició física amb la fragilitat i la por de caure en les persones grans que viuen a la comunitat. Metodologia: Es van realitzar dos estudis. Un estudi transversal i longitudinal a persones de 75 anys o més de la comunitat i un estudi transversal a dones de 60 anys o més que participaven en activitats organitzades a les llars municipals, tots dos realitzats a Lleida. Les variables van ser: sociodemogràfiques, condició física, fragilitat, por de caure, caigudes, nombre de caigudes, risc de caigudes, deteriorament cognitiu, comorbiditat, símptomes de depressió, capacitat funcional, estat nutricional i qualitat de vida. Resultats: El risc de caigudes i la discapacitat es van associar a la condició física. L'equilibri estàtic i durant la marxa, els símptomes depressius i la pitjor qualitat de vida van ser factors associats independentment de la fragilitat. L'equilibri dinàmic / agilitat i durant la marxa ho van ser amb l'exercici. El sexe femení, l'equilibri dinàmic deficient, la qualitat de vida, les comorbiditats, els símptomes depressius i la discapacitat es van associar amb la por de caure i aquesta va ser un predictor de caigudes durant el seguiment. Conclusions: L'exercici és important en les dones, ja que una bona condició física, tenint en compte els seus components, pot prevenir la discapacitat, el risc de caigudes, la por de caure, els símptomes depressius, i pot millorar la qualitat de vida en aquest col•lectiu. Uns bons nivells d'equilibri i durant la marxa i una millora dels símptomes depressius i de la qualitat de vida poden prevenir la síndrome de la fragilitat. En les persones grans la por de caure pot ser tant causa com conseqüència de les caigudes. La infermera comunitària té la competència de facilitar la informació i el coneixement a la població gran pel que fa als beneficis de les activitats físiques davant la fragilitat i la por de caure i així poder evitar i/o retardar l'aparició de dependència i molts problemes de salut.

[en] Objective: To evaluate relationships between physical fitness and frailty and the fear of falling in older adults who live in the community. Methodology: Two studies were carried out: a transversal and longitudinal study involving people aged 75 or more and living in the community and a transversal study of women aged 60 or more who attended public community clubs for older adults. Both were carried out in Lleida. The variables considered were: sociodemographic data, physical fitness, frailty, fear of falling, falls, number of falls, risk of falls, cognitive impairment, comorbidity, symptoms of depression, functional capacity, nutritional status and quality of life. Results: The risk of falls and functional capacity were associated with physical fitness. Static balance and gait control, symptoms of depression and worse quality of life were factors independently associated with frailty. Dynamic balance / agility and gait control were associated with doing exercise. Being female, impaired dynamic balance, quality of life, comorbidities, symptoms of depression and disability were associated with the fear of falling and this was shown to be a predictor of falls during follow up. Conclusions: It is important for women to do exercise because being in good physical condition and taking into accounts its components may help to prevent disability, the risk of falling, fear of falling and symptoms of depression and can improve the quality of life of this collective. Good levels of balance and gait control and an improvement in symptoms of depression and quality of life can help to prevent the syndrome of frailty. In older people, the fear of falling may be both a cause and a consequence of falls. The community nurse has the task of providing information and knowledge to the older population about the benefits of physical activities to ward off frailty and the fear of falling and to thereby manage to prevent and/or postpone the appearance of dependence and many other health problems.