[ca] La microgravetat es la condici ´ o que es percep en un objecte o cos quan l'efecte gravitatori és negligible. Aix ´ o pot passar quan aquest es troba en un estat de caiguda lliure constant, èl qual falseja una percepcio de manca de gravetat que ´ es molt ´ util d'estudiar per a áplicacions espacials o aplicacions a petita escala com la microfluídica. En aquest projecte treballem amb simulacions numeriques per a estudiar la forma- ' cio de bombolles en condicions de microgravetat, dins d'un capilar en forma de T. Les ´ simulacions es fan a traves de programari lliure com OpenFOAM, que s'encarrega de ' dur-les a terme; i ParaView, que fa el processament a posteriori i la visualitzacio del ´ problema. Dins d'OpenFOAM, el solver escollit es l' ´ interFoam, ja que tracta el fluid multifasic de les nostres simulacions com a incompressible, immiscible i isot ' ermic sota un ' regim laminar. ' Abans de generar resultats, la metodologia seguida a aquest treball implica generar la malla, aconseguir la formacio de bombolles amb les condicions corresponents [ ´ 1] i dur a terme tests de convergencia de malla, pas de temps i angle de contacte a les parets del ' capilar. Als tests de convergencia l'objectiu ' es utilitzar la malla m ´ es convenient possible ´ per obtenir bons resultats i un pas de temps petit als calculs per estar el m ' es a prop ´ possible de la convergencia sense tenir un gran cost computacional. L'angle de contacte èns permet decidir quin dels fluids s'adhereix a les parets i com ho fa. De cara als resultats, aquests es divideixen en dos parts. Per una banda, mesurem la pressio a quatre punts localitzats a l'aflu ´ encia dels dos canals del capilar per a ' veure la seva evolucio quan es forma una bombolla. I per l'altre banda, amb la malla, él pas de temps i l'angle de contacte escollits; combinem diferents velocitats d'entrada per ambdos fluids per tal de veure com varien els par ' ametres de les bombolles que es ' formen. La variacio d'aquests par ´ ametres ' es el que ens fa determinar si el comportament ´ de les bombolles es adequat i proper al comportament f ´ ísic real. En definitiva, la metodologia a seguir s'ha complert en tot moment, pero algunes ètapes d'aquesta s'han allargat o han presentat reptes que han arrossegat errors que han acabat perjudicant els resultats. Tot i així, donades les causes dels errors, els analisis de ' resultats i comportaments s'han pogut portar a terme de forma similar a l'esperada.

[en] Microgravity is the condition perceived in an object or body when gravity effect is negligible. This can mostly happen when the object is in a constant free fall state, which gives the false perception of Zero Gravity. It being useful to study for space applications or small-scale applications like microfluidics. In this project, we work with numerical simulations to study the bubble generation in microgravity conditions inside a T-junction channel. The simulations are made through open source softwares like OpenFOAM, which performs them; and ParaView, which is responsible of the post-processing and the visualization of the problem. The solver chosen from OpenFOAM is interFoam since it treats the multiphase fluid of our simulations as incompressible, immiscible and isothermal in a Reynolds laminar region. Before generating results, the methodology of this project implies generating the mesh, get to detach bubbles with the correspondent conditions [1] and perform convergence tests for the mesh, the time step and the contact angle at the mesh walls. The goal of the convergence tests is to use the most convenient mesh possible to obtain good results and a small time step to be close to convergence without extra computational cost. The contact angle allows us to determine which fluid sticks to the wall the most and how this is done. The results are divided in two parts. From one hand, we measure the pressure at four points around the junction of both pipes to see its evolution when a bubble is formed. On the other hand, with the chosen mesh, time step and contact angle; we combine different inlet velocities for both fluids to see how the bubble parameters change at their detachment. The change in these parameters makes us justify if the bubbles behaviour is adequate and close to the real physical behaviour. In the end, the methodology has been followed at all times, but some stages of it have taken extra time or have presented challenges that produced larger errors in our results. Even so, despite the causes of these errors, the analysis of the results and behaviours have been made in a similar way as expected.