[ca] La integració de les noves alfabetitzacions mediàtiques i, en conseqüència, d'estratègies com l'aprenentatge transmèdia en els processos d'ensenyament-aprenentatge ha estat un tema d'interès entre diversos tipus d'institucions i governs nacionals i internacionals. L'aprenentatge transmediàtic, d'arrel socioconstructivista i amb un alt competent digital, flexible i obert, respon a aquesta nova realitat mediàtica i intenta capitalitzar, des d'una perspectiva didàctica, les oportunitats d'aprenentatge que genera el nou context de cultura participativa i convergència mediàtica. En aquest sentit, aquest article proposa analitzar les habilitats, les reflexions i les expectatives que tenen els estudiants italians de batxillerat clàssic per afrontar aquests nous canvis formatius que s'acosten sota la forma de l'aprenentatge transmediàtic. Per això, s'ha dissenyat i aplicat un enfocament metodològic mixt (qualitatiu i quantitatiu) en el context d'un institut clàssic de Cagliari (Itàlia): una revisió de la literatura per construir un marc teòric, una fase quantitativa amb un qüestionari sobre competències digitals (N=400), i una fase qualitativa amb un conjunt d'entrevistes semiestructurades (N=17) i dos grups focals (N=14). Pel que fa al marc teòric, es presenta una breu conceptualització de l'aprenentatge transmèdia, esbossant els elements característics d'aquesta circulació de nous coneixements que està a disposició dels alumnes avui dia, gràcies al desenvolupament continu dels mitjans de comunicació; a continuació, es repassen les oportunitats i els avantatges que ofereix l'aprenentatge transmèdia en termes d'enriquiment, intercanvi productiu de coneixements i col·laboració entre alumnes també fora de l'escola gràcies, sobretot, a la personalització de l'aprenentatge. Finalment, es descriuen els possibles reptes del dit aprenentatge, encaminats a superar les resistències encara presents a les escoles, a fi de governar amb èxit els canvis educatius que s'estan produint.

[it] L'integrazione delle nuove competenze mediali e, di conseguenza, delle strategie come l'apprendimento transmediale nei processi di insegnamento-apprendimento, è stato un argomento di interesse tra le varie tipologie di istituzioni e di governi nazionali e internazionali. L'apprendimento transmediale, con radici socio-costruttiviste e un alto grado di competenza digitale flessibile e aperto, risponde a questa nuova realtà mediatica e cerca di capitalizzare, da un punto di vista didattico, le opportunità di apprendimento generate dal nuovo contesto della cultura partecipativa e della convergenza dei media. In tal senso, questo lavoro si propone di analizzare le competenze, le riflessioni e le aspettative di cui dispongono gli studenti italiani di maturità classica per affrontare i nuovi cambiamenti formativi che stanno arrivando sotto forma di apprendimento transmediale. A tal fine è stato progettato e applicato un approccio metodologico misto (qualitativo e quantitativo) nel contesto di un Liceo classico di Cagliari (Italia): una revisione della letteratura per costruire un quadro teorico, una fase quantitativa con un questionario sulle competenze digitali (N=128) e una fase qualitativa con una serie di interviste semi-strutturate (N=17) e due focus group (N=14). In relazione al quadro teorico viene presentata una breve concettualizzazione dell'apprendimento transmediale che sottolinea gli elementi caratteristici della circolazione di nuove conoscenze che oggi è a disposizione degli studenti, grazie al continuo sviluppo dei media; vengono poi passate in rassegna le opportunità e i vantaggi offerti dall'apprendimento transmediale in termini di arricchimento, scambio produttivo di conoscenze e collaborazione tra gli studenti anche al di fuori della scuola grazie, soprattutto, alla personalizzazione dell'apprendimento. Infine, vengono descritte le possibili sfide dell'apprendimento transmediale, volte a superare le resistenze ancora presenti nelle scuole per governare con successo i cambiamenti educativi in corso.