BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Aquest treball planteja algunes consideracions en relació amb les concomitàncies entre política social, exclusió i ciutadania en el marc llatinoamericà. El concepte d'exclusió social està fortament vinculat a la noció de ciutadania, en particular a l'extensió dels drets socials. Les polítiques socials formarien part de l'engranatge que permet accedir a l'estatut de ciutadania a garantir aquests drets. No obstant això, suggerim que aquests s'estan veient de mica en mica desplaçats a favor de polítiques assistencials. L'Estat brinda assistència, però no drets de ciutadania

[es] Este trabajo plantea algunas consideraciones en relación con las concomitancias entre política social, exclusión y ciudadanía en el marco latinoamericano. El concepto de exclusión social está fuertemente vinculado a la noción de ciudadanía, en particular a la extensión de los derechos sociales. Las políticas sociales formarían parte del engranaje que permite acceder al estatuto de ciudadanía al garantizar dichos derechos. Sin embargo, sugerimos que estos se están viendo paulatinamente desplazados a favor de políticas asistenciales. El Estado brinda asistencia, pero no derechos de ciudadanía
[ca] L'article aborda un estudi dels moviments veïnals que es van desenvolupar a Roma entre 1968 i 1976. Se n'analitzen, en primer lloc, les característiques, descrivint l'evolució que tingueren les elaboracions teòriques, les reivindicacions, les estructures organitzatives i, sobretot, les formes d'acció que s'hi van emprar. Posteriorment, també s'esbossa un model explicatiu tenint en compte els possibles factors que van poder condicionar la seva aparició i declivi, així com les característiques assumides per les protestes veïnals estudiades. S'insisteix, en particular, en variables dinàmiques del context polític i social, com les transformacions polítiques que es van produir durant els anys seixanta i les que caracteritzaren la conjuntura de mitjan dècada dels setanta; és a dir, s'exposa la manifestació d'un cicle de protesta en la societat italiana i s'analitza l'evolució dels comportaments que hi van tenir, davant les protestes veïnals, tant els seus principals aliats polítics com els seus adversaris.

[es] El artículo aborda un estudio de los movimientos vecinales que se desarrollaron en Roma entre 1968 y 1976. Se analizan, en primer lugar, sus características, describiendo la evolución que tuvieron sus elaboraciones teóricas, sus reivindicaciones, sus estructuras organizativas y, sobre todo, sus formas de acción. Posteriormente, también se esboza un modelo explicativo que tenga en cuenta los posibles factores que pudieron haber condicionado la aparición, declive y características asumidas por las protestas vecinales estudiadas. Se insiste, en particular, en variables dinámicas del contexto político y social, como fueron las transformaciones políticas que se produjeron durante los años sesenta y las que caracterizaron la coyuntura de mediados de los años setenta; es decir, se expone la manifestación de un ciclo de protesta en la sociedad italiana y se analiza la evolución del comportamiento que hacia las protestas vecinales tuvieron tanto sus principales aliados políticos como sus adversarios.
[ca] Aquest article és un anàlisi discursiu de l'última dictadura argentina i la seva articulació a través de les instàncies del silenci i la memòria. Per tal de dilucidar-les, aprofundim en els gèrmens de les tecnologies de la violència i les conseqüències discursives que se'n deriven: l'esgotament de la capacitat col·lectiva de narrar històries, la negació de l'aberració col·lectiva i la perversió del llenguatge. Tot seguit, estudiem els eixos discursius sobre els quals es va construir la ficció del Progrés: el messianisme, el maniqueisme i l'organicisme. Finalment, valorem el procés d'elaboració de nous discursos simbòlics com a resposta al dogmatisme, la creació de ficcions parcials, fragmentades i previsòries que discutiren la història oficial.

[es] El presente artículo es un análisis discursivo de la última dictadura argentina y su articulación a través de las instancias del silencio y la memoria. Para dilucidarlas, ahondamos en la raíz de las tecnologías de la violencia y sus consecuencias discursivas: el agotamiento de la capacidad colectiva de contar historias, la negación de la aberración colectiva y la perversión del lenguaje. A partir de ahí, estudiamos los ejes discursivos sobre los que se construyó la ficción del Proceso: el mesianismo, el maniqueísmo y el organicismo. Evaluamos finalmente la elaboración de nuevos discursos simbólicos como respuesta al dogmatismo, la creación de ficciones parciales, fragmentadas y provisorias que discutieron la historia oficial.
[ca] Els avenços tecnològics en el camp de la informàtica i el desenvolupament de la lingüística de corpus han suposat una revolució en la metodologia de la lingüística diacrònica, amb beneficis inqüestionables quant a la rapidesa d'obtenció de dades i al volum i a la diversitat d'aquestes. A diferència del mètode filològic, basat en la lectura i relectura del text, el despullament de corpus informatitzats dotats d'eines de cerca proporciona en uns segons una gran quantitat de mostres extretes de centenars d'obres que l'investigador, majoritàriament, no ha llegit a fons. La falta de familiaritat profunda tant amb el contingut com amb el sistema lingüístic dels textos pot no afectar la interpretació gramatical de molts fragments, però en casos rellevants pot induir a error, com mostrem amb alguns exemples. La prudència en l'anàlisi dels registres sorprenents i la contextualització àmplia abans d'aventurar-ne una interpretació poden ajudar-nos a salvar aquest escull.

[es] Los adelantos tecnológicos en el campo de la informática y el desarrollo de la lingüística de corpus han supuesto una revolución en la metodología de la lingüística diacrónica, con beneficios incuestionables en cuanto a la rapidez de obtención de datos y al volumen y a la diversidad de estos. A diferencia del método filológico, basado en la lectura y relectura del texto, el despojamiento de corpus informatizados dotados de herramientas de búsqueda proporciona en unos segundos una gran cantidad de muestras extraídas de centenares de obras que el investigador, mayoritariamente, no ha leído a fondo. La falta de familiaridad profunda tanto con el contenido como con el sistema lingüístico de los textos puede no afectar la interpretación gramatical de muchos fragmentos, pero en casos relevantes puede inducir a error, como mostramos con algunos ejemplos. La prudencia en el análisis de los registros sorprendentes y la contextualización amplia antes de aventurar una interpretación pueden ayudarnos a salvar este escollo.
[ca] La dendroecologia és l'estudi dels anells dels arbres. S'aconsegueix crear cronologies a partir de l'estudi del anells del creixement dels arbres, els quals són un reflex de les condicions mediambientals i de les variacions del ecosistema. Ara per ara han aconseguit la reconstrucció climàtica dels últims 300 anys amb diferents espècies d'arbres. També estudien els processos implicats en la dinàmica del bosc en resposta a l'explotació humana o a pertorbacions naturals (com allaus o incendis).

[es] La dendroecología es el estudio de los anillos de los árboles. Se consigue crear cronologías a partir del estudio de los anillos del crecimiento de los árboles, los cuales son un reflejo de las condiciones medioambientales y de las variaciones del ecosistema. Hoy por hoy han conseguido la reconstrucción climática de los últimos 300 años con diferentes especies de árboles. También estudian los procesos implicados en la dinámica del bosque en respuesta a la explotación humana o a perturbaciones naturales (como aludes o incendios).
[ca] Aquest article presenta una entrevista amb la professora posthumanista crítica Kathryn (Katie) Strom i les coeditores de la secció 'intra-view' d'aquesta revista acadèmica, Jacky Barreiro i Magali Forte. Al llarg de la seva conversa, Strom comparteix la seva determinació de co-crear vincles de solidaritat i disrupcions afirmatives en el context neoliberal acadèmic i en dóna exemples concrets explicant com la seva praxi feminista va evolucionar. Les tres autores discuteixen diverses iniciatives que Strom i altres i altres han implementat, inspirades en la noció i la praxi d'ètica afirmativa de Braidotti (2019) entre altres estudis feministes, per crear espais de suport per a estudiants de postgrau i acadèmics que inicien la seva carrera. Aquest article anima els lectors a veure i entendre els processos feministes com a interrupcions afirmatives per fomentar fluxos afectius, desafiar convencions i inspirar cerques acadèmiques innovadores.

[es] Este artículo presenta una entrevista con la profesora posthumanista crítica Kathryn (Katie) Strom y las co-editoras de la sección 'intra-view' de esta revista académica, Jacky Barreiro y Magali Forte. A lo largo de su conversación, Strom comparte su determinación de co-crear vínculos de solidaridad y disrupciones afirmativas en el contexto neoliberal académico y da ejemplos concretos explicando cómo su praxis feminista evolucionó. Las tres autoras discuten varias iniciativas que Strom y otros y otras han implementado, inspiradas en la noción y praxis de ética afirmativa de Braidotti (2019) entre otros estudios feministas, para crear espacios de apoyo para estudiantes de posgrado y académicos que inician su carrera. Este artículo anima a los lectores a ver y entender los procesos feministas como interrupciones afirmativas para fomentar flujos afectivos, desafiar convenciones e inspirar búsquedas académicas innovadoras.
[ca] En aquest treball proposem revisar com la transposició cinematogràfica d' Estranys en un tren (Strangers on a train) a l'asfixiant i amoral món de Patricia Highsmith en un típic relat hitchcoknià de suspens trepidant, desdibuixant les arestes més obscures dels personatges i les situacions de la novel·la original. No es tracta de determinar si la pel·lícula és més, "millor" o "pitjor" que el text –empresa molt poc productiva – sinó de reflexionar sobre les operacions portades a terme pel director per a apropiar-se de l'obra literària i fer d'ella un film que respon a la seva pròpia visió del món i del cinema.

[es] En este trabajo proponemos revisar cómo la transposición cinematográfica de Extraños en un tren ha convertido el asfixiante mundo amoral de Patricia Highsmith en un típico relato hitchcockiano de suspense trepidante, desdibujando las aristas más oscuras de los personajes y situaciones de la novela original. No se trata aquí de determinar si la película es "más", "mejor" o "peor" que el texto -empresa muy poco productiva- sino de reflexionar sobre las operaciones llevadas a cabo por el director para apropiarse de la obra literaria y hacer de ella un filme que responde a su propia visión del mundo y del cine.
[ca] Les dones afronten desigualtats en salut que són influenciades per factors socials i culturals de gènere. Una de les principals àrees de desigualtat se centra en l'atenció a la salut sexual i reproductiva. En molts països, les dones tenen accés limitat a mètodes anticonceptius segurs, a l'avortament legal i a la informació sobre salut sexual; tot això restringeix la seva autonomia i afecta la seva salut física i mental. A més, la violència de gènere, incloent-hi la violència física, sexual i emocional, impacta negativament en la salut de les dones, provocant problemes físics i trastorns mentals com ara depressió i ansietat. Aquesta violència, moltes vegades invisibilitzada, pot fins i tot manifestar-se dins del sistema sanitari, com succeeix amb la violència obstètrica. Una altra desigualtat important és la falta de recerca mèdica amb perspectiva de gènere. Els estudis clínics han prioritzat els cossos masculins, la qual cosa deixa a les dones en desavantatge quant a la comprensió de malalties i tractaments específics per als seus cossos. Aquesta absència d'un enfocament de gènere invisibilitza malalties que afecten principalment les dones.

[es] Las mujeres afrontan desigualdades en salud que son influenciadas por factores sociales y culturales de género. Una de las principales áreas de desigualdad se centra en la atención a la salud sexual y reproductiva. En muchos países, las mujeres tienen acceso limitado a métodos anticonceptivos seguros, al aborto legal y a la información sobre salud sexual; todo ello restringe su autonomía y afecta su salud física y mental. Además, la violencia de género, incluyendo la violencia física, sexual y emocional, impacta negativamente en la salud de las mujeres, provocando problemas físicos y trastornos mentales como depresión y ansiedad. Esta violencia, muchas veces invisibilizada, puede incluso manifestarse dentro del sistema sanitario, como sucede con la violencia obstétrica. Otra desigualdad importante es la falta de investigación médica con perspectiva de género. Los estudios clínicos han priorizado los cuerpos masculinos, lo que deja a las mujeres en desventaja en cuanto a la comprensión de enfermedades y tratamientos específicos para sus cuerpos. Esta ausencia de un enfoque de género invisibiliza enfermedades que afectan principalmente a las mujeres.
[ca] El cinema contemporani de ciència-ficció se'ns mostra avui com un gènere que semblaria posar en dubte el relat de la irrevocabilitat del capitalisme, del capitalisme que es narra a si mateix com a fi de la història i com a episodi necessari d'una història natural i teologitzada de l'home en comunitat. Així, la ciència-ficció, com potser en cap altre gènere, fa pràctica la pregunta sobre els mons possibles pel fet de prendre com a matèria primera, i a vegades de manera inconscient, el pols de les fugides ideològiques del capitalisme contemporani. Les preguntes que ens interessa resoldre al llarg d'aquest treball són, doncs, en què es reconeixen aquestes crisis polítiques "reals" en les expressions de la ciència-ficció contemporània? De quina manera es troben modelitzades i de quines formes, si n'hi hagués, es resolen narrativament?

[es] El cine contemporáneo de ciencia ficción se nos muestra hoy como un género que parecería poner en tela de juicio el relato de la irrevocabilidad del capitalismo, del capitalismo que se narra a sí mismo como fin de la historia y como episodio necesario de una historia natural y teleologizada del hombre en comunidad. Así, la ciencia ficción, como tal vez en ningún otro género, hace práctica la pregunta acerca de los mundos posibles al tomar como materia prima, y a veces de forma inconsciente, el pulso de las fugas ideológicas del capitalismo contemporáneo. Las preguntas que nos interesa resolver a lo largo de este trabajo son, pues, ¿en qué se reconocen estas crisis políticas "reales" en las expresiones de la ciencia ficción contemporánea? ¿De qué manera se encuentran modelizadas y de qué formas, de haberlas, se resuelven narrativamente?
[ca] L'objectiu d'aquest treball és abordar la didàctica de la prosòdia des de dos punts de vista: en primer lloc, una perspectiva històrica i teòrica que examina el paper i tractament de la competència prosòdica; i, en segon lloc, les implicacions didàctiques i el desenvolupament d'aquesta competència a través del joc, tenint en compte a l'alumnat de l'aula d'Educació Infantil i d'Educació Primària.

[es] El objetivo de este trabajo es abordar la didáctica de la prosodia desde dos puntos de vista: en primer lugar, una perspectiva histórica y teórica que examina el papel y tratamiento de la competencia prosódica; y, en segundo lugar, las implicaciones didácticas y el desarrollo de esta competencia a través del juego, teniendo en cuenta al alumnado del aula de Educación Infantil y de Educación Primaria.
[ca] L'article té una intenció clarament formativa per als investigadors novells. Conté sis apunts assagístics en els que es plantegen les qüestions més recurrents quan tractem la investigació en les didàctiques: la naturalesa del coneixeement; una aproximació al concepte d'allò que és social i la seva emancipació com a coneixement científic; la naturalesa de la investigació social; la importància del mètode; unes reflexions sobre l'objectivitat i relativisme i, finalment, disquisicions sobre l'individualisme versus l'holisme. S'acaba l'escrit amb una proposta de definició sobre el que considerem que hauria de ser la recerca en didàctiques.

[es] El artículo tiene una intención claramente formativa para los investigadores noveles. Contiene seis apuntes ensayísticos en los que se plantean las cuestiones más recurrentes cuando tratamos de la investigación en las didácticas: la naturaleza del conocimiento; una aproximación al concepto de lo social y su emancipación como conocimiento científico; la naturaleza de la investigación social; la importancia del método; unas reflexiones sobre la objetividad y relativismo y, por último, disquisiciones sobre el individualismo versus el holismo. Se acaba el escrito con una propuesta de definición sobre lo que consideramos que debe ser la investigación en didácticas
[ca] El cinema d'Andrei Tarkovski és una obra de gran complexitat en què es repeteixen motius centrals com el temps, els somnis, la memòria, la fe, la crítica al racionalisme i a la modernitat, el sacrifici, la paraula i el silenci... Molts d'aquests elements poden ser il·luminats per la filosofia de María Zambrano, amb la qual el cineasta comparteix així mateix una tendència a l'espiritualisme que, tot i això, no es presenta com una sortida fàcil al sofriment humà.

[es] El cine de Andréi Tarkovski es una obra de gran complejidad, en la que se repiten motivos centrales como el tiempo, los sueños, la memoria, la fe, la crítica al racionalis- mo y a la modernidad, el sacrificio, la palabra y el silencio... Muchos de esos elementos pueden ser iluminados por la filosofía de María Zambrano, con la que el cineasta comparte asimismo una tendencia al espiritualismo, que, sin embargo, no se presenta como una salida fácil al sufrimiento humano.&nbsp;
[ca] Aquest article té com a objectiu discutir com s'ha entès i abordat el concepte de neuroètica en diferents àrees del coneixement. Es va dur a terme una revisió integradora de la literatura amb la finalitat d'identificar els conceptes de neuroètica més utilitzats en la literatura sobre el tema. El període analitzat va ser de 2002 a 2023, la qual cosa va resultar en 283 articles seleccionats en la revisió per parells, d'acord amb els criteris establerts. Es van utilitzar sis etapes metodològiques prèviament definides. La definició de neuroètica es va produir en 2002 en l'esdeveniment "Neuroètica: mapejant el Camp". Es va identificar que no existeix una definició única establerta per al que és la neuroètica, ni per al seu enfocament i la seva relació amb la bioètica. Si s'entén com l'ètica de la neurociència, llavors no hi ha un suport evident perquè la neuroètica sigui classificada de manera independent de la bioètica, existint, per tant, una congruència teòrica i pràctica entre ambdues. No obstant això, si es classifica com la neurociència de l'ètica, es distancia de la bioètica, sent necessari analitzar-la i discutir-la acuradament, ja que representa un aspecte amb barreres ètiques significatives en relació amb els fonaments de la bioètica.

[es] Este artículo tiene como objetivo discutir cómo se ha entendido y abordado el concepto de neuroética en diferentes áreas del conocimiento. Se llevó a cabo una revisión integradora de la literatura con el fin de identificar los conceptos de neuroética más utilizados en la literatura sobre el tema. El período analizado fue de 2002 a 2023, lo que resultó en 283 artículos seleccionados en la revisión por pares, de acuerdo con los criterios establecidos. Se utilizaron seis etapas metodológicas previamente definidas. La definición de neuroética se produjo en 2002 en el evento "Neuroética: Mapeando el Campo". Se identificó que no existe una definición única establecida para lo que es la neuroética, ni para su enfoque y su relación con la bioética. Si se entiende como la ética de la neurociencia, entonces no hay un apoyo evidente para que la neuroética sea clasificada de manera independiente de la bioética, existiendo, por lo tanto, una congruencia teórica y práctica entre ambas. Sin embargo, si se clasifica como la neurociencia de la ética, se distancia de la bioética, siendo necesario analizarla y discutirla cuidadosamente, ya que representa un aspecto con barreras éticas significativas en relación con los fundamentos de la bioética.
[ca] El present article analitza la novel·la de Javier López Menacho, Yo precario (2013), com una de les novel·les de la precarietat més rellevants. En primer lloc, es relaciona aquesta novel·la amb la teoria de Guy Standing sobre el sorgiment d'una nova classe social, el precariat. En segon lloc, s'il·lustra com el protagonista de la novel·la és un subjecte en crisi per diversos motius: l'alienació respecte del seu treball, la dificultat d'establir llaços solidaris amb els seus companys i una relació malaltissa amb l'espai i el temps de la seva pràctica laboral. Per últim, es defensa com la novel·la planteja una via de resistència i subversió a través de l'humor, la ironia i la metaliteratura.

[es] El presente artículo analiza la novela de Javier López Menacho, Yo precario (2013) como una de las novelas de la precariedad más relevantes. En primer lugar, se relaciona esta novela con la teoría de Guy Standing sobre el surgimiento de una nueva clase social, el precariado. En segundo lugar, se ilustra cómo el protagonista de la novela es un sujeto en crisis por diversos motivos: la alienación respecto a su trabajo, la dificultad de establecer lazos solidarios con sus compañeros y una relación enfermiza con el espacio y tiempo de su práctica laboral. Por último, se defiende cómo la novela plantea una vía de resistencia y subversión a través del humor, la ironía y la metaliteratura.
[ca] Els confessors i els relats autobiogràfics de les monges en la transició del segle XVI al segle XVII: Hipòlita de Rocabertí i Anna Domenge S'analitza la capacitat d'influència que en els relats autobiogràfics de les monges van tenir els seus confessors i la voluntat de reputació femenina que s'hi reflecteix. Teresa de Jesús sempre va fugir d'una excessiva dependència dels confessors. Els riscos de manipulació de les consciències de les religioses confessades eren evidents. S'examinen dins el text els casos de les dues monges de Sant Domènec Hipòlita de Rocabertí i Anna Domenge, amb el procés inquisitorial del confessor d'aquesta última, fra Antoni Darnils. S'explora la complexa dialèctica confessor-monges i la vocació hagiogràfica d'exemplaritat pública amb què van ser escrites les narracions.

[es] En este trabajo se analiza la influencia que en los relatos autobiográficos de las monjas tuvieron sus confesores y la voluntad de reputación femenina que reflejan estos. Teresa de Jesús siempre rehuyó de la excesiva dependencia respecto a sus confesores. Los riesgos de manipulación de las conciencias de las religiosas confesadas fueron evidentes. En el texto se examinan los casos de las dominicas Hipólita de Rocabertí y Ana Domenge, con el proceso significativo que la Inquisición hizo del primer confesor de esta última, fray Antonio Darnils. Asimismo, se explora la compleja dialéctica confesor-monjas y la vocación hagiográfica de ejemplaridad pública con la que fueron escritas las narraciones.