[ca] Les guies clíniques del càncer de pròstata (CaP) recomanen la mesura de la concentració de testosterona per avaluar l'eficàcia de la castració i per diagnosticar la resistència a la castració quan s'observa una progressió bioquímica o clínica. La resposta als anàlegs de la hormona alliberadora de la hormona luteïnitzant (LH-RH) es considera eficaç quan la concentració de testosterona és manté <50 ng/dL. No obstant, aquesta concentració anomenada de castració va ser definida als anys vuitanta en pacients sotmesos a castració quirúrgica, sent el límit inferior de sensibilitat del radioinmunoanàlisi utilitzats aleshores. En el seguiment d'aquests pacients la concentració de testosterona és especialment baixa i és necessari utilitzar procediments de mesura exactes i reproduïbles, per verificar l'eficàcia del tractament i poder definir la resistència a la castració. Els immunoanàlisi han sigut una eina fonamental per a la mesura d'esteroides sexuals. Tot i això, als últims anys s'ha demostrat que aquests no tenen suficient exactitud, precisió i reproductibilitat per mesurar concentracions inferiors al límit inferior de l'interval de referència. El desenvolupament de procediments per a la mesura de la concentració de testosterona mitjançant tècniques de espectrometria de masses acoblada a tècniques de separació de cromatografia permeten mesurar baixes concentracions de testosterona amb elevada sensibilitat i especificitat. La nostra hipòtesis inicial és que, en pacients amb CaP sotmesos a castració mèdica, la mesura de la testosterona amb cromatografia líquida i detecció per espectrometria de masses és més precisa que quan es mesura amb els mètodes de quimioluminescència per a avaluar l'eficàcia del tractament i definir l'estat de resistència a la castració. Com a hipòtesis addicional ens hem plantejat que la mesura de la concentració de LH és un mètode més específic per a avaluar l'activitat de la castració mèdica. Amb la selecció de pacients i recollida prospectiva de dades entre els any 2016 i 2018 es van reclutar 1510 pacients amb CaP en tractament amb anàlegs de la LHRH i es va seleccionar un grup de pacients control elegits a l'atzar dels homes que tenien programats biòpsia de pròstata degut a la sospita de CaP. A les bases de dades es van recollir dades referents al diagnòstic i tractament, dades demogràfiques i resultats de diferents proves analítiques: LH, FSH, testosterona, testosterona lliure, PSA, SHBG i prolactina. Es van fer diferents subgrups per estudiar la concentració de testosterona amb diferents procediments de mesura i valorar la seva evolució al tractament. Es van fer dos subgrups de 249 i 143 pacients respectivament amb resultat de testosterona mesurada amb l'equip Advia Centaur®XP < 100 ng/dL, i un subgrup de 1091 pacients amb concentració de testosterona mesurada amb l'equip Advia Centaur®XP < 150ng/dL. Es van seleccionar 138 pacients que presentaven concentració de LH<1,1 U/L. De les revisions, comparacions i valoracions realitzades, es conclou que dels diferents mètodes per a mesurar la concentració de testosterona, els més utilitzats són els que utilitzen la quimioluminescència com a principi de mesura. El mètode de referència per a la seva mesura en pacients amb CaP sotmesos a supressió androgènica ha de ser la LC-MSMS degut a que els mètodes quimioluminescents presenten diferències de reproductibilitat, especificitat, sensibilitat i elevada variabilitat a concentracions <50 ng/dL mentre que LC-MSMS presenta bones característiques metrològiques. La concentració de castració amb aquest mètode és <50 ng/dL. I trobem que la concentració de LH és millor marcador que la testosterona per avaluar el correcte funcionament del tractament. Per tant, proposem la concentració de 1,1 U/L com a concentració de castració i una concentració de LH de 0,12U/L la que ens permet diferenciar la castració òptima de la subòptima.

[en] Prostate cancer (CaP) clinical guidelines recommend measuring testosterone concentration to evaluate the effectiveness of castration and detected observed. The response to luteinizing hormone-releasing hormone (LH-RH) analogs is considered effective when testosterone concentration is <50 ng/dL. However, this castration concentration was defined in the 1980s in patients undergoing surgical castration, a level established by using the lower limit of sensitivity of radioimmunoassay method. In these patients the testosterone concentration is especially low and it is necessary to use accurate and reproducible measurement procedures, to verify the effectiveness of the treatment and define the resistance to castration. Immunoassays have been a key tool in measuring sex steroids. However, several recent studies agree that these have low accuracy, precision and reproducibility to measure concentrations below the lower limit of the reference range. The development of procedures for the measurement of testosterone concentration using mass spectrometry techniques coupled with chromatography separation techniques allows us to measure low testosterone concentrations with high sensitivity and specificity. Our initial hypothesis is that in patients with CaP undergoing medical castration, the measurement of testosterone by liquid chromatography and detection by mass spectrometry is more accurate than when measured with chemiluminescence methods to evaluate adequate castration levels and define the state of resistance to castration. As an additional hypothesis, we have considered that the measurement of LH concentration is a more specific method for evaluating the activity of medical castration. With the selection of patients and prospective data collection between 2016 and 2018, 1510 patients with CaP in treatment with LHRH analogues were recruited and a group of randomly selected control patients from men who had scheduled biopsy of prostate to suspicion of CaP was selected. Data relating to diagnosis and treatment, demographic data, and results of different analytical tests were collected from the databases: LH, FSH, testosterone, free testosterone, PSA, SHBG, and prolactin. Different subgroups were made to study testosterone concentration with different measurement procedures and to assess its evolution to treatment. Two subgroups of 249 and 143 patients with testosterone results measured with the Advia Centaur®XP <100 ng/dL, and a subgroup of 1091 patients with testosterone levels measured with the Advia Centaur®XP <150 ng/dL were selected. 138 patients with a concentration of LH <1.1U/L were selected. From the reviews, comparisons and assessments performed, it is concluded that of the different methods for measuring testosterone, the most used useful are those that use chemiluminescence as a principle of measurement. The reference method for its measurement in patients with CaP undergoing castration should be LC-MSMS because chemiluminescent methods show differences in reproducibility, specificity, sensitivity and high variability at concentrations <50ng/dL while LC- MSMS presents good metrological characteristics. The castration concentration with this method is <50 ng/dL. Moreover, we find that LH concentration is more accurate than testosterone for assessing the LH-RH agonist efficacy. Therefore, we propose the concentration of 1.1 U/L as a castration concentration and an LH concentration of 0.12 U/L which allows us to differentiate the optimal castration from the suboptimal one.