[ca] La cirurgia de mínima invasió, en particular la cirurgia laparoscòpica, s'ha convertit en una opció de referència en molts procediments. Això és degut al seus beneficis ja provats en el pacient. No obstant això, per poder realitzar aquestes tècniques és obligat passar per un període d'aprenentatge, on els simuladors juguen un paper molt important en l'adquisició de noves habilitats quirúrgiques. Els objectius d'aquest estudi són descriure el desenvolupament d'un Simulador Laparoscòpic Caní (SLC) per veterinaris, validar el seu programa de formació i determinar la seva utilitat en l'adquisició de noves habilitats quirúrgiques, així com avaluar els problemes ergonòmics durant la realització de tasques de formació laparoscòpica utilitzant el SLC. Els diferents estudis d'aquest treball inclouen un total de 84 veterinaris amb diferent graus d' experiència en cirurgia laparoscòpica. El programa d'entrenament consistia en quatre tasques realitzades sobre el SLC: coordinació, trasllat d'objectes, tall i sutura. Diversos programes informàtics, així com imatges de tomografia d'ordinadors van ser utilitzats per a la realització del SLC. Com a mesures objectives de valoració, s'ha utilitzat el temps d'execució, l'escala GOALS (Global Operative Assessment of Laparoscopic Skills) i una llista de tasques específiques per avaluar el programa d'entrenament laparoscòpic. Quant a l'estudi d' ergonomia, es va analitzar l'activitat muscular mitjançant electromiografia de superfície i es van enregistrar els moviments de la mà mitjançant un guant virtual. El SLC ha tingut una bona acceptació preliminar en les tasques bàsiques de la laparoscòpia. Els resultats de les proves de validació mostraven que el SLC és adequat per l'entrenament i ensenyament de tasques bàsiques laparoscòpiques. És capaç de distingir el grau d'experiència laparoscòpica entre els veterinaris. Les tasques de tall i sutura mostraven un major grau d'activitat muscular. D'altra banda, el mànec axial mostrava millors postures ergonòmiques en comparació amb el mànec anellat durant les diferents tasques del programa de formació en el SLC. En conclusió, el SLC és una bona eina per a la formació en cirurgia laparoscòpica per a veterinaris, encara que té algunes limitacions inherents a tots els simuladors. A més a més, el SLC ha demostrat la seva validesa de continguts i constructiva amb el seu programa de formació laparoscòpica en veterinaris. Finalment, l'ergonomia laparoscòpica en veterinaris es veu afectada pel tipus de tasca, així com pels instruments utilitzats durant l'entrenament amb el SLC.

[en] Minimally invasive surgery, including laparoscopy has become a reference option in many procedures. This is due to its proven benefits for the patient. However, to perform these techniques it is required to go through a learning period in which simulators play an important role in the acquisition of new surgical skills. The objectives of this work are to describe the development of a Canine Laparoscopic Simulator (CLS) for veterinarians, to validate the training program and determine its usefulness in the acquisition of new surgical skills and to assess ergonomic problems while performing laparoscopic training tasks using the CLS. A total of 84 veterinarians with different levels of experience in laparoscopic surgery were included in different studies of this work. The training program consisted of four tasks performed on the CLS: coordination, peg transfer, cutting and suturing. To build the CLS various informatics programs were used, as well as images of computer tomography. As objective measures of evaluation, we used time, GOALS (Global Operative Assessment of Laparoscopic Skills) scale and task-specific checklist to evaluate laparoscopic training tasks. To study the ergonomics, muscular activity was analyzed by surface electromyography, and hand movements were recorded using a virtual glove. The CLS had a good preliminary acceptance in basic laparoscopic tasks. The results of the validation tests showed that the CLS is suitable for training and educating in laparoscopic basic tasks, and is able to distinguish the degree of laparoscopic experience among veterinarians. The tasks of cutting and suturing showed greater muscular activity. On the other hand, the axial handle showed better ergonomic positions compared with ring handle during the different tasks of the training program in the CLS. In conclusion, the CLS is a good tool for the veterinarians' training in laparoscopic surgery, although it has some limitations inherent to all simulators. In addition, the CLS has proven its content and constructive validity in its program of laparoscopic training for veterinarians. Finally, laparoscopic ergonomics in veterinary is affected by the type of task, as well as by the instrument used during training in the CLS.