[ca] Les puntes de cabal d'origen hidroelèctric (hidropuntes) provoquen canvis de diferent intensitat i abast, a tots els nivells d'organització dels ecosistemes fluvials on tenen lloc. No hi ha en condicions naturals, una situació comparable i per tant no hi ha ni espècies ni ecosistemes específicament adaptats a ella. Comprendre en profunditat la magnitud dels efectes és l'única opció per poder definir i portar a la pràctica, mesures eficaces i equilibrades entre la producció d'energia hidroelèctrica i la conservació dels ecosistemes fluvials. Aquesta tesi doctoral pretén millorar el coneixement sobre els efectes de les hidropuntas en les poblacions de truita (Salmo trutta) de rius pirinencs del vessant mediterrani. Per això s'ha estudiat la dinàmica poblacional, la mobilitat i l'alimentació de la truita en un tram amb hidropuntes, comparant-lo amb un de control i un altre de referència més allunyat però dins de la mateixa conca. Els resultats obtinguts indiquen que les hidropuntes tenen una influència directa i molt significativa sobre l'organització de la llera i l'hàbitat físic, el que al seu torn determina canvis en les densitats de truita, especialment d'alevins (disminució de zones de fressa, condicions hidràuliques desfavorables, ...). Aquests efectes, però, s'atenuen riu avall, especialment quan s'incorporen tributaris amb aportació de càrrega sedimentària. S'ha constatat també que l'estructura demogràfica de la truita en trams subjectes a hidropuntas és més estable al pas de crescudes naturals de certa entitat. Les poblacions de truita dels trams alts dels rius Flamisell i Noguera Pallaresa tenen un caràcter marcadament sedentari al llarg de l'any. El 76,8% d'exemplars realitzen moviments inferiors a 20 m i només un 3,6% els realitzen superiors a 200 m. Les hidropuntes no sembla que influeixin directament sobre els patrons de mobilitat de les truites. Sí que s'observen diferències considerables en l'amplitud dels moviments relacionats amb l'època de fresa, significativament majors en el tram de hidropuntas, sens dubte a causa de la manca de zones aptes per a la fresa. A escala d'una hidropunta, la mobilitat de les truites és major durant la primera meitat de la punta de cabal, especialment en sentit riu amunt. Coincideix amb l'increment de la deriva de macroinvertebrats i es manifesta com el moment de major ingesta d'aliments per part de les truites. En general, en el tram amb hidropuntes les truites van presentar una major taxa de consum d'aliments i una dieta més generalista i heterogènia, la qual cosa indica un comportament alimentari oportunista. Les hidropuntes no semblen causar impactes negatius directes en l'alimentació de la truita adulta. D'acord amb els resultats obtinguts, algunes actuacions sobre l'hàbitat físic en trams amb hidropuntes, com ara la incorporació de graves, la restitució de zones de fresa, la creació de refugis, etc. poden contribuir substancialment a la conservació de les poblacions de truita d'aquests trams sotmesos a un règim de cabals altament fluctuant.

[en] Peak flows of hydroelectric origin (hydropeaking) lead to changes of different intensity and scope at all levels of organization of fluvial ecosystems where they occur. In natural conditions, there is no comparable situation and therefore no species or ecosystems are specifically adapted to it. A deep understanding of the magnitude of the effects is the only option in order to define and implement effective and balanced measures between hydroelectric power production and the conservation of river ecosystems. This Doctoral Thesis aims to improve the knowledge of the effects of hydropeaking on populations of brown trout (Salmo trutta) of the Pyrenean rivers in the mountain Mediterranean catchments. To do so, the population dynamics, mobility and feeding of the brown trout have been studied in a stretch with hydropeaking, comparing it with a control stretch and another benchmark stretch further away but still within the same watershed. The results obtained show that hydropeaking has a direct, significant influence on the organization of the watercourse and the physical habitat, which in turn determines changes in brown trout population densities, especially of juveniles (fewer spawning grounds, unfavourable hydraulic conditions,...). These effects, however, are attenuated downstream, especially when tributaries contribute sedimentary load. It has also been found that the demographic structure of brown trout in stretches of river subject to hydropeaking is more stable in front of the occurrence of natural flooding of a certain magnitude. The brown trout populations in the upper sections of the Flamisell and Noguera Pallaresa rivers have a markedly sedentary character throughout the year. A 76.8% of specimens move less than 20 m and only 3.6% move further than 200 m. Hydropeaking does not seem to directly influence brown trout mobility patterns. However, considerable differences are observed in the breadth of movements associated with the spawning season, being significantly higher in the section of hydropeaking, doubtless due to the lack of areas suitable for spawning. On the scale of a hydropeak, the mobility of the brown trout is greater during the first half of the flow peak, especially in the upstream direction. It coincides with the increase of macroinvertebrate drift and manifests itself as the time of greatest food intake by brown trout. In general, in the stretch with hydropeaking the brown trout had a higher rate of food consumption and a more general and heterogeneous diet, indicating opportunistic feeding behaviour. Hydropeaking does not seem to cause direct negative impacts on adult brown trout feeding. According to the results obtained, acting on the physical habitat in stretches with hydropeaking as the incorporation of gravel, restoring spawning grounds, the creation of shelters, etc., may contribute substantially to the conservation of the populations of brown trout in these stretches with a highly fluctuating flow regime.