[ca] Ramon Vinyes i el teatre (1904-1939)" investiga la trajectòria d'aquest escriptor català (Berga, 1882, Barcelona, 1952), consagrat en "El sabio catalán", personatge de la novel.la Cien años de soledad de Gabriel García Márquez. L'estudi se centra en la faceta de dramaturg, amb atenció a l'etapa 1925-1939 en què destacà a Catalunya. En els primers capítols s'estudien els seus orígens dins la cultura de la Renaixença i l'entorn polític, social i ideològic de la seva ciutat de naixement. Des de 1904 en què es projectaren les seves primeres peces, s'analitza la seva producció en connexió amb les teoritzacions teatrals defensades per les darreres fornades del modernisme i el noucentisme naixent. Dins d'aquesta transició, Vinyes optà per una tragèdia inspirada en els models teatrals del modernisme -Ibsen, D'Annunzio, Hauptmann, Maeterlinck-, en visió oposada a la major part de les directrius estètiques i comercials de l'escena i la crítica de Barcelona cap a 1910. L'estudi apunta tot seguit els condicionaments literaris que determinaren l'emigració de Vinyes a Colòmbia el 1913, on s'establí a Barranquilla des de 1914. L'autor de la tesi aprofundeix en el paper com a teòric i orientador exercit en aquell país durant la seva estada entre 1913 i 1925. Bona part de l'apartat és ocupat per l'estudi de la revista Voces de Barranquilla (1917-1920), de la qual fou el principal impulsor i que representà una de les principals plataformes de l'avantguarda a Hispanoamèrica. Hi adquireixen relleu les posicions que sobre estètica literària i art dramàtic hi adoptà Vinyes. Malgrat la distància colombiana, es trobava en ple seguiment de la cultura catalana i europea: es destaca el paper revulsiu de Voces en autors colombians contraris a tota restricció acadèmica, estètica o moral damunt del fet literari. El nucli de la tesi, desenvolupat en els capítols 5 i 6, analitza la producció i recepció de les peces estrenades, editades o inèdites de Vinyes durant el fecund període 1926-1939, en connexió amb els seus nombrosos posicionaments crítics. Aquesta panoràmica s'insereix dins el context literari català, singularment després de l'estrena de Llegenda de boires (1926), que significà el reingrés a l'escena barcelonina amb una polèmica recepció. Hom subratlla el seguiment respecte de revulsius models foranis: l'expressionisme alemany -Bertolt Brecht- o la via lírica de Jean Giraudoux, per exemple. Les expectatives desvetllades per les seves conferències i escrits de 1928-1929, resten confirmades en obres com Viatge (1927 ), Qui no és amb mi...(1929), Peter's Bar. (1929) o Ball de titelles (1936), farsa antiburgesa que representa a parer de Lladó una de les seves vies més consolidades en el camp creatiu. Durant el període de la Segona República, la tesi incideix en les orientacions polítiques de la seva obra, amb èmfasi en el compromís de les seves posicions durant els anys de la Guerra Civil. L'avinentesa dels seus articles com a crític de rereguarda atent als posicionaments d'Erwin Piscator o l'estrena d'obres com Comiats a trenc d'alba (1938) i Fum sobre el teulat (1939), confirmen la implicació dins el moment històric, coherent amb els plantejaments antiburgesos d'anys precedents. Lladó recalca en les conclusions el paper de Vinyes en el teatre català, a mig camí dels principis tràgics d'inicis de segle i l'expectativa de modernització que significaren les seves propostes durant els anys 20 i 30. L'estudi és coronat amb un apèndix ampli que conté significatius textos teoricocrítics redactats entre 1917 i 1939 i una vasta bibliografia que fixa i data el conjunt de la producció literària de l'autor: s'hi inclouen nombrosos escrits inèdits classificats en el Fons Ramon Vinyes de l'Arxiu Comarcal de Berga, fruit d'una donació dels hereus de l'escriptor a la qual contribuí l'autor de la tesi.

[en] Ramon Vinyes and the Theater (1904-1939)" studies the trajectory of this Catalan writer (Berga, 1882-Barcelona, 1952) who was immortalized as "The Wise Catalan", one of the characters in Gabriel García Márquez' novel One Hundred Years of Solitude.The study focuses on his activity as a playwright, paying special attention to the period from 1925 to 1939, during which he was a prominent figure in Catalonia.The first chapters examine his origins against the background of the "Renaixença" (Catalonia's nineteenth century literary renaissance) and the social, political and ideological environment of Berga, his hometown. Starting in 1904 when his first plays were staged, came into light his work is analyzed in connection with the theatrical theories defended by the last generations of Catalan Modernism and the first ones of the movement that followed it: the"Noucentisme". In this period of transition Vinyes chose a style of tragedy inspired by Ibsen, D'Annunzio, Hauptmann, Maeterlink..., which were models to the Modernists, defying thereby many of the esthetic and commercial guidelines followed by the theatrical community and the critics in Barcelona around 1910. Next, the study delves into the literary climate that determined Vinyes' emigration to Colombia in 1913, where he settled in Barranquilla the following year. The thesis deepens on the leading role as a theoretician that Vinyes played in that country between 1913 and 1925. This section devotes mainly to the study of the Barranquilla's magazine Voces (1917-1920), which he promoted and which became one of the main platforms for the avant-garde in Latin America. Vinyes' positions regarding literary esthetics and dramatic arts are emphasized. Despite the geographical distance Vinyes followed Catalan and European culture very closely. The study points out the thought-provoking impact that Voces had on Colombian authors opposed to any academic, esthetic or moral restriction on the literary act. The core of the thesis, developed in chapters 5 and 6, analyzes the production and reception of Vinyes' staged, edited and unpublished plays, during the productive 1926-1939 period, establishing links with his numerous critical positions. This survey is placed in the context of Catalan Literature, particularly after the opening of Llegenda de boires (1926), which represented his controversial return to Barcelona's theater scene.The study emphasizes the influence on his work of groundbreaking foreign models: German Expressionism -Bertolt Brecht- or Jean Giraudoux' lyrical mode, for instance. The expectations aroused by his talks and writings of 1928-29 are fulfilled in plays such as Viatge (1927), Qui no és amb mi...(1929), Peter's Bar (1929), or Ball de titelles (1936), an anti-bourgeois farce which is deemed to be one of his strongest suits in the creative field. In the Spanish Republican period, the thesis delves into the political leanings of Vinyes' work, emphasizing his commitment during the years of the Civil War. The timeliness of his articles as a critic behind the lines who was paying attention to Erwin Piscator's perspectives besides the opening of plays such as Comiats a trenc d'alba (1938) and Fum sobre el teulat (1939), confirm his implication in the historical moment, consistent with anti-bourgeois stance of preceding years. Lladó emphasizes in his conclusions Vinyes's role in Catalan theater, midway between the tragical principles of the beginning of the century and the expectations of modernization that his literary proposals represented during the 20's and 30's. The study concludes with an extensive appendix featuring significant theoretical and critical texts written between 1917 and 1939, as well as a vast bibliography that catalogues the author's entire literary production. The bibliography includes the unpublished writings archived in the "Ramon Vinyes Foundation" at the "Arxiu Comarcal de Berga" (Berga's regional records), the result of a donation by the writer's heirs to which the author of this thesis also contributed.