[ca] Reflexionar sobre l'adequació de les escoles d'arquitectura als reptes actuals de l'ensenyament i la innovació al camp de coneixement dels arquitectes. En especial, a la diversificació de les pràctiques professional dels arquitectes, generalistes o especialitzats, que son cada cop més heterogènies i necessiten sovint de coneixements i habilitats transversals. Presentar el conjunt d'aportacions que conté aquest número d'ACE sobre Aprenentatge i Educació en Arquitectura.Comparar l'arquitectura amb altres professions que tenen uns mètodes i contexts d'investigació més establerts, amb aportacions d'autors d'altres camps. Ressituar l'arquitectura entre les professions que tenen una "manera de pensar projectiva". Reconsiderar el paper de la teoria en el camp de coneixement de l'arquitectura, des de la "crisi del moviment modern".Per flexibilitzar la didàctica, cal diferenciar clarament entre els estudis de grau i de màster, superar els efectes negatius de l'excessiva parcel·lació en departaments i retornar a les escoles la capacitat de dirigir els estudis i el professorat. Pel que fa a la recerca, definir sistemes d'acreditació clars i diferents als de les disciplines científiques i promoure grups de recerca d'expertesa múltiple que, en relació directa amb la pràctica, puguin respondre a la diversitat i a l'especificitat del mètode de recerca del projecte. En el cas espanyol, es posa de relleu la importància de recuperar la oportunitat parcialment perduda l'any 2013 d'incorporació real a l'Espai Europeu d'Educació Superior i d'aprofitar-la per reformar els camins d'accés a les professions del camp de l'edificació i el planejament, basades en el projecte.Aquest article és original. La seva recurrència a cites d'altres autors vol donar robustesa als arguments.

[es] Reflexionar sobre la adecuación de las escuelas de arquitectura a los retos actuales de la enseñanza y la innovación en el campo de conocimiento de los arquitectos. En especial, a la diversificación de las prácticas profesional de los arquitectos, generalistas o especializados, que son cada vez más heterogéneas y necesitan a menudo de conocimientos y habilidades transversales. Presentar el conjunto de aportaciones que contiene este número de ACE sobre Aprendizaje y Educación en Arquitectura.Comparar la arquitectura con otras profesiones que tienen unos métodos y contextos de investigación más establecidos, con aportaciones de autores de otros campos. Resituar la arquitectura entre las profesiones que tienen una "forma de pensar proyectiva". Reconsiderar el papel de la teoría en el campo de conocimiento de la arquitectura, desde la "crisis del movimiento moderno".Para flexibilizar la didáctica, hay que diferenciar claramente entre los estudios de grado y de máster, superar los efectos negativos de la excesiva parcelación en departamentos y devolver a las escuelas la capacidad de dirigir las estudios y el profesorado. En cuanto a la investigación, definir sistemas de acreditación claros y distintos a los de las disciplinas científicas y promover grupos de investigación de experiencia múltiple que, en relación directa con la práctica, puedan responder a la diversidad ya la especificidad del método de investigación del proyecto. En el caso español, se pone de relieve la importancia de recuperar la oportunidad parcialmente perdida en 2013 de incorporación real al Espacio Europeo de Educación Superior y de aprovecharla para reformar los caminos de acceso a las profesiones del campo de la edificación y el planeamiento, basadas en el proyecto. Este artículo es original. Su recurrencia a citas de otros autores quiere dar robustez a los argumentos.