[ca] Un dels reptes actuals per a la planificació urbana prové del procés d'urbanització accelerat. Mentre que les investigacions sobre vitalitat urbana en països desenvolupats centren les seves anàlisis en els beneficis de les ciutats compactes sobre les ciutats disperses i en com bregar amb el buidatge de les ciutats, als països en desenvolupament, l'estudi de la vitalitat urbana s'enfoca al dèficit d'infraestructures i serveis en contextos d'agudització de la desigualtat i la pobresa. En termes socials, lluny d'assolir el 11è Objectiu de Desenvolupament Sostenible de "ciutats i assentaments humans inclusius, assegurances, resilients i sostenibles", la persistent desigualtat s'ha cristal·litzat en territoris segregats, estigmatitzats, i privatitzats, que minen la possibilitat de garantir entorns viables per a la interacció. La notòria densificació, les transformacions del comerç, la pèrdua i la recuperació de la vida urbana després de les crisis socials i sanitàries, són part del complex context que emmarca aquest treball. La pregunta de recerca pretén indagar com influeix la vitalitat urbana en la promoció de la sustentabilitat social urbana. Després d'això, la finalitat és reflexionar sobre aquells grups de persones, activitats i interessos que enllacen les persones als seus territoris i les potencialitats que això pot portar a les seves vides quotidianes. Per tant, una major comprensió sobre el rol de la vitalitat urbana no només pot afavorir investigadors, sinó també planificadors, urbanistes i xarxes veïnals que considerin rellevant la cura dels vincles territorials. Aquesta tesi aborda com de satisfetes se senten les persones amb el seu barri, què els agrada i que no els agrada en sortir al carrer, a més de com experimenten temes com la seguretat, la sociabilitat, i sentir-se part del lloc on habiten. L'enfocament sobre les característiques de l'entorn construït i les activitats que es fan quotidianament permet visibilitzar com es construeixen ciutats i xarxes socials cuidadores. A través d'un enfocament mixt, durant el 2020 i el 2024, el procés de recerca ha combinat mètodes quantitatius i qualitatius. L'aproximació metodològica quantitativa s'ha realitzat sobre l'Àrea Metropolitana de Santiago i es va aprofundir qualitativament a les àrees amb més potencial per al desenvolupament de la vitalitat urbana: la comuna de Santiago. Les troballes sustenten la relació sinèrgica entre la vitalitat urbana i la sustentabilitat social, per la qual cosa és possible confirmar les hipòtesis de recerca, acotant que, en el cas de la seguretat, aquesta és un dels aspectes més importants que dóna forma a les dinàmiques i interaccions socials a Santiago de Xile, i que més que pensar en àrees vitals, convé pensar en moments de vitalitat, afegint el matís que suposen les múltiples interseccionalitats que entren en joc en experimentar la ciutat. En síntesi, les discussions plantegen la necessitat d'incorporar la idea de llindars per al desenvolupament de barris socialment sostenibles i promoure activitats per afavorir la cura col·lectiva. Aquesta tesi contribueix a una millor comprensió de la vitalitat urbana i la sustentabilitat social, tot destacant el benefici social que genera la presència de persones i activitats en diferents moments del dia, subratllant la rellevància de les activitats de permanència i l'apropiació de l'espai públic per enfortir la sustentabilitat social i contrarestar els sentiments de por i vulnerabilitat. Les conclusions tanquen amb reflexions útils per a investigadors, responsables polítics i urbanistes sobre el desafiament continu de les àrees vitals de Santiago per mantenir-se com a entorns de comunicació i interacció humana.

[en] One of the current challenges for urban planning is the accelerated process of urbanization. While research on urban vitality in developed countries focuses on the benefits of compact cities over sprawling ones and how to address urban depopulation, in developing countries, studies on urban vitality emphasize infrastructure and service deficits in contexts of deepening inequality and poverty. Socially, far from achieving the 11th Sustainable Development Goal of "inclusive, safe, resilient, and sustainable cities and human settlements," persistent inequality has materialized in segregated, stigmatized, and privatized territories, undermining the possibility of ensuring viable environments for human interaction, communication, coexistence in diversity, and cultural development. The significant densification of Santiago, transformations in commerce, and the loss and recovery of urban life following social and health crises frame this study. The research question seeks to explore how urban vitality influences the promotion of urban social sustainability. The goal is to reflect on the groups of people, activities, and interests that connect individuals to their territories and the potential benefits these connections can bring to their daily lives. Therefore, a greater understanding of the role of urban vitality in Santiago can benefit not only researchers but also planners, urbanists, and neighborhood networks concerned with strengthening territorial cohesion. This thesis examines how satisfied people feel with their neighborhood, what they like and dislike about their surroundings, and how they experience issues such as safety, sociability, and their sense of belonging to the places they inhabit. By focusing on the characteristics of the built environment and everyday activities, this study sheds light on how cities and social support networks are constructed. Using a mixed-methods approach, from 2020 to 2024, the research combined quantitative and qualitative methods, employing principal component analysis, ordinal regression models, multiple linear regression models, and photovoice analysis. The quantitative methodological approach was applied to the Santiago Metropolitan Area, with a qualitative focus on areas with the greatest potential for urban vitality development: the commune of Santiago. The findings provide support the research hypothesis of a synergistic relationship between urban vitality and social sustainability, noting that, in the case of security, this is one of the most important aspects that shapes social dynamics and interactions in Santiago de Chile. Rather than thinking about vital areas, it is better to think about moments of vitality within which multiple intersectionalities come into play and mediate how the city is experienced. In summary, the discussions raise the need to incorporate the idea of thresholds for the development of socially sustainable neighbourhoods and promote activities to foster collective care. This thesis contributes to a better understanding of urban vitality and social sustainability, emphasizing the social benefits generated by the presence of people and activities in public spaces at different times of the day, underlining the relevance of outdoor staying activities and the free appropriation of public space by citizens to strengthen social sustainability and counteract feelings of fear and vulnerability. The conclusions provide useful reflections for researchers, policymakers, and urban planners on the ongoing challenge for Santiago's vital areas to remain spaces of communication and human interaction.