[ca] Objectiu: Les xarxes de ciutats contemporànies continuen emancipant cap a territoris cada vegada més amplis mentre transformen els seus intersticis en mosaics heterogenis d'infraestructures, assentaments i espais oberts. L'equilibri territorial depèn en gran mesura del reconeixement d'aquests àmbits inevitables, on la forma urbana és menys sostenible i estructurada. Si bé hi ha una àmplia literatura dedicada a descriure aquest mitjà, trobem menys instruments d'anàlisi orientats a la seva lectura quantificada. L'objectiu d'aquest article és avaluar la contribució de les anomenades mesures de centralitat de manera aïllada, a partir de la simple observació dels resultats que generen. Es proposa la comarca del Vallès Oriental a la Regió Metropolitana de Barcelona com a cas d'estudi. Metodologia: Es planteja aplicar sistemàticament les mesures de centralitat reach, Closeness, betweennes i straigthness per a ràdios d'influència compresos entre els 300 i els 10.000 metres, prenent els punts mitjans dels segments entre interseccions de la xarxa viària no segregada com orígens i destinacions. Conclusions: La combinació de les mesures Closeness i betweenness permet identificar el pes relatiu dels assentaments i el conjunt d'esquelets viaris de suport associats a cada mode de locomoció -de la mobilitat a peu a la motorizada- respectivament. Així mateix, s'obté un mapa graduat de vocacions del territori, a punt per informar estratègies de transformació i fàcilment integrable amb altres caracteritzacions del territori. Originalitat: S'aposta per l'ús de la distància mètrica per establir la impedància entre orígens i destinacions, així com per definir els radis d'acció que prenen valors intencionadament associables a les categories habituals del repartiment modal dels viatges de proximitat.

[es] Objetivo: Las redes de ciudades contemporáneas continúan emancipándose hacia territorios cada vez más amplios mientras transforman sus intersticios en mosaicos heterogéneos de infraestructuras, asentamientos y espacios abiertos. El equilibrio territorial depende en gran medida del reconocimiento de estos ámbitos inevitables, donde la forma urbana es menos sostenible y estructurada. Si bien existe una amplia literatura dedicada a describir este medio, encontramos menos instrumentos de análisis orientados a su lectura cuantificada. El objetivo de este artículo es evaluar la contribución de las denominadas medidas de centralidad de manera aislada, a partir de la mera observación de los resultados que generan. Se propone la comarca del Valles Oriental en la Región Metropolitana de Barcelona como caso de estudio. Metodología: Se plantea aplicar sistemáticamente las medidas de centralidad reach, closeness, betweennes y straigthness para radios de influencia comprendidos entre los 300 y los 10.000 metros, tomando los puntos medios de los segmentos entre intersecciones de la red viaria no segregada como orígenes y destinos. Conclusiones: La combinación de las medidas closeness y betweenness permite identificar el peso relativo de los asentamientos y el conjunto de esqueletos viarios de soporte asociados a cada modo de locomoción –de la movilidad a pie a la motorizada– respectivamente. Asimismo, se obtiene un mapa graduado de vocaciones del territorio, listo para informar estrategias de transformación y fácilmente integrable con otras caracterizaciones del territorio. Originalidad: Se apuesta por el uso de la distancia métrica para establecer la impedancia entre orígenes y destinos, así como para definir los radios de acción que toman valores intencionadamente asociables a las categorías habituales del reparto modal de los viajes de proximidad.