[ca] La Relativitat General va predir l'existència d'ones gravitatòries l'any 1916. No obstant això, no va ser fins el 14 de setembre de 2015 que els interferòmetres LIGO van fer la primera detecció d'ones gravitatòries. Després de diverses anàlisis, es podria concloure que la font d'aquestes ones gravitatòries va ser la fusió d'un binari de forats negres, anomenat així per la seva data de detecció, GW150914. Fins a la data, aproximadament 100 deteccions han estat reclamades per la xarxa de dos interferòmetres LIGO i l'interferòmetre Virgo. Aquestes deteccions han estat possibles gràcies a l'augment de la sensibilitat dels detectors, fruit de diverses actualitzacions que han sofert els interferòmetres. Un dels principals culpables que compromet la sensibilitat és el soroll ambiental. Caracteritzar correctament aquests sorolls permet o bé restar-los de l'anàlisi o trobar possibles maneres de reduir-los. Un d'aquests sorolls és la llum dispersa, que es pot reduir utilitzant dispositius mecànics anomenats deflectors que absorbeixen aquesta llum. Aleshores, la llum dispersa absorbida es perd en la seva majoria. Tanmateix, la llum dispersa conté informació important sobre el dispersor. S'ha dissenyat un nou tipus de deflectors equipats amb fotodíodes per recuperar la informació de la llum dispersa que es perdia fins ara. Com a part de les actualitzacions de Advanced Virgo, aquests deflectors s'instal·laran al voltant de les masses de prova principals de l'interferòmetre. Les ones gravitacionals no només són sondes importants de cossos astrofísics asimètrics massius, sinó que també poden sondar models més enllà del model estàndard a l'Univers inicial. Es creu que aquests models cosmològics, juntament amb la contribució d'un gran nombre d'objectes astrofísics no resolts, com ara estrelles de neutrons binaris i forats negres, generen un fons d'ones gravitacionals. La detecció d'aquest fons proporcionaria informació essencial sobre l'Univers molt primerenc. Tanmateix, l'amplitud d'aquest fons és molt inferior a la de les ones gravitatòries procedents de fusions de forats negres binaris. Per tant, es realitza una correlació creuada entre les dades de diferents interferòmetres per intentar estimar l'amplitud del fons, tot i que la sensibilitat actual dels detectors terrestres d'ones gravitatòries encara no és suficient per fer una detecció. No obstant això, s'ha derivat un formalisme rigorós que permet limitar els models que descriuen el rerefons. Com s'ha esmentat anteriorment, el fons es modela com la superposició d'una contribució astrofísica i una cosmològica. Dues d'aquestes fonts cosmològiques són les transicions de fase de primer ordre i els forats negres primordials, que es poden limitar segons el formalisme esmentat anteriorment.

[es] La Relatividad General predijo la existencia de ondas gravitacionales en 1916. Sin embargo, no fue hasta el 14 de septiembre de 2015 que los interferómetros LIGO realizaron la primera detección de ondas gravitacionales. Después de varios análisis, se pudo concluir que la fuente de estas ondas gravitacionales fue la fusión de un binario de agujeros negros, llamado así por su fecha de detección, GW150914. Hasta la fecha, la red de dos interferómetros LIGO y el interferómetro Virgo han reclamado aproximadamente 100 detecciones. Estas detecciones han sido posibles gracias a la mayor sensibilidad de los detectores, resultado de varias actualizaciones que han sufrido los interferómetros. Uno de los principales culpables que compromete la sensibilidad es el ruido ambiental. La caracterización adecuada de estos ruidos permite sustraerlos del análisis o encontrar posibles formas de reducirlos. Uno de estos ruidos es la luz dispersa, que se puede reducir mediante el uso de dispositivos mecánicos llamados deflectores que absorben esta luz. La luz dispersada absorbida se pierde entonces en su mayor parte. Sin embargo, la luz dispersa contiene información importante sobre el dispersor. Se ha diseñado un nuevo tipo de deflectores equipados con fotodiodos para recuperar la información de la luz dispersa que se perdía hasta ahora. Como parte de las actualizaciones de Advanced Virgo, estos deflectores se instalarán alrededor de las principales masas de prueba del interferómetro. Las ondas gravitacionales no son solo pruebas importantes de cuerpos astrofísicos asimétricos masivos, sino que también pueden probar modelos más allá del modelo estándar en el Universo primitivo. Se cree que estos modelos cosmológicos, junto con la contribución de una gran cantidad de objetos astrofísicos no resueltos, como estrellas de neutrones binarias y agujeros negros, generan un fondo de ondas gravitacionales. La detección de este fondo proporcionaría información esencial sobre el Universo muy primitivo. Sin embargo, la amplitud de este fondo es mucho menor que la de las ondas gravitacionales que provienen de fusiones de agujeros negros binarios. Por lo tanto, se realiza una correlación cruzada entre los datos de diferentes interferómetros para intentar estimar la amplitud del fondo, aunque la sensibilidad actual de los detectores terrestres de ondas gravitacionales aún no es suficiente para realizar una detección. Sin embargo, se ha derivado un formalismo riguroso que permite restringir los modelos que describen el fondo. Como se mencionó anteriormente, el fondo se modela como la superposición de una contribución astrofísica y una cosmológica. Dos de estas fuentes cosmológicas son las transiciones de fase de primer orden y los agujeros negros primordiales, que pueden restringirse de acuerdo con el formalismo mencionado anteriormente.