[ca] Les autolesions en l'adolescència són un motiu de preocupació degut a l'augment de la seva prevalença i a la seva associació amb futurs intents de suïcidi. Els objectius d'aquest treball són: 1) revisar sistemàticament la literatura existent en referència als predictors, mediadors i moderadors prospectius d'Autolesions No Suïcides (NSSI) en adolescents de la població general, 2) examinar els correlats i els predictors d'autolesions després d'experimentar una agressió sexual en l'adolescència; 3) explorar el paper protector de les fortaleses percebudes front a l'ocurrència d'autolesions després d'una agressió sexual. Es van dur a terme tres estudis. L'estudi 1 va consistir en una revisió sistemàtica dels predictors longitudinals de NSSI en adolescents de la població general. Dos membres de l'equip van dur a terme una cerca independent en quatre bases de dades: Medline, PsycInfo, Embase i Web of Science. L'estudi 2 va consistir en un estudi prospectiu dut a terme a partir d'una mostra consecutiva d'adolescents que havien patit una agressió sexual i que van sol·licitar ajuda en els Havens (centres d'atenció a víctimes d'agressió sexual a Londres) durant 2 anys. Cent quaranta-un adolescents van ser reclutats i les dones que van completar la informació sobre les autolesions van ser incloses a l'estudi (n = 98). Es va recollir informació a T0 (4 setmanes de mitja després de l'agressió sexual) i a T1 (22 setmanes de mitja després de l'agressió). La informació es va recollir mitjançant una entrevista semiestructurada i qüestionaris validats. Es van dur a terme anàlisis bivariats i regressions logístiques. L'estudi 3 es va realitzar en la mateixa mostra que l'estudi 2, amb aquelles dones adolescents que van completar la informació d'autolesions i el Youth Strengths Inventory a T1, per tal d'avaluar les fortaleses percebudes (n = 63). Es va dur a terme un model de regressió logística, controlant variables rellevants. En l'estudi 1 es van trobar 39 estudis que complien amb els criteris d'inclusió. Les següents variables van mostrar capacitat de predir prospectivament NSSI: gènere femení, variables relacionades amb la família, victimització per iguals, depressió, historia de NSSI i autoconcepte. L'estudi 2 va mostrar una alta taxa d'autolesions tant abans (38,1%) com després (37, 8%) de l'agressió sexual. La història de disfunció familiar, símptomes depressius a T0 o a T1 i símptomes d'estrès posttraumàtic a T1 van estar associats amb autolesions a T1. Aquests efectes es van veure atenuats al controlar per altres variables, excepte en el cas de símptomes depressius a T0. A l'estudi 3, les fortaleses percebudes a T1 van estar associades amb una menor probabilitat d'autolesió després de l'agressió sexual, inclús després de controlar per símptomes depressius i posttraumàtics i per història d'autolesions. Els resultats apunten a factors de risc específics que haurien de ser valorats per a detectar aquells adolescents que presenten major risc tant en mostres comunitàries com en aquells que ha patit una agressió sexual. L'estudi 3 indica el potencial rol protector de les fortaleses percebudes. Els correlats d'autolesions (és a dir, psicopatologia, disfunció familiar, autoestima) haurien de ser abordats en programes d'intervenció per a prevenir la cronicitat.

[en] Self-harm in adolescence is a focus of concern given its increasing frequency and its association with future attempted and complete suicide. The main objective of this thesis is to review correlates and predictors of this behaviour in different samples of adolescents. The aims of this work are: 1) to systematically review the existing literature about prospective predictors, mediators and moderators of Nonsuicidal Self-injury (NSSI) in community adolescents, 2) to examine correlates and predictors of self-harm after experiencing sexual assault in adolescence, 3) to explore the protective role of self-perceived strengths on self-harm occurrence after sexual assault in adolescence. Three studies were carried out. Study 1 was a systematic review of longitudinal predictors of NSSI in community adolescents. Two members of the team carried out an independent search in four databases: Medline, PsycInfo, Embase and Web of Science. Quality of the studies was assessed by means of the New Castle Ottawa Quality Assessment Scale. Study 2 was a prospective study conducted in a consecutive sample of sexually assaulted adolescents who sought help at the Havens (Multiagency Sexual Assault Centres in London) over a period of two years. One hundred and forty-one young people were recruited at baseline and females who completed self-harm information were included in the study (n = 98). There was data collection at T0 (4 weeks on average post-assault) and T1 (22 weeks on average post-assault). Information was gathered by means of a semi-structured interview and validated questionnaires. Bivariate analyses and binary logistic regressions were conducted to ascertain correlates and predictors of self-harm. Study 3 was conducted in the same sample as Study 2, with those females who completed self-harm information at T0 and T1 the Youth Strengths Inventory at T1 to assess perceived strengths (n = 63). A logistic regression model was tested, controlling for other relevant variables. In Study 1, 39 studies were found matching inclusion criteria. The following variables were shown to prospectively predict NSSI: female gender, family-related variables, peer victimisation, depression, history of NSSI and self-concept. Studies analysing mediators and moderators, as well as protective factors, were scarce. Study 2 showed a high rate of self-harm both before (38.1%) and after (37.8%) sexual assault. History of family dysfunction, depressive symptoms at T0 or T1 and posttraumatic stress symptoms at T1 were associated with self-harm at T1. These effects were attenuated when adjusting for confounders, except for depressive symptoms at T0. In Study 3, perceived strengths at T1 were associated with less likelihood of engaging in self-harm after the assault, after controlling for concurrent depressive and PTSD symptoms and history of self-harm. Results point out to specific risk factors that should be assessed to detect the most at risk individuals both in community and assaulted samples of adolescents. Study 3 indicates the potential protective role of perceived strengths. Correlates of self-harm (e.g. psychopathology, family dysfunction, self-esteem) should be tackled in intervention programs to prevent chronic engagement in the behaviour.