[ca] Introducció: Les oclusions coronàries cròniques (OCC) són les lesions coronàries més complexes de tractar de forma percutània, encara que cada vegada la taxa d'èxit és més gran. Això no obstant, en el seguiment a llarg s'ha observat una taxa de reclusió significativa. Les armacons vasculars bioabsorbibles (AVB) que s'han utilitzat en diversos escenaris incloent-hi OCC, encara que l'evidència científica és escassa. Hipòtesi: - Els AVB a les OCC són una alternativa viable als stents metàl·lics amb diversos avantatges - En el seguiment a llarg (3 anys) i molt llarg termini (7 anys) la reabsorció completa de l'AVB corregeix mala aposició adquirida, permet la recuperació de la motilitat vascular, la remodelació positiva, i facilita l'avaluació mitjançant la tomografia computeritzada multitall ( TCMC). Objectius: Objectiu principal: investigar la factibilitat de la utilització dels AVB (Absorb™; Abbott Vascular, Santa Clara, CA, USA) a lesions coronàries complexes com l'OCC a molt llarg termini tant des del punt de vista clínic com la valoració multimodal per imatge i estudi funcional. Els objectius secundaris: 1. Valorar els resultats clínics a llarg i molt llarg termini després d'implantar l'AVB a OCC (als 3 i als 7 anys, respectivament). 2. Valorar la permeabilitat del segment tractat i el patró de remodelació als 3 anys mitjançant angiografia coronària, tomografia de coherència òptica (TCO) i als 7 anys mitjançant TCMC. Mètodes: L'assaig ABSORB-CTO va incloure de forma prospectiva, consecutiva 33 pacients amb OCC (35 lesions) durant el període 2013-2014 tractats mitjançant implant d'AVB Absorb. Es va fer el seguiment següent: 1) clínic als 6 mesos, i cada any fins als 7 anys; 2) angiogràfic i per TCO a l'any i als 3 anys; 3) per TCMC als 6 mesos i als 7 anys. Als 3 anys es va avaluar la funció endotelial mitjançant test d'acetilcolina i nitroglicerina. Resultats: 33 pacients amb 35 OCC van ser tractats amb èxit mitjançant angioplàstia amb AVB. La majoria van ser homes (84%), amb una edat mitjana de 61.0±9.7 anys. S'implantaren una mitjana de 2.16±0.9 AVB per lesió i una longitud d'AVB de 52.5±22.8 mm. Als 7 anys, la mortalitat global i cardiovascular va ser del 3%, la taxa de trombosi d'AVB del 3%, i la reclusió d'AVB de l'11.4%. Des del tercer al setè any cap pacient va experimentar esdeveniments coronaris isquèmics. Per angiografia, es va observar una pèrdua luminal tardana del diàmetre mínim del got de 0.23 ± 0.46 mm a l'any en comparació del resultat final després d'angioplàstia (p = 0.001) i un guany de 0.05 ± 0.29 mm entre el primer i tercer any (p = 0.220). La TCO va mostrar que el percentatge d'estenosi de l'àrea neoíntimal va progressar de l'11.45% als 12 mesos al 17.10% als 36 mesos (p<0.001) i l'àrea mitjana de l'AVB va augmentar als 12 (+12%; p<0.001 ) i als 36 mesos (+ 14.85%; p = 0.001). La majoria dels casos (69%) van respondre a estímuls vasomotors dependents/independents de l'endoteli. Al control per TCMC als 7 anys es va observar una reducció no significativa del diàmetre mínim dels segments prèviament tractats amb AVB Absorb i cap estenosi significativa o reoclusió. Conclusions: La recanalització amb èxit de l'OCC amb la implantació d'AVB s'associa a resultats clínics i d'imatge favorables i consistents a llarg termini. Tot i la restauració de la motilitat dels gots, les OCC tractades amb èxit romanen amb cert grau de disfunció endotelial. Els diferents mètodes d'imatge coronària són factibles i es poden reproduir en aquests tipus de stents.

[es] Introducción: Las oclusiones coronarias crónicas (OCC) son las lesiones coronarias más complejas de tratar de forma percutánea, aunque cada vez la tasa de éxito es mayor. No obstante, en le seguimiento a largo se ha observado una tasa de reoclusión significativa. Los armazones vasculares bioabsorbibles (AVB) que se han utilizado en varios escenarios incluyendo OCC, aunque la evidencia científica es escasa. Hipótesis: - Los AVB en las OCC son una alternativa viable a los stents metálicos con varias ventajas - En el seguimiento a largo (3 años) y muy largo plazo (7 años) la reabsorción completa del AVB corrige mala aposición adquirida, permite la recuperación de la motilidad vascular, la remodelación positiva, y facilita la evaluación mediante la tomografía computerizada multicorte (TCMC). Objetivos: Objetivo principal: investigar la factibilidad de la utilización de los AVB (Absorb™; Abbott Vascular, Santa Clara, CA, USA) en lesiones coronarias complejas como la OCC a muy largo plazo tanto desde el punto de vista clínico como la valoración multimodal por imagen y estudio funcional. Los objetivos secundarios: 1. Valorar los resultados clínicos a largo y muy largo plazo tras implante de AVB en OCC (a los 3 y a los 7 años, respectivamente). 2. Valorar la permeabilidad del segmento tratado y el patrón de remodelación a los 3 años mediante angiografía coronaria, tomografía de coherencia óptica (TCO) y a los 7 años mediante TCMC. Métodos: El ensayo ABSORB-CTO incluyó de forma prospectiva, consecutiva 33 pacientes con OCC (35 lesiones) durante el periodo 2013-2014 tratados mediante implante de AVB Absorb. Se realizó el siguiente seguimiento: 1) clínico a los 6 meses, y cada año hasta los 7 años; 2) angiográfico y por TCO al año y a los 3 años; 3) por TCMC a los 6 meses y a los 7 años. A los 3 años se evaluó la función endotelial mediante test de acetilcolina y nitroglicerina. Resultados: 33 pacientes con 35 OCC fueron tratados con éxito mediante angioplastia con AVB. La mayoría fueron hombres (84%), con una edad media de 61.0±9.7 años. Se implantaron una media de 2.16±0.9 AVB por lesión y una longitud de AVB de 52.5±22.8 mm. A los 7 años la mortalidad global y cardiovascular fue del 3%, la tasa de trombosis de AVB del 3%, y la reoclusión de AVB del 11.4%. Desde el tercer al séptimo año ningún paciente experimentó eventos coronarios isquémicos. Por angiografía, se observó una pérdida luminal tardía del diámetro mínimo del vaso de 0.23 ± 0.46 mm al año en comparación con el resultado final tras angioplastia (p = 0.001) y una ganancia de 0.05 ± 0.29 mm entre el primer y tercer año (p = 0.220). La TCO mostró que, el porcentaje de estenosis del área neoíntimal progresó del 11.45% a los 12 meses al 17.10% a los 36 meses (p <0.001) y el área media del AVB aumentó a los 12 (+ 12%; p <0.001) y a los 36 meses (+ 14.85%; p = 0.001). La mayoría de los casos (69%) respondieron a estímulos vasomotores dependientes/independientes del endotelio. En el control por TCMC a los 7 años se observó una reducción no significativa del diámetro mínimo de los segmentos previamente tratados con AVB Absorb y ninguna estenosis significativa o reoclusión. Conclusiones: La recanalización exitosa de la OCC con la implantación de AVB se asocia a resultados clínicos y de imagen favorables y consistentes a muy largo plazo. A pesar de la restauración de la motilidad de los vasos, las OCC tratadas con éxito permanecen con cierto grado de disfunción endotelial. Los diferentes métodos de imagen coronaria son factibles y reproducibles en estos tipos de stents.