[ca] Les iNKT son un subgrup de limfòcits T amb característiques que les situen a cavall entre el sistema immunitari innat i l'adquirit. Presenten un TCR invariant (en humans) o semi-invariant (en ratolí) que es capaç de conèixer l'αGC presentat a través de CD1d. Aquesta població també es capaç de reconèixer altres glicolípids presentats a través d'aquesta molècula presentadora, i segons les característiques que presenti l'antigen reconegut s'ha vist que les iNKT poden donar un espectre de respostes ampli. Aquesta versatilitat combinada amb la capacitat de modular la activitat del sistema immunitari de forma precoç, postula a aquesta població com a diana per a tractaments immunoestimuladors contra diverses patologies. En aquest estudi hem analitzat l'activitat de l'AC11, un anàleg aminociclitol de l'αGC que en estudis previs va demostrar ser capaç d'estimular les iNKT murines i humanes. S'ha valorat l'activitat d'aquest compost en comparació de l'agonista prototípic en models tumorals animals i la capacitat de generar una resposta immunitària específica combinant el nostre tractament amb antígens tumorals. Aquests assaigs han permès demostrar que el nostre compost es capaç d'induir una resposta immunitària específica contra les cèl·lules tumoral tant en mascles com en femelles en tots els models testats excepte en l'EG-7 en mascles, model en el que la combinació de l'AC11 amb els antígens tumorals no ha tingut cap efecte. A més, el nostre compost es capaç de controlar el creixement tumoral a llarg termini, com s'ha revelat amb el seguiment del creixement dels tumors. La causa més probable de la manca de resultats en el model EG-7 en mascles pot ser adduïda a que el nostre compost estimula a les iNKT a una producció d'INFγ, ruta de senyalització que veu la seva activitat reduïda en mascles degut a que es en part depenent d'estrògens. En assaigs funcionals també s'ha posat de manifest aquest mateix efecte, podent-se observar en mascles només una estimulació en el lloc d'inoculació del tractament, mentre que en femelles es detecta efectes del nostre compost en tots els òrgans analitzats. Col·lateralment als nostres objectius, al analitzar l'efecte del nostre tractament sobre dues línies de melanoma teòricament homòlogues (B16-F10 i B16-F10-OVA), s'ha detectat una conducta sensiblement diferent entre elles, pel qual s'ha arribat a la deducció que tot i ser dues línies emparentades filogenèticament, ja que la línia B16-F10-OVA deriva de la línia B16-F10, no cursen malalties amb cinètiques similars i per tant no es pot fer una comparació directe entre elles. Durant el transcurs dels nostres estudis sorgí l'oportunitat de testar uns altres anàlegs de l'agonista prototípic, denominats XZ, els quals han demostrat estimular iNKT humanes in vitro. En assaigs funcionals en ratolí, nomes l'XZ11 ha estat capaç de generar una resposta immunitària en els animals, tot i que aquesta dista d'estar als nivells de les respostes generades amb l'AC11 a dosis varies vegades menors. Amb aquests resultats, es pot concloure que l'AC11 es capaç d'induir una resposta citotòxica antigen específica i sostinguda en el temps de forma eficaç, fet que el postula com un possible candidat per a tractaments antitumorals en un futur.

[en] iNKT are a lymphocyte population between innate and specific immune systems. They are defined by the expression of TCR receptor that is invariant (humans) or semi-invariant (mouse), which is capable to recognize αGC presented by CD1d. Although this definition, they can recognize other glycolipids presented by CD1d, and the characteristics of this molecules can drive iNKT to a wide range of immunostimulatory activities. That functional flexibility combined with the capacity to stimulate quickly both innate and specific immune responses make this population a great target to be used in immunostimulatory therapies against several pathologies. In this study we have analyzed the activity of AC11, an αGC analogue that in our previous research has shown that is able to stimulate iNKT cells both murine and human. We evaluated both glycolipids in tumoral animal models and their ability to induce a specific antitumoral response with the combination of this molecules and tumoral antigens. Our experiments have shown that AC11 can induce a specific immune response in both sexes in all animal models used, except for the EG-7 model in males, where the combination of AC11 with our compound had no effect. Another interesting result is that our analogue allows to have a log term tumor control. The lack of results in EG-7 model in males could be due to AC11 induces a IFNγ production to stimulate the immune system, and this signaling path has a decreased activity in males because is estrogen-related. Functional assays with our compounds also revealed this effect, because in males we can only detect an immune activation in peritoneum, where we inoculated the analogues, instead of the large activation of all the immune system in different organs that is detected in females. Analyzing our results, we discovered that the two melanoma lines we used (B16-F10 and B16-F10-OVA), that are often used as homologous lines, had growth kinetics noticeably different. This means that despite the fact those are phylogenetic related cell lines (B16-F10-OVA is derived from B16-F10 cell line), they can't be used as homologous cell lines, so they can't be directly compared. During our experiments, we had the chance to test other αGC analogues, called XZ, which have the capacity to stimulate human iNKT in vitro. Our assays have shown that in mouse, only XZ11 is able to induce an immune response, and even that result is far away to the stimulation produced with our compound with doses some times lower. Taking all these results together, we can conclude that AC11 is capable to induce a strong cytotoxic response antigen specific which last in time efficiently. This postulates our analogue as a candidate to the development of future antitumoral treatments.