BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] En aquest article es proposaran dues maneres d'exercir la crítica com a sabotatge, expressió encunyada recentment per Manuel Asensi, la incidència de la qual ens porta a plantejar una nova episteme. Així doncs, s'hi analitzaran aquells conceptes que el teòric estableix en un dels seus primers treballs i se'ls farà dialogar amb alguns textos de caire assagístic que Luisa Valenzuela va reunir en un llibre de reflexions personals i teòriques.

[eu] Artikulu honetan kritika sabotaje gisa erabiltzeko bi modu azalduko ditugu. "Kritika sabotaje gisa" esaldia duela gutxi Manuel Asensik sortutakoa da, eta hark egun duen eraginak episteme berri bat planteatzera gakartza. Beraz, teorialariak haren lehen lanetako batean aurkezten dituen kontzeptuak aztertuko ditugu, eta Luisa Valenzuelak hausnarketa pertsonal eta teorikoak biltzeko idatzi zuen liburuko saiakera testuekin bateratzen saiatuko gara.
[ca] El nostre objectiu és presentar els estudis sobre la censura a l'activitat teatral de grups d'artistes amateurs de la ciutat de São Paulo, Brasil, a partir dels documents oficials de la censura a les activitats culturals, durant el període entre el 1920 i el 1970. Avui dia, aquests processos estan dipositats a l'Arxiu Miroel Silveira de la Biblioteca de l'Escola de Comunicacions i Arts de la Universitat de São Paulo i formen el conjunt de documents estudiats pel Nucli d'Investigació, Comunicació i Censura, amb el suport de l'agència de foment de la investigació Fapesp.

[eu] Gure lanaren helburua da São Pauloko talde amateurren antzerki-jardueraren gaineko zentsurari buruzko ikerketak aurkeztea, 1920tik 1970era bitarteko kultur-ekintzen gaineko zentsurari buruzko dokumentu ofizialetatik abiatuta. Prozesu hauek egun São Pauloko Unibertsitateko Komunikazio eta Arteen Eskolako Liburutegiko Miroel Silveira Artxiboan daude, eta Komunikazioa eta Zentsura Ikerketa-Taldearen azterketen oinarri dira. Ikerketa-talde hau Fapesp ikerketaren sustapenerako agentziaren laguntzarekin aritzen da.
[ca] Aquest article explora la història actual de l'evolució del museu de l'ESMA i exposa que el treball de memòria col·lectiva intrínsec i conflictiu implicat es caracteritza pels desitjos en conflicte per recordar i oblidar arrelats a l'Esma, un espai públic, físic i visible.

[eu] Artikulu honetan abian den ESMA museoaren garapena aztertzen da. Ematen den oroimen kolektibo eta norberarenaren eratze lana, nazioaren gogoratu eta ahazteko desira kontrajarriek, ESMAren espazio fisiko, ikusgai, eta publikoan sustraiturik daudenak, karakterizatzen dutela defendatuz.
[ca] L'objectiu d'aquest treball és mostrar, a partir del cas pràctic de l'obra de Francis Ponge, com el subjecte líric d'una producció deliberadament no subjectivista pot construir-se, precisament, per l'absència d'aquest subjecte i en oposició a l'objecte que recrea, perquè en ser la desaparició del subjecte una estratègia retòrica per a manifestar l'objecte, els trets lingüístics i la pròpia intencionalitat comunicativa dels textos no fan sinó definir el subjecte en qüestió. En el cas de l'obra de Francis Ponge, el subjecte líric coincideix amb el subjecte històric Francis Ponge, però amb independència d'aquest fet, i per tant el que reivindica aquest treball és que no hi ha res objectiu en la llengua, com tampoc no ho és la realitat representada, perquè tot objecte pressuposa un subjecte.

[eu] Lan honek Francis Pongeren lana abiapuntutzat hartzen du; berez subjetibista ez den lan batean, subjektu lirikoa subjektu hori ez dagoenean nola eraiki daitekeen erakustea du helburu, birsortzen duen objektuaren aurka eraikitzen delako. Egiaz, subjektuaren desagerpena objektua nabarmentzeko erretorika-estrategia da, eta bai hizkuntza-ezaugarriek bai testuen asmo komunikatzaileak subjektu hori definitu besterik ez dute egiten. Pongeren lanaren kasuan, subjektu lirikoak bat egiten du Francis Ponge subjektu historikoarekin, baina hori gorabehera, lanak hauxe aldarrikatu nahi du: hizkuntzan ezer ez da objektiboa, irudikatzen duen errealitatea objektiboa ez den bezala. Izan ere, edozein objektuk subjektua suposatzen baitu.
[ca] Pablo Palacio, escriptor equatorià de la segona dècada del segle passat, es va encarregar de construir en els seus relats un catàleg de cossos rars amb sexualitats ambigües i inquietants que s'allunyen del cànon andí al que ell pertany. No obstant això, una de les qüestions que més crida l'atenció és que diversos d'aquests cossos són disciplinats per certs discursos de poder d'una manera violenta. Aquest treball explora des de la teoria literària aquestes vexacions prenent en consideració la violència sobre les identitats de dones i homosexuals en dos dels seus relats, i indaga sobre qüestions com l'economia de la representació, la violència, la seva relació amb el text literari i la vulnerabilitat, com a requisit sine qua non de les vexacions, en certs cossos a la zona dels Andes.

[eu] Pablo Palacio, joan den mendeko bigarren hamarkadako idazle ekuadortarra, bere ipuinetan gorputz arraroen katalogo bat egiteaz arduratu zen: sexualitate anbiguo eta artegagarridun gorputzak, berari legokiokeen Andeetako kanonetik aldentzen direnak. Hala ere, deigarrien suertatzen den auzietako bat zera da, gorputz horietako batzuk boterearen zenbait diskurtsoen aldetik modu bortitz batean diziplinatzen direla. Lan honek literaturaren teoriatik aztertzen ditu aipatu irainak, idazlearen bi ipuinetan emakumeen eta homosexualen identitatearen kontra jazotzen den biolentzia kontutan hartuz. Era berean, errepresentazioaren ekonomia, biolentzia, honek testu literarioarekiko duen erlazioa edota zaurgarritasuna (irainaren sine qua non ezaugarria den heinean) bezalako gaiak aztertzen ditu, betiere Andeetako hainbat gorputzen erreferentzia mantenduz.
[ca] L'espectacle Hnuy illa (2008), coproducció de Kukai-Tanttaka, es va articular en la intersecció entre dansa i poesia. Aquest espectacle de dansa es basa en l'imaginari poètic de l'escriptor basc Joseba Sarrionandia. Considerem que aquesta transferència cultural del text poètic al text coreogràfic ens ofereix un marc interpretatiu idoni per a la reflexió sobre les representacions del cos i de la veu. Com es presenta i es representa el cos en el text poètic? Com es presenta i representa la veu en el text coreogràfic? Com es transfereix aquesta presència i representació corporal a la dansa?

[eu] Hnuy illa (2008) ikuskizuna, Kukai-Tanttakaren koprodukzioa, dantzaren eta poesiaren arteko elkargunean artikulatu zen. Joseba Sarrionandia idazle euskaldunaren imajinario poetikoan oinarrituta dago dantza ikuskizun hau. Gure ustez, testu poetikotik testu koreografikora egiten den transferentzia kultural honek interpretaziozko marko egokia eskaintzen digu gorputzaren eta ahotsaren irudikatzeen inguruan hausnartzeko. Zein modutan agertzen eta irudikatzen da gorputza testu poetikoan? Zein modutan agertzen eta irudikatzen da ahotsa testu koreografikoan? Zein modutan eramaten da gorputzaren presentzia eta irudikapen hori dantzara?
[ca] Aquest article se centra en l'anàlisi de les causes, els actors principals i les conseqüències de la polèmica crítica que es va iniciar a la revista barcelonina Destino al juny de 1959 sobre la situació del teatre català: les causes de la seva decadència, les possibles solucions, les seves necessitats, etc. El debat es va prolongar durant sis mesos i, després del primer article del director de Destino, Néstor Luján, hi van intervenir nombroses personalitats de l'escena catalana com Josep Maria de Sagarra, Joan Oliver i Frederic Roda, i del món cultural barceloní com l'editor Jaume Aymà.

[eu] 1959an Bartzelonako Destino aldizkarian antzerki katalanaren inguruan sortutako kritika polemikoaren kausak, antzezle printzipalak eta ondorioak aztertzen dira artikulu honetan. Aldizkarian antzerki katalanaren dekadentziaren arrazoiak, soluzio posibleak, beharrak, etab. aipatzen ziren. Eztabaida sei hilabetez luzatu zen eta, Néstor Luján, Destino-ko zuzendariaren lehen artikuluaren ondoren, Josep Maria de Sagarra, Joan Oliver eta Frederic Roda bezalako eszena katalaneko pertsona ospetsu ugarik esku hartu zuten, baita Bartzelonako kultura arloko Jaume Aymà editoreak ere.
[ca] Aquest article vol explorar la possibilitat, així com la impossibilitat de representació de jianghu (??), terme xinès aparentment intraduïble que significa, literalment, "rius i llacs". L'article analitza la seva evolució cap a una entitat quasi orgànica en ella mateixa, que es projecta des del camp de la literatura i el cinema xinesos cap a un ús quotidià del terme, dins de l'argot i les expressions idiomàtiques. Observant la traducció del terme d'una llengua a una altra, d'un context antic a un context postmodern i d'una generació a una altra, aquest article vol examinar el procés d'adaptació i traducció més enllà del camp de la lingüística, situant-se dins de l'àmbit dels estudis literaris, cinematogràfics i culturals. Finalment, l'article proposa, a partir del procés de traducció, adaptació i conceptualització de jianghu, la possibilitat de considerar-lo una manifestació del concepte derridià de "suplementarietat".

[eu] Artikulu honek itzulezina omen den termino bat adierazteko posibilatea edo ezintasuna ikertzea du helburu, jianghu terminoa alegia, txineraz hitzez hitz "ibaiak eta lakuak" esan nahi duena. Artikuluan zehar terminoa bere baitango entitate organiko bat bailitzan nola eboluzionatu duen aurkezten da. Izan ere, txinatar literatura eta zinematik eguneroko hizkuntzako argot eta esamoldeetara hedatu da. Terminoa hizkuntza batetik bestera, antzinako testuingurutik testuinguru (post)modernora eta, are gehiago, belaunaldi batetik bestera itzultzeko moduari erreparatuta, artikuluak moldaketa eta itzulpen prozesua ikertzen du eremu linguistikoaz haratago, literatura, kultura eta zine ikasketen arloei begira. Horrez gain, jianghu terminoaren itzulpen, moldatze eta iruditze prozesua Derridak aurkeztutako "osagarritasuna" kontzeptuaren adierazpentzat har daitekeela azaltzen da.
[ca] A la darrera dècada s'han consolidat a Espanya nous estils culturals amb els quals representar el passat recent, en estreta relació amb l'emergència dels debats a l'entorn de l'anomenada memòria històrica i amb el desenvolupament contemporani de les indústries culturals. Aquests estils han arribat a estandarditzar una sèrie de procediments de composició i efectes textuals que permeten que el públic els identifiqui amb les estètiques de la memòria. El testimoni, com a forma paraliterària i discurs cívic, ha assolit un lloc d'excepció en aquesta estandardització de les estètiques de la memòria, però el seu ús mecanitzat ha privilegiat la seva rendibilitat dramàtica sobre el seu potencial crític.

[eu] Hurbileko iragana irudikatzeko orduan, kultura estilo berriek indarra hartu dute Espainian azken hamarkadan. Estilo horiek oso lotuta daude memoria historikoa izenekoaren inguruko eztabaiden azaleratzearekin, baita kultura industrien egungo garapenarekin ere. Bestalde, estilo horiek estandarizatu egin dituzte zenbait konposizio prozedura eta efektu testual, eta horri esker publikoak memoriaren estetikarekin identifikatzen ditu. Testigantzek (paraliteratura eta hitzaldi zibiko gisa) aparteko lekua lortu dute memoriaren estetikaren estandarizazioari dagokionez, baina haien erabilera mekanizatuak errentagarritasun dramatikoa potentzial kritikoaren gainetik jarri du.
[ca] Aquest treball explora la idea de métissage - un tipus d'intertextualitat - tal com ha teoritzat Françoise Lionnet (1989), mitjançant la lectura minuciosa de Le Cow-boy (1983), una novel·la autobiogràfica de Djanet Lachmet sobre la revolució algeriana (1954-1962). Lionnet (1989) descriu el métissage com un teixit de tradicions per reintroduir els costums criolls orals i per reevaluar els conceptes occidentals rebuts. El terme enllaça qüestions de raça, de política, de lectura i d'escriptura. Escrita com una autobiografia, Le Cow-boy de Lachmet és la història de la Lallia, una noia que creix durant la lluita per l'alliberació algeriana dels anys 50 i 60. Tot fent una crítica del métissage i un estudi de la seva possible manifestació a la novel·la, pregunto si l'autobiografia - en aquest cas - és una estratègia que obre espais ambigus de possibilitats on un subjecte d'una història violenta i un agent del discurs es podrien relacionar; on nous modes d'interacció entre qüestions personals i polítiques es podrien explorar de manera significativa.

[eu] Artikulu honek Françoise Lionnet-en (1989) métissage -intertestualitate modu bat- kontzeptua aztertzea du helburu, eta horretarako Djanet Lachmet-ek Aljeriako Iraultzari (1954-1962) buruz idatzi zuen Le Cow-boy (1983) eleberri autobiografikotik abiatuko naiz. Lionneten (1989) ustez, métissage tradizio-multzo testual baten antzekoa da, ahozko usadio kreolak berriro txertatzeko eta mendebaldeko kontzeptuei buruz beste behin hausnartzeko. Terminoak tentu handiz lotzen ditu arraza, politika, irakurketa eta idazketarekin zerikusia duten kontuak. "Biografia" gisa deskribatu dutela, Lachmeten Le Cow-boy eleberriak Lallia-ren istorioa kontatzen digu, berrogeita hamarreko eta hirurogeiko hamarkadetan Aljeriako askatasun-borroken testuinguruan hazi zen neska gazte batena. Métissage-aren kritika eta hark eleberrian duen zilegizko presentzia aztertzeaz batera, nire buruari galdetzen diot biografiak idaztea ez ote den -kasu honetan- aukerazko espazio anbiguoak ahalbidetzen dituen amarru modukoa, non historia bortitzeko ikergai baten eta elkarrizketa-agente baten arteko elkarreragina gertatzen den, non ezaugarri pertsonal eta politikoen arteko interakzio modu berriak zentzu handiz azter daitezkeen.
[ca] Pablo Palacio, escriptor equatorià de la segona dècada del segle passat, es va encarregar de construir en els seus relats un catàleg de cossos rars amb sexualitats ambigúes i inquietants que s'allunyen del cànon andí al que ell pertany. No obstant això, una de les qüestions que més crida l'atenció és que diversos d'aquests cossos són disciplinats per certs discursos de poder d'una manera violenta. Aquest treball explora des de la teoria literària aquestes vexacions prenent en consideració la violència sobre les identitats de dones i homosexuals en dues dels seus relats, i indaga sobre qüestions com l'economia de la representació, la violència, la seva relació amb el text literari i la vulnerabilitat, com a requisit sine qua non de les vexacions, en certs cossos a la zona dels Andes.

[eu] Pablo Palacio, joan den mendeko bigarren hamarkadako idazle ekuadortarra, bere ipuinetan gorputz arraroen katalogo bat egiteaz arduratu zen: sexualitate anbiguo eta artegagarridun gorputzak, berari legokiokeen Andeetako kanonetik aldentzen direnak. Hala ere, deigarrien suertatzen den auzietako bat zera da, gorputz horietako batzuk boterearen zenbait diskurtsoen aldetik modu bortitz batean diziplinatzen direla. Lan honek literaturaren teoriatik aztertzen ditu aipatu irainak, idazlearen bi ipuinetan emakumeen eta homosexualen identitatearen kontra jazotzen den biolentzia kontutan hartuz. Era berean, errepresentazioaren ekonomia, biolentzia, honek testu literarioarekiko duen erlazioa edota zaurgarritasuna (irainaren sine qua non ezaugarria den heinean) bezalako gaiak aztertzen ditu, betiere Andeetako hainbat gorputzen erreferentzia mantenduz.
[ca] Aquest article postula la possibilitat de precisar un lloc d'arrelament entre les dones escriptores des de la condició d'exili en la formulació escriptuària. La condició d'exili (interior o exterior), soferta al llarg de la segona meitat del segle XX per raons polítiques entre els intel·lectuals argentins, és més densa en el cas de les dones que escriuen. Condició que es pot rastrejar formalment a les escriptures, les dones observades en aquest plantejament, Tununa Mercado i María Negroni, aconsegueixen fer i fer-se un lloc des d'eixa coordenada aportant una altra manera de fer literatura. En aquest article es donarà compte d'eixe lloc partint de dues de les novel·les de les autores: Yo nunca te prometí la eternidad (2005) i La Anunciación (2007), respectivament.

[eu] Artikulu honek erbestealditik idazten duten emakumeentzat idazketa-formulazioan sustraitze-toki bat zehazteko aukera defendatzen du. XX. mendearen bigarren erdialdean, arrazoi politikoak zirela eta, Argentinako intelektualek jasandako erbestealdia (barnekoa zein kanpokoa) larriagoa izan zen emakumezko idazleen artean. Emakume horien idazketetan formalki ikus daiteke erbesteratuak izatearen arrastoa. Lan honetan aztertutako emakumeek, Tutuna Mercadok eta María Negronik, bizitzan beren tokia topatzea lortzen dute eta literatura egiteko beste modu bat eskaintzen digute. Artikulu honetan, toki horren berri emango dugu haien bi eleberri oinarri hartuta: Yo nunca te prometí la eternidad (2005) eta La Anunciación (2007), hurrenez hurren.
[ca] En aquest treball s'observarà com l'obra de l'autora irlandesa Marian Keyes està influenciada, i n'és representativa, pel lloc que ocupen les dones a Irlanda quant a les qüestions històriques, els valors socials i els afers legals. Es discutiran dos temes principals que han afectat les dones en la societat irlandesa: la família i el cos femení. En tractar com aquestes qüestions han estat vistes tradicionalment en la societat irlandesa, aquest article demostrarà que les novel·les de Keyes ofereixen una reminiscència -un record- de com les vides de les dones irlandeses van ser reprimides pels valors patriarcals en un temps passat, i com les dones contemporànies encara, fins a cert punt, experimenten els efectes -les restriccions- d'aquestes actituds.

[eu] Artikulu honek Irlandan emakumeen tokiak zenbaterainoko eragina izan duen aztertuko du Marian Keyes idazle irlandarraren lanean eta zenbateraino den haren ordezkari, auzi historiko, giza-balore eta legezko kontuetan. Bada, Irlandako gizartean emakumeak eragin dituen bi arlo nagusi aztertuko ditu: familia eta emakumearen gorputza. Kontu hauek guztiak irlandar gizartean tradizioz nola bideratu ohi ziren aztertzerakoan, artikulu honek azaleratuko digu nola Keyes-en eleberriek kontzientzia bat erakusten duten -memoria bat-, behinola irlandar emakumeen bizitza balore patriarkalek itotzen zutenekoa, eta nola egungo emakumeak oraindik orain ere, nolerebait, jokamolde haien ondorenak -hesiak- pairatzen ari diren.
[ca] L'objectiu d'aquest treball és reunir els sufixos que s'adhereixen als diferents sintagmes per descriure la seva forma i ús. Partint des d'una característica comuna de l'euskera i el coreà, l'aglutinació, es presenten les característiques lingüístiques necessàries de tots dos idiomes per entrar a la descripció dels diferents sufixos amb un mínim coneixement. Aquestes característiques intrínseques a cada llengua ens conduiran a la descoberta de processos de construcció gramatical propis per a cada llengua. En ser els sufixos elements que funcionen en relació, adherits, a altres elements de l'oració, les diferents relacions gramaticals també són objecte d'estudi.

[eu] Lan honen helburua sintagma ezberdinei atxikitzen zaizkien atzizkiak batu eta hauen erabilera eta eginkizuna deskribatzea da. Euskera eta koreeraren ezaugarri komun bat abiapuntu hartuta, aglutinazio edo eransketa, bi hizkuntza hauei buruz beharrezko ezaugarri linguistikoak azaltzen dira, atzizkien deskribapenerako oinarri gisa balio dezan. Hizkuntza bakoitzaren ezaugarri propioek eraikitze gramatikalen prozesu ezberdinak aurkitzera eramango gaituzte. Atzizkiak perpauseko beste elementuei atxikiz, itsatsirik jarduten dutenez, erlazio gramatikal ezberdinen ikerketa helburu da.
[ca] Aquesta investigació forma part del projecte "Sensibilització en igualtat de gènere i diversitat sexual mitjançant intervencions artístiques en contextos universitaris" (GV/2020/069). L'objectiu és reflexionar a partir de pràctiques artístiques, elaborant dissenys gràfics, tot incorporant qüestions d'educació en disseny des del taller de gràfica. Es presenta l'estudi de cas d'una intervenció als espais universitaris, ana-litzant el taller impartit a grups d'alumnat, fent servir instruments d'avaluació com diagnòstics, grups focals i treball creatiu, formant mestres conscients del respecte a la diversitat sexual i l'educació inclusiva. Entre els resultats, destacar la utilització del disseny en la formació de professorat, qüestionant estereotips socials.

[eu] Ikerketa hau "Sentsibilizazioa genero berdintasunean eta sexu aniztasunaren arintzea esku hartze artistikoen unibertsitate testuinguruetan" (GV / 2020/069) proiektuaren barruan kokatu zen. Helburua praktika artistikoen oinarrian hausnartzea da, diseinu grafikoak landuz, tailer grafikoen diseinuetan hezkuntzako galderak sartuz. Esku-hartze kasuen azterketa aurkezten ari da unibertsitateko espazioetara, ikasle taldeei emandako tailerra aztertzen du, ebaluazio tresnak eskaintzen ditu diagnostikoekin, talde fokalak eta sormeneko prestakuntza, sexu aniztasunarekiko errespetuaren kontzienteak eta heziketa inklusiboa. Emaitzen artean, azpimarratzekoa da diseinuen erabilera irakasleen prestakuntzan, gizarte estereotipoen aurka dagoena.Sexu aniztasunaz sentsibilizatzeko diseinua
[ca] En les narracions de guerra d'Assia Djebar la veu i les experiències de les dones són el centre de la narració, en contrast amb les narracions masculines tradicionals centrades en la guerra i els conflictes. A L'Amour, la fantasia hi ha diverses protagonistes femenines, supervivents de la guerra d'independència, que, a través de la narració de relats presenten perspectives canviants i una multiplicitat de veus que desafien les versions històriques monològiques. Mitjançant la unió de fragments de les identitats individuals, perdudes i oblidades per la història, l'escriptora forja la identitat col·lectiva, centrant-se en els aspectes comuns, més que no en els privats, de la memòria. L'article posa en relleu la naturalesa específica de gènere de les memòries de guerra; examina el paper de la narrativa com a mitjà per contrarestar les deficiències de la memòria i per combatre l'amnèsia històrica. Tot centrant-se en la idea que la memòria construeix la identitat, l'article investiga fins a quin punt una memòria de gènere de la guerra pot contribuir a la formació de la identitat col·lectiva, tenint en compte la interdependència, però també la dissonància entre l'oralitat i el text.

[eu] Emakumeen ahotsa eta bizipenak dira Assia Djebar-en gerra-narratiben muina, gizonak protagonistatzat hartzen zituzten gerra narratiba tradizionaletan ez bezala. Fantasia, an Algerian Cavalcade liburuan hainbat emakume protagonista daude. Emakume horiek bizirik irten ziren Independentzia gerratik eta beren esperientzia kontatuz, ikuspuntu desberdinak adierazi dituzte, baita bertsio historiko monologikoen aurkako hainbat ahots ere. Historiak galdutako eta ahaztutako norbanakoen identitateen zatiak batzen ditu idazleak, talde-identitatea osatzeko, eta talde-memoria azpimarratzen du norbanakoena azpimarratu beharrean. Artikuluak gerra-memorien genero izaera nabarmentzen du. Narratibaren rola aztertzen du, memoriaren gabeziak kontatzeko eta amnesia historikoari aurre egiteko tresna gisa. Ideia nagusia memoriak identitatea osatzen duela dela kontuan hartuz, artikuluak aztertzen du generodun gerra-memoria batek noraino baldintza dezakeen talde identitatearen osaera, eta horretarako, aintzat hartzen ditu ahozkotasunaren eta testualitatearen elkarrekiko mendekotasuna eta desadostasuna.