BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] La tuberculosi és una de les malalties amb majors taxes de mortalitat a Espanya a gran part del segle XX i que més ha perdurat fins a aconseguir reduir la seva incidència. Durant el primer franquisme va ser la primera causa de mortalitat de la població espanyola. Ni tan sols els esforços per augmentar el nombre de sanatoris del "Patronato Nacional Antituberculoso" va aconseguir que la mortalitat per aquesta causa disminuís. El canvi de tendència va venir de la mà d'altres factors, com ara la introducció al país de l'estreptomicina, un antibiòtic molt costós d'aconseguir durant els primers anys de la dictadura o la introducció de campanyes d'higiene i vacunació. L'últim esforç del franquisme per frenar aquesta malaltia va ser la creació del "Plan Nacional de Erradicación de la Tuberculosis", els resultats del qual són qüestionables. L'objectiu d'aquest treball és incidir en la quantificació i l'evolució dels sanatoris del Pla Nacional, dibuixar el seu paper en l'estratègia de lluita antituberculosa en aquest període i analitzar-ne la decadència i el canvi de funcionalitat de molts en els últims anys del franquisme.

[es] La tuberculosis es una de las enfermedades con mayores tasas de mortalidad en España en gran parte del siglo XX y que más ha perdurado hasta conseguir reducir su incidencia. Durante el primer franquismo fue la primera causa de mortalidad de la población española. Ni siquiera los esfuerzos por aumentar el número de sanatorios del Patronato Nacional Antituberculoso consiguió que la mortalidad por esta causa disminuyese. El cambio de tendencia vino de la mano de otros factores, como la introducción en el país de la estreptomicina, un antibiótico muy costoso de conseguir durante los primeros años de la dictadura o la introducción de campañas de higiene y vacunación. El último esfuerzo del franquismo para frenar esta enfermedad fue la creación del Plan Nacional de Erradicación de la Tuberculosis, cuyos resultados son cuestionables. El objetivo de este trabajo es incidir en la cuantificación y evolución de los sanatorios del Plan Nacional, dibujar su papel en la estrategia de lucha antituberculosa en este periodo y analizar su decadencia y cambio de funcionalidad de muchos de ellos en los últimos años del franquismo.
[ca] L'experiència que es presenta es desenvolupa a l'Escola d'Infermeria i Podologia de la Universitat de Barcelona. Des del 2003 i fins a l'actualitat, organitzo l'assignatura de fonaments d'infermeria amb portafoli o carpeta d'aprenentatge (CA) en un grup de docència d'infermeria, l'assignatura és troncal, de primer semestre i se li assignen 13,5 crèdits. La millora docent ve donada per la creença que el canvi en l'avaluació, entesa com a essencial en el model d'ensenyament, comporta un canvi en l'aprenentatge així com en la seva percepció i en les relacions que s'estableixen a l'aula. És així com es pretén passar d'un paradigma docent estàndard a un de reflexiu i crític. En l'article se situa l'assignatura en l'ensenyament, es fa una argumentació teòrica del per què del canvi i l'elecció de la CA, es descriu l'organització de l'assignatura amb CA i les característiques, per acabar fent una anàlisi reflexiva dels avantatges i les dificultats d'un canvi aïllat en una institució tradicional.

[es] La experiencia que se presenta se desarrolla en la Escuela de Enfermería y Podología de la Universidad de Barcelona. Desde el 2003 y hasta la actualidad, organizo la asignatura de fundamentos de enfermería con portafolio o carpeta de aprendizaje (CA) en un grupo de docencia de enfermería, la asignatura es troncal, de primer semestre y se le asignan 13,5 créditos. La mejora docente viene dada por la creencia que el cambio en la evaluación, entendida como esencial en el modelo de enseñanza, comporta un cambio en el aprendizaje así como en su percepción y en las relaciones que se establecen en el aula. Es así como se pretende pasar de un paradigma docente estándar a uno de reflexivo y crítico. En el artículo se sitúa la asignatura en la enseñanza, se hace una argumentación teórica del por qué del cambio para la mejora docente y la elección de la CA, se describe la organización de la asignatura con CA y las características, para terminar se lleva a cabo un análisis reflexivo de las ventajas y las dificultades que comporta un cambio aislado en una institución tradicional.
[ca] La llum ha estat associada, des de Plató fins a la Il·lustració, al Bé, al coneixement i a la Veritat. No obstant això, a partir del segle XIX, s'observa un repensar del discurs que valora la lluminositat com una cosa positiva i la foscor com ignorància. L'èmfasi en l'ombra i en la foscor, que comença amb el Romanticisme, es desenvolupa en la literatura, l'art i el cinema polítics del segle XX. La lluminositat apareix associada als excessos de la raó, que porten a la deshumanització de les societats contemporànies i al totalitarisme. En canvi, la foscor i la ceguesa deixen de ser simplement condicions negatives i es transformen en una metàfora de la resistència de l'individu quan fa front a l'opressió política. En aquest article s'explorarà aquesta nova comprensió de la foscor i la ceguesa en l'art d'Ana Maria Pacheco, en l'obra teatral La mort i la donzella d'Ariel Dorfman, en la pel·lícula Garaje Olimpo, dirigida per Marco Bechis, i en la novel·la Assaig sobre la ceguesa de José Saramago.

[es] La luz ha sido asociada desde Platón hasta la Ilustración al Bien, al conocimiento y a la Verdad. Sin embargo, a partir del siglo XIX, se observa un repensar del discurso que valoriza la luminosidad como algo positivo y la oscuridad como ignorancia. El énfasis en la sombra y en lo oscuro, que empieza con el Romanticismo, se desarrolla en la literatura, el arte y el cine político del siglo XX. La luminosidad aparece asociada a los excesos de la razón que llevan a la deshumanización de las sociedades contemporáneas y al totalitarismo. En cambio, la oscuridad y la ceguera dejan de ser simplemente condiciones negativas y se transforman en una metáfora de la resistencia del individuo cuando confronta la opresión política. En este artículo, se explorará esta nueva comprensión de la oscuridad y la ceguera en el arte de Ana Maria Pacheco, en la obra teatral La Muerte y la Doncella de Ariel Dorfman, en la película Garaje Olimpo, dirigida por Marco Bechis, y en la novela Ensayo sobre la Ceguera de José Saramago.
[ca] En aquest capítol es recullen els plans, els projectes i les activitats de promoció del llibre infantil i juvenil i la lectura durant el bienni 2020-2021. S'analitzen les afectacions i l'evolució de les programacions i polítiques que hi ha al darrere i es fa una anàlisi dels resultats de les proves de competències bàsiques per mesurar la solidesa de les habilitats que han de permetre a l'alumnat de casa nostra un autèntic accés a la lectura. També es repassen les noves publicacions, els àmbits d'investigació amb els quals es treballa des del món acadèmic i l'extensíssima oferta formativa que es desplega, sobretot en format virtual, al llarg dels dos anys que cobreix l'informe. En darrer terme, es fa balanç de les accions orientades a la promoció i difusió de la literatura infantil i juvenil.

[es] En este capítulo se recogen los planes, proyectos y actividades de promoción del libro infantil y juvenil y la lectura durante el bienio 2020-2021. Se analizan los efectos y la evolución de los programas y políticas que se han llevado a cabo y se hace un análisis de los resultados de las pruebas de competencias básicas para medir la solidez de las habilidades que deben permitir al alumnado un auténtico acceso a la lectura. También se repasan las nuevas publicaciones, los ámbitos de investigación en los que se trabaja desde el mundo académico y la extensísima oferta formativa que se despliega, sobre todo en formato virtual, a lo largo de los dos años que cubre el informe. Por último, se hace balance de las acciones orientadas a la promoción y difusión de la literatura infantil y juvenil.
[ca] L'article fa un recorregut per la història del tractament de la diversitat lingüística a Europa, tan marcada per la ideologia de l'Estat-nació. Europa, en el seu procés vacil·lant d'unificació, es planteja fins a quin punt pot mantenir i encoratjar la seva diversitat cultural i lingüística i alhora ésser una potència competitiva en un món cada vegada més globalitzat. S'examina, doncs, aquesta diversitat presentant la tipologia lingüística de les llengües, la seva distribució espacial, el seu pes demogràfic, el seu poder d'atracció i la seva vitalitat etnolingüística, així com els tipus de política lingüística que s'hi apliquen. En una segona part l'article descriu la filosofia lingüística oficial de la UE , els seus programes de caire lingüístic i, sobretot, la Carta Europea per a les Llengües Regionals i Minoritàries. Finalment, les conclusions suggereixen algunes línies per a la política lingüística europea futura.

[es] El artículo hace un recorrido por la historia del tratamiento de la diversidad lingüística en Europa, tan marcada por la ideología del Estado-nación. Europa, en su proceso vacilante de unificación, se plantea hasta qué punto puede mantener y alentar su diversidad cultural y lingüística y a la vez ser una potencia competitiva en un mundo cada vez más globalizado. Se examina, pues, esta diversidad presentando la tipología lingüística de las lenguas, su distribución espacial, su peso demográfico, su poder de atracción, su vitalidad etnolingüística, así como los tipos de política lingüística que se aplican. En la segunda parte el artículo se describe la filosofía lingüística oficial de la UE , sus programas lingüísticos y sobre todo la Carta Europea para las Lenguas Regionales y Minoritarias. Finalmente, las conclusiones sugieren algunas líneas para la futura política lingüística europea.
[ca] El present article és una proposta de punt de partida analític a l'hora d'estudiar historiogràficament l'evolució i transformació d'una ciutat com Barcelona. Una proposta de diàleg a tres bandes que pretén incloure les diferents vessants del poliedre que és l'anàlisi d'una ciutat. Així doncs, aquest anàlisi parteix de la premissa que per analitzar la ciutat cal estudiar el diàleg -existent o no- entre els governants i la ciutadania organitzada; incloent-hi, doncs, els diferents actors que intervenen en l'evolució i transformació de la ciutat: moviments socials, governs municipals i polítiques de participació ciutadana. És a dir, a través de l'anàlisi del diàleg entre els moviments socials urbans i els governs municipals barcelonins democràtics en el marc de les polítiques de participació ciutadana, assenyalant-ne la seva naturalesa, abast i limitacions.

[es] El presente artículo es una propuesta de punto de partida analítico para estudiar historiográficamente la evolución y transformación de una ciudad como Barcelona. Una propuesta de diálogo a tres bandas que pretende influir las diferentes vertientes del poliedro que es el análisis de una ciudad. Así pues, este análisis parte de la premissa que para analizar la ciudad hace falta estudiar el dialogo –existente o no- entre los obernantes y la ciudadania organizada; incluyendo, pues, los diferentes actores que intervienen en la evolución y transformación de la ciudad: movimientos sociales urbanos, gobiernos municipales y políticas de participación ciudadana. Es decir, a traves del análisis del diálogo entre los movimientos sociales urbanos y los gobiernos municipales barceloneses democráticos en el marco de las políticas de participación ciudadana, señalando su naturaleza, alcance y limitaciones.
[ca] L'article llisca a la llum d'una experiència que vaig tenir a Ravenna, al mausoleu de Gala Placidia, mirant els mosaics que representen animals, estrelles, aigües i plantes i les dues cérvoles que beuen en una font. Aquell lloc em va fer sentir que l'ànima corporal porta en si aquest immens espai habitat, i que té set com les dues cérvoles i com a milions d'animals i persones, plantes i minerals a la terra, que pateixen la sequera, les guerres o la llunyania de l'amor. Parlar, com molts parlen de "Salvaguarda de la creació", mostra l'arrogància humana i segueix la lògica violenta del patriarcat. A la natura cal reconèixer-li el seu venir de més enllà i per tant el misteri. Ella és allà i és allà des d'abans que nosaltres i per això ens ensenya.

[es] El artículo se desliza a la luz de una experiencia que tuve en Ravena, en el mausoleo de Gala Placidia, mirando los mosaicos que representan animales, estrellas, aguas y plantas y las dos ciervas que beben en una fuente. Aquel lugar me hizo sentir que el alma corporal lleva en sí ese inmenso espacio habitado, y que tiene sed como las dos ciervas y como millones de animales y personas, plantas y minerales en la tierra, que sufren la sequía, las guerras o la lejanía del amor. Hablar, como muchos hablan de "Salvaguarda de la creación", muestra la arrogancia humana y sigue la lógica violenta del patriarcado. A la naturaleza hay que reconocerle su venir de más allá y por tanto su misterio. Ella está ahí y está ahí desde antes que nosotras y por eso nos enseña.
[ca] La reflexió compartida sobre la transcendència de construir adequats marcs convivencials, considerant un context general i també local que mostra un grau creixent de complexitat per efecte de la mobilitat poblacional, és cada vegada més necessària i s'orienta cap a l'esfera del que s'ha vingut a anomenar gestió de la diversitat. Diferents models de sociabilitat han anat apareixent al llarg del temps, fins a culminar amb enfocaments com l'interculturalisme, que posa èmfasi, particularment, en la interacció positiva entre les persones que conformen una comunitat. En aquesta línia s'emmarca aquest article organitzat des dels aprenentatges obtinguts en el procés de definició del marc estratègic de convivència intercultural de l'illa de Tenerife, amb l'objectiu d'aportar elements de valor a la reflexió abans esmentada i exposar-ne els fonaments conceptuals i metodològics entronquen amb la participació i el desenvolupament comunitaris.

[es] La reflexión compartida acerca de la trascendencia de construir adecuados marcos convivenciales, considerando un contexto general y también local que muestra creciente grado de complejidad por efecto de la movilidad poblacional, es cada vez más necesaria y se orienta hacia la esfera de lo que se ha venido a denominar gestión de la diversidad. Distintos modelos de sociabilidad han ido apareciendo a lo largo del tiempo, hasta culminar con enfoques como el interculturalismo, que hace hincapié, particularmente, en la interacción positiva entre las personas que conforman una comunidad. En esa línea se enmarca este artículo organizado desde los aprendizajes obtenidos en el proceso de definición del marco estratégico de convivencia intercultural de la isla de Tenerife, con el objetivo de aportar elementos de valor a la reflexión antes citada y exponer sus fundamentos conceptuales y metodológicos que entroncan con la participación y el desarrollo comunitarios.
[ca] Començant amb alguns exemples d'abocament il·legal de residus, l'autor analitza la relació entre l'economia formal i la delinqüència organitzada. En el nucli de la "destrucció creativa", en la seva argumentació, no només es tracta de pràctiques il·legals convencionals, sinó també d'iniciatives empresarials per se, que giren entorn de les nocions de creixement sense límits i de desenvolupament obsessiu, i infinit. En última instància, és el pensament econòmic en si mateix, el que pot ser considerat ideològicament i empíricament responsable d'una economia dels residus i de la destrucció del medi ambient.

[es] Comenzando con algunos ejemplos de vertido ilegal de residuos, el autor analiza la relación entre la economía formal y la delincuencia organizada. En el núcleo de la "destrucción creativa", en su argumentación, no sólo se trata de prácticas ilegales convencionales, sino también de iniciativas empresariales per se, que giran en torno a las nociones de crecimiento sin límites y de desarrollo obsesivo, e infinito. En última instancia, es el pensamiento económico en sí mismo, el que puede ser considerado ideológicamente y empíricamente responsable de una economía de los residuos y de la destrucción del medio ambiente.
[ca] Aquest llibre &eacute;s el resultat d'una immersi&oacute; durant llarg temps en els documents que guarda el Centre Documental de la Mem&ograve;ria Hist&ograve;rica i Arxiu de la Guerra Civil de Salamanca realitzat per Guillermo Portilla en el marc del Projecte de Recerca i Desenvolupament Derecho y Dictadura: Espa&ntilde;a y Portugal (SEJ13018/2006) coordinat per Federico Fern&aacute;ndez-Crehuet.&ldquo;Recuperar el pasado, conocer la verdadera historia de la represi&oacute;n, es un derecho que se nos ha negado durante demasiado tiempo en Espa&ntilde;a&rdquo;, aix&iacute; comen&ccedil;a l'obra de Portilla que aqu&iacute; es presenta.

[es] Este libro es el resultado de una inmersi&oacute;n durante largo tiempo en los documentos que guarda el Centro Documental de la Memoria Hist&oacute;rica y Archivo de la Guerra Civil de Salamanca realizado por Guillermo Portilla en el marco de un Proyecto de Investigaci&oacute;n y Desarrollo Derecho y Dictadura: Espa&ntilde;a y Portugal (SEJ13018/2006) coordinado por Federico Fern&aacute;ndez-Crehuet.&ldquo;Recuperar el pasado, conocer la verdadera historia de la represi&oacute;n, es un derecho que se nos ha negado durante demasiado tiempo en Espa&ntilde;a&rdquo;, as&iacute; comienza la obra de Portilla que aqu&iacute; se presenta.
[ca] L'impacte de la COVID-19 a partir del març del 2020 ha marcat un nou escenari en les dinàmiques de sociabilitat dels barris. El confinament i els seus efectes a tots nivells va suposar un revulsiu en la configuració de noves iniciatives de solidaritat i participació veïnal, d'acord amb les circumstàncies esdevingudes. Aquest article, basat en els resultats d'aproximació etnogràfica, analitzarà el context de Vallecas, on aquestes iniciatives són un pas més de la seva trajectòria històrica d'experiències d'ajuda mútua i mobilització veïnal, potenciades en moments de crisi, que han forjat una memòria de barri "fet a si mateix".

[es] El impacto de la COVID-19 a partir de marzo 2020 ha marcado un nuevo escenario en las dinámicas de sociabilidad de los barrios. El confinamiento y sus efectos a todos los niveles supuso un revulsivo en la configuración de nuevas iniciativas de solidaridad y participación vecinal, acordes a las circunstancias acaecidas. Este artículo, basado en los resultados de aproximación etnográfica, analizará el contexto de Vallecas, donde estas iniciativas son un paso más de su trayectoria histórica de experiencias de ayuda mutua y movilización vecinal, potenciadas en momentos de crisis, que han fraguado una memoria de barrio "hecho a sí mismo".
[ca] Des d'una perspectiva col·lectiva, garantir una societat cohesionada obliga a disposar d'una llengua comuna. Des d'una perspectiva individual, el domini d'aquesta llengua és una instrument bàsic d'inserció i promoció social. Per articular ambdós enfocaments, el Govern català aposta perquè la llengua comuna sigui el català. Així, la Secretaria per a la Immigració (SIM) ha articulat una arquitectura de consens (Pacte Nacional per a la Immigració i Llei d'acollida de les persones immigrades i les retornades a Catalunya) de la qual deriva un ventall de programes i activitats. Alhora, la SIM ha conjuminat aquestes mesures amb una valoració positiva del multilingüisme consubstancial amb el fenomen immigratori.

[es] Desde una perspectiva colectiva, garantizar una sociedad cohesionada obliga a disponer de una lengua común. Desde una perspectiva individual, el dominio de esta lengua es un instrumento básico de inserción y promoción social. Para articular ambos enfoques, el Gobierno catalán apuesta por que la lengua común sea el catalán. Así, la Secretaría para la Inmigración [SIM] ha articulado una arquitectura de consenso (Pacto Nacional para la Inmigración y Ley de acogida de las personas inmigradas y retornadas a Cataluña) de la que deriva un abanico de programas y actividades. Al mismo tiempo, la SIM ha aunado estas medidas con una valoración positiva del multilingüismo consustancial con el fenómeno inmigratorio.
[ca] Un cop acabat el patriarcat, se li obre a una dona el temps de concebre. Aquest text explora maneres de concebre el Món la possibilitat del qual ha deixat oberta i disponible el final del patriarcat. Inspirada en la poesia 716 d'Emily Dickinson, anomeno a aquest Món naixent l'Era de la Perla, sent la perla un dels noms comuns de la clítoris. A l'Era de la Perla, una dona concep cossos sense coit i conceptes sense fal·lus, és a dir, concep el Món sense contracte sexual, conscient de la inexistència de la vagina i de l'orgasme vaginal, invents patriarcals que van sostenir, amb el Dret, el contracte sexual i, mitjançant tot això i els seus derivats, l'opressió de les dones pels homes i l'heterosexualitat obligatòria. A l'Era de la Perla, la dona concep en el plaer clitòric, plaer de les entranyes i de l'ànima, inseparables i garants de la seva existència lliure i de la seva felicitat de ser allò que és: una dona nascuda en la independència simbòlica.

[es] Una vez terminado el patriarcado, se le abre a una mujer el tiempo de concebir. Este texto explora maneras de concebir el Mundo cuya posibilidad ha dejado abierta y disponible el final del patriarcado. Inspirada en la poesía 716 de Emily Dickinson, llamo a este Mundo naciente la Era de la Perla, siendo la perla uno de los nombres comunes de la clítoris. En la Era de la Perla, una mujer concibe cuerpos sin coito y conceptos sin falo, es decir, concibe el Mundo sin contrato sexual, consciente de la inexistencia de la vagina y del orgasmo vaginal, inventos patriarcales que sostuvieron, con el Derecho, el contrato sexual y, a través de todo ello y sus derivados, la opresión de las mujeres por los hombres y la heterosexualidad obligatoria. En la Era de la Perla, la mujer concibe en el placer clitórico, placer de las entrañas y del alma, inseparables y garantes de su existencia libre y de su felicidad de ser lo que es: una mujer nacida en la independencia simbólica.
[ca] Sol presentar-se l'alternativa, és a dir, l'elecció alternada en les posicions de comandament provincials de frares criolls i peninsulars, com la manifestació més evident de la voluntat de la corona espanyola de controlar els hispanoamericans, i els agustins neogranadins són un bon exemple d'aquesta obstinació peninsular malgrat que la situació evidenciava la impossibilitat, per a aquell sistema, de funcionar amb normalitat per la manca d'agustins peninsulars aptes per al càrrec en aquella regió. Però l'alternativa es va imposar en contextos molt variats que van reservar sorpreses, ja que, en darrer terme, es tractava d'una forma de control del poder conventual. A Santa Fe de Bogotà això va dur a si tuacions paradoxals i, a vegades, contradictòries

[es] La alternativa —esto es, la elección alternada en los puestos de mando provinciales de frailes criollos y peninsulares— se presenta como la manifestación más evidente de la voluntad de la Corona española de controlar a los hispanoamericanos, y los agustinos neogranadinos son un ejemplo elocuente de esa obstinación peninsular, a pesar de que la situación evidenciaba constantemente la imposibilidad, para ese sistema, de funcionar con normalidad debido a la escasez de agustinos peninsulares aptos para el cargo en aquella región. No obstante, la alternativa se impuso en contextos muy variados que reservaron sorpresas, puesto que, en última instancia, no era más que una forma de control del poder conventual. En Santafé de Bogotá, esto llevó a situaciones paradójicas y, en ocasiones, aparentemente contradictorias