BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Circulacions dels models administratius i descentralització institucional a la Corona d'Aragó en la baixa Edat Mitjana: les estructures comptables i financeres Aquesta contribució examina l'aparell financer i comptable de la Corona d'Aragó a la baixa Edat Mitjana. En particular, mitjançant un enfocament comparatiu, s'analitza, per una banda, la circulació de models administratius entre els diferents territoris de la unió política catalano-aragonesa y, per l'altre, el procés de descentralització institucional que va afectar la monarquia, el qual s'entén, aquí, com el resultat d'una estratègia programàtica seguida pels reis d'Aragó.

[it] Questo contributo esamina l'apparato finanziario e contabile della Corona d'Aragona nel tardo medioevo. In particolare, mediante un approccio di tipo comparativo, si discutono, da una parte, la circolazione di modelli amministrativi tra i diversi territori dell'unione politica catalano-aragonese, e dall'altro lato, il processo di decentralizzazione istituzionale che interessò la monarchia, che è qui inteso come il frutto di una strategia programmatica portata avanti dai re d'Aragona.
[ca] El cas del nen anglès Charlie Gard ha generat lectures i presa de posicions no només en l'àmbit científic i mèdic, sinó també en l'opinió pública. El debat en els mitjans, en lloc de ser una discussió clínica i ètica de les qüestions morals en joc i els processos de presa de decisions, ha esdevingut una estèril confrontació ideològica de principis que ni s'entenen ni es descriuen de manera efectiva. Les qüestions ètiques, clíniques i legals en aquest cas són moltes: el concepte de vida digna de ser viscuda, el dret a no sofrir, la distribució de recursos, la presa de decisions clíniques i ètiques, la planificació anticipada de les cures, els tractaments experimentals no autoritzats al final de la vida, el concepte de millor interès del nen, la futilitat dels tractaments, les cures pal·liatives, el dret a l'esperança, la vulnerabilitat i l'autodeterminació. Lluny d'esgotar la complexitat dels temes en joc, l'objectiu principal de l'article és proposar una revisió d'alguns dels problemes ètics i clínics esmentats, començant amb la història legal de Charlie i suggerint algunes reflexions crítiques sobre aquest tema.

[it] Il caso del bambino inglese Charlie Gard ha dato spazio ad un numero svariato di letture e prese di posizione da parte non solo del mondo scientifico e medico, ma anche dell'opinione pubblica. Soprattutto a livello mediatico il dibattito, invece di caratterizzarsi come discussione clinica ed etica sulle questioni morali in gioco e sui processi decisionali, si è trasformato in sterile contrapposizione ideologica di principi non efficacemente compresi né tantomeno delineati. Le questioni etiche, cliniche e legali sono molte e riguardano, solo per citarne alcune, il concetto di vita degna di essere vissuta, il diritto di non soffrire, la distribuzione di risorse, il decision making clinico ed etico e la pianificazione condivisa delle cure, le cure sperimentali non autorizzate alla fine della vita, il concetto di best child interest, la futilità di trattamenti, le cure palliative, il diritto di sperare, la vulnerabilità e l'autodeterminazione. Lungi dall'esaurire la numerosità e la complessità delle questioni in gioco, l'obiettivo principale dell'articolo è quello di proporre una disamina di alcuni dei profili etici e clinici elencati, a partire dalla vicenda giudiziaria del piccolo Charlie e suggerire alcune riflessioni critiche in merito.
[ca] La tecnologia de reproducció assistida (ART) a Itàlia està regulada per la Llei 40/2004. Aquesta s'ha convertit en els últims deu anys en objecte de diverses resolucions judicials que l'han anat remodelant fins al punt de convertir-la en un exemple de reescriptura judicial d'un text legal. Encara queden varies preguntes obertes que mostren la necessitat de replantejar-nos el nostre model de família i de criança dels fills i la existència d'un dret a la llibertat de procreació. Existeixen diferents corrents dins del feminisme en relació a l'ART, per una banda, punts de vista que remarquen que aquestes noves tecnologies amplien els drets de les dones, mentre que per altra banda, hi ha opinions que manifesten que aquesta tecnologia comporta noves formes de subrogació i explotació.

[it] La procreazione medicalmente assistita in Italia è regolamentata della Legge 40/2004 che nel corso degli ultimi dieci anni è stata oggetto di diversi interventi giurisprudenziali che ne hanno ridisegnato il volto tanto da farne un esempio di riscrittura giurisprudenziale di un testo normativo. Rimangono tutt'ora aperti vari problemi che impongono un ripensamento con riferimento al modello di famiglia, di genitorialità e all'esistenza di un diritto alla libertà procreativa. Le diverse correnti del femminismo hanno accolto in modo diverso l'avvento delle nuove tecnologie riproduttive, considerate come capaci di ampliare i diritti delle donne ma anche di aprire nuove forme di assoggettamento e sfruttamento.
[ca] En aquest article es reflexiona sobre la forma en què la pandèmia derivada de la COVID-19 ha alterat determinats processos assistencials davant de la mort. La ràpida propagació incontrolada de la malaltia i la manca de resposta organitzativa en termes de salut pública aviat van conduir a una desproporció entre la demanda assistencial en cures intensives i els recursos humans i materials per satisfer-la. En ocasions, els metges s'han vist en el dilema de decidir quins pacients tractar i quins excloure a les unitats de cures intensives. Tant a Espanya com a Itàlia s'ha fet servir el triatge i s'han publicat algunes recomanacions que han suscitat algunes crítiques en l'àmbit mèdic, ètic i legal. Es planteja el dubte de si aquestes mesures excepcionals es poden aplicar quan es recupera la normalitat sociosanitària.

[it] Ci si è chiesti se la pandemia abbia modificato il modo in cui la morte e il morire vengano pensati. L'incontrollata diffusione del contagio e la mancanza di un'adeguata risposta organizzativa in termini di sanità pubblica ha determinato ben presto nelle TI una sproporzione tra domanda di assistenza (insufficienza respiratoria acuta) e risorse disponibili (personale formato, posti-letto, ventilatori meccanici). I clinici si sono così trovati nella condizione di dover decidere quali pazienti ammettere in TI e quali escludere. Sia in Italia che in Spagna si è fatto ricorso al triage: sono state elaborate alcune raccomandazioni che hanno destato perplessità e critiche nell'ambito medico ed etico-giuridico.
[ca] Aspiracions, peripècies i desaventures de Pier Giovanni Capece Galeota, ambaixador de la ciutat de Nàpols a Madrid (1597-1644)Les ambaixades de la ciutat de Nàpols a Madrid, com aquelles de les altres ciutats i regnes de la corona espanyola que van tenir lloc a l'edat moderna, van ser pràctiques de representació que oferien als súbdits la possibilitat de presentar-se "a sus reales pies" per defensar o extendre antigues prerrogatives o per negociar nous privilegis. L'article reconstrueix el perfil i l'ambaixada de Pier Giovanni Capece Galeota (1597-1644), protagonista d'unes vicissituds fins ara no conegudes, que testimonien de manera exemplar quine spodrien ser les dificultats, els guanys i els riscos d'una ambaixada, i les repercussions que els enviats a la cort per la ciutat podien tenir al retorn de la seva delegació.

[it] Le ambasciate della città di Napoli a Madrid, così come quelle di altre città e reinos della corona spagnola avvenute nel corso dell'età moderna, furono pratiche di rappresentanza che davano ai sudditi la possibilità di presentarsi "a sus reales pies" per tutelare o estendere antiche prerogative o per negoziare nuovi privilegi. Il saggio ricostruisce il profilo e l'ambasciata di Pier Giovanni Capece Galeota (1597-1644), protagonista di una vicenda, ad oggi pressoché sconosciuta, che testimonia in modo esemplare quali potessero essere le difficoltà e i rischi di un'ambasciata e le ripercussioni che gli inviati della città potevano subire al termine di una legazione a Madrid, tornati a Napoli.
[ca] L'article analitza l'evolució de la censura a Itàlia després de la Segona Guerra Mundial, a través de l'estudi de la legislació produïda entre el 1943 i el 2017. Es prestarà especial atenció als anys des 1948 al 1962, període caracteritzat per la major continuïtat de la censura respecte al anterior règim feixista. Posteriorment, a partir de l'aprovació de la llei n. 161/1962, l'acció de censura canvia de signe a poc a poc. El final de la fase més aguda de la Guerra Freda, juntament amb l'arribada del consum cultural massiu, afavoreixen un ús diferent de la censura per part dels demòcrates cristians. D'una banda, hi ha una relaxació de l'acció repressiva; de l'altra, la censura esdevé una peça d'una política cultural més ambiciosa. A partir dels anys '60, la DC podrà aprofitar així la modernització del consum cultural mantenint una relació amb el missatge catòlic més tradicional, en una línia de continuïtat amb una visió de la cultura en clau pedagògica i moralitzadora.

[it] L'articolo analizza l'evoluzione della censura in Italia nel secondo dopoguerra, attraverso lo studio della legislazione prodotta tra il 1943 e il 2017. Particolare attenzione sarà data agli anni che vanno dal 1948 al 1962, periodo caratterizzato dalla maggiore continuità nell'azione censoria rispetto al precedente regime fascista. Successivamente, a partire dall'approvazione della legge n. 161/1962, l'azione censoria muta lentamente di segno. La fine della fase più acuta della guerra fredda, insieme all'avvento dei consumi culturali di massa, favoriscono un diverso uso della censura da parte della Democrazia cristiana. Da un lato, vi è un rilassamento dell'azione repressiva; dall'altro, la censura diviene un tassello di una più ambiziosa politica culturale. A partire dagli anni Sessanta la Dc riuscirà così a sfruttare la modernizzazione dei consumi culturali mantenendo un rapporto con il più tradizionale messaggio cattolico, in una linea di continuità con una visione della cultura in chiave pedagogica e moralizzatrice.
[ca] L'article analitza les dues primeres traduccions catalanes d'obres d'Italo Calvino, El baró rampant i El cavaller inexistent, que es van publicar respectivament el 1965 i el 1967 a la col·lecció "El Balancí" per iniciativa de Josep M. Castellet. L'una va ser encarregada a Maria Aurèlia Capmany, l'altra a Francesc Vallverdú. Després de resseguir breument el context cultural en què va madurar la iniciativa, l'article se centra en els textos des d'un punt de vista &nbsp;traductològic i posa en evidència les diverses estratègies adoptades així com en fa una valoració qualitativa dels resultats que té en consideració els factors lingüístics i els socioculturals.

[it] L'articolo analizza le due prime traduzioni catalane di opere di Italo Calvino, El baró rampant e El cavaller inexistent, che furono pubblicate rispettivamente nel 1965 e nel 1967 nella collana "El Balancí" su iniziativa di Josep M. Castellet. L'una venne affidata a Maria Aurèlia Capmany, l'altra a Francesc Vallverdú. Dopo una breve ricostruzione del contesto culturale in cui maturò l'iniziativa, l'articolo si sofferma sui testi da un punto di vista traduttologico, mettendo in evidenza le diverse strategie adottate e approdando a una valutazione qualitativa dei risultati che tiene in debito conto fattori linguistici e fattori socioculturali.
[ca] A partir de 1959, la relació d'Italo Calvino amb els Estats Units es reforça amb elements nous: la intensa passió juvenil per les pel·lícules hollywoodianes, l'interès cap als autors americans i l'observació de la política d'ultramar es combinen amb una "immediata reacció emocional" davant de la societat estatunidenca i les seves grans ciutats. Hi ha molts textos que van néixer en el marc del diàleg amb "el País de Déu": a banda de les més que famoses conferències americanes i d'algunes intervencions no sistemàtiques, Calvino va escriure un seguit de diaris i textos híbrids que confluirien en Un ottimista in America, el memorial-reportatge que va retirar en fase de correcció de proves. Aquesta contribució reconstrueix els primers diàlegs amb Amèrica i es detura en un episodi poc conegut de la bibliografia calviniana: el comentari oral que va fer en el documental America paese di Dio (Luigi Vanzi 1966), un text que parteix de l'obra refusada i que es presenta com una descripció d'imatges d'"aquell altre món que era el món".

[it] A partire dal 1959 il rapporto di Italo Calvino con gli Stati Uniti si arricchisce di nuove implicazioni: l'intensa passione giovanile per i film hollywoodiani, l'attenzione verso gli autori americani e l'osservazione della politica oltreoceano si combinano con una "immediata reazione emotiva" di fronte alla società statunitense e alle sue grandi città. Sono molti i testi nati nel quadro del dialogo con "il Paese di Dio": oltre alle notissime conferenze americane e ad alcuni interventi non sistematici, Calvino ha scritto una serie di diari e dei testi ibridi che sarebbero confluiti in Un ottimista in America, il memoriale-reportage ritirato in fase di bozze. L'intervento ricostruisce i primi dialoghi con l'America e si sofferma su un episodio meno noto della bibliografia calviniana: il commento parlato al documentario America paese di Dio (Luigi Vanzi 1966), un testo che prende le mosse dall'opera "disvoluta" e che si presenta come una descrizione di immagini per "quell'altro mondo che era il mondo". L'intervento ricostruisce i primi dialoghi con l'America e si sofferma su un episodio meno noto della bibliografia calviniana: il commento parlato al documentario America paese di Dio (Luigi Vanzi, 1966), un testo che prende le mosse dall'opera "disvoluta" e che si presenta come una descrizione di immagini per "quell'altro mondo che era il mondo".
[ca] Els consumidors i les institucions consideren l'etiqueta com una espècie de brúixola indispensable per orientar-se a l'hora d'adquirir els productes alimentaris. No obstant això, malgrat ser veritables, les informacions incloses en les etiquetes no sempre ho permeten, ja que les indicacions obligatòries, de per si mateixes o en interacció amb les indicacions voluntàries, amb la publicitat o amb el bagatge identitari i cognitiu dels consumidors, poden transmetre missatges al·lusius, implícits o enganyosos.El present article pretén analitzar els processos representatius i volitius subjacents a la decisió de compra, la qual, en el cas específic, adquireix característiques pròpies en raó del bé objecte del contracte i de les condicions en les quals aquest acaba. A més, es proposa investigar la interferència del professional en el procés de decisió del consumidor a través de l'estudi de casos que posen en evidència els límits intrínsecs de l'etiqueta com a eina informativa.

[it] Consumatori e istituzioni considerano l'etichetta come una sorta di bussola indispensabile ai fini dell'orientamento nell'acquisto dei prodotti alimentari. Tuttavia, le informazioni che quest'ultima include, pur essendo veritiere, non sempre lo permettono, perché le indicazioni obbligatorie, di per sé o nell'interazione con le indicazioni facoltative, con la pubblicità o con il bagaglio identitario e cognitivo dei consumatori, possono veicolare messaggi allusivi, impliciti e fuorvianti.Il presente articolo intende analizzare i processi rappresentativi e volitivi sottostanti alla scelta di acquisto, che nel caso specifico assume caratteristiche sue proprie in ragione del bene oggetto del contratto e delle condizioni in cui questo si conclude. Inoltre, si propone di indagare l'interferenza del professionista nel processo decisionale del consumatore, attraverso lo studio di alcuni casi che mettono in evidenza i limiti intrinseci dell'etichetta come strumento informativo.
[ca] "Como en espejo". Ciència del govern i de la justícia en el Tractado de República de fray Alonso de Castrillo El Tractado de República d'Alonso de Castrillo és, sens dubte, un dels textos polítics principals en la tradició humanista del pensament en espanyol. Escrit l'any 1520 i publicat just abans de la derrota dels comuners a Villalar, el tractat, per la seva actitud mediadora i pacificadora, s'ha prestat a interpretacions de signes diferents i fins i tot oposats. A mig camí entre la tradició escolàstica i els motius obertament humanistes, i com a obra d'educació política adreçada als laics, el tractat de Castrillo s'ha de rellegir amb una atenció escrupolosa al text original i a les seves fonts, entre les quals destaca la repetitio De iustitia et iniustitia del seu mestre Fernando de Roa.

[it] Il Tractado de República di Alonso de Castrillo è senza dubbio uno dei principali testi entro la tradizione umanistica del pensiero politico in spagnolo. Scritto nel 1520 e pubblicato poco prima della disfatta dei comuneros a Villalar, il trattato, a causa della sua attitudine mediatrice e pacificatrice, si è prestato a interpretazioni di segno differente e anche opposto. A mezza via tra la tradizione scolastica e i motivi schiettamente umanistici, e come opera di educazione politica diretta ai laici, il trattato di Castrillo deve essere rieletto con scrupolosa attenzione al testo originale e alle sue fonti, tra le quali si distingue la repetitio De iustitia et iniustitia del suo maestro Fernando de Roa.
[ca] L'article analitza la influència d'Italo Calvino –sobretot de les seves obres assagístiques– en la nova generació d'escriptors "weird" italians. Després d'haver mostrat la història del gènere "weird" (una branca específica del fantàstic) a Itàlia i el seu abast teòric i creatiu, ens centrarem en un estudi de cas específic: un text publicat per una editorial italiana en català, en el qual figura un conte d'una escriptora italiana, Sara Beltrame. Aquest text serà la ocasió de reflexionar sobre la influència actual de Calvino, però també sobre la dimensió transnacional de la literatura italiana hipercontemporània.

[it] L'articolo analizza l'influenza di Italo Calvino – soprattutto delle sue opere saggistiche – sulla nuova generazione di scrittori e scrittrici "weird" italiani. Dopo aver mostrato la storia del genere "weird" (una branca specifica del fantastico) in Italia e la sua portata teorica e creativa, ci si concentrerà su uno "studio di caso" specifico: un testo pubblicato da un editore italiano in catalano, all'interno del quale figura un racconto di una scrittrice italiana, Sara Beltrame. Tale testo ci darà l'occasione di riflettere sull'influenza attuale di Calvino, ma anche sulla dimensione transnazionale della letteratura italiana ipercontemporanea.
[ca] L'objectiu del document és esbossar les circumstàncies de l'establiment de la galeria d'escultures de Łódź al carreró de Rubinstein (anteriorment: Aleja ZMP) i el seu impacte en l'estètica de Łódź.Tot i la història de la ciutat que es remunta a principis del segle XV, la primera escultura de ple dret a l'espai públic només va aparèixer el 1912. Al començament de la Segona Guerra Mundial, el nombre d'escultures va augmentar fins a una dotzena aproximadament, però totes aquestes obres van ser destruïdes pels alemanys en els primers anys de l'ocupació.En el període 1945-1970, van aparèixer dos monuments i una dotzena de formes més petites. La cara escultòrica de la ciutat només va ser canviada per la Galeria d'escultures de Łódź, que es va centrar en els temes més importants de l'urbanisme de la postguerra, la política, les tendències artístiques i les necessitats socials. Tot i el seu curt període de funcionament (1972-1978), els seus efectes encara són visibles a gairebé tot arreu a Łódź. Mai abans ni mai després s'havia estetitzat el mitjà de l'escultura a tal escala a la ciutat.El record d'aquest lloc i de diverses desenes d'escultures (i dels seus creadors) gairebé s'ha esvaït. Actualment, s'estan realitzant activitats per restaurar la galeria d'escultures de Łódź a la seva posició deguda en la història de la ciutat i continuar les seves activitats al mateix lloc.

[it] Lo scopo del documento è delineare le circostanze della creazione della Galleria di sculture di Łódź nel Vicolo di Rubinstein (precedentemente: Aleja ZMP) e il suo impatto sull'estetica di Łódź. Nonostante la storia della città risalga all'inizio del XV secolo, la prima scultura a tutti gli effetti nello spazio pubblico apparve solo nel 1912. All'inizio della seconda guerra mondiale, il numero di sculture aumentò a una dozzina circa, ma tutte quelle opere furono distrutte dai tedeschi nei primi anni dell'occupazione. Nel periodo 1945-1970 apparvero due monumenti e una dozzina di forme più piccole. Il volto scultoreo della città è stato cambiato solo dalla Galleria delle sculture di Łódź, che si è concentrata sulle questioni più importanti dell'urbanistica del dopoguerra, della politica, delle tendenze artistiche e delle esigenze sociali. Nonostante il suo breve periodo di attività (1972-1978), i suoi effetti sono ancora visibili quasi ovunque a Łódź. Mai prima e mai dopo il medium della scultura è stato estetizzato su tale scala in città. Il ricordo di questo luogo e di diverse decine di sculture (e dei loro creatori) è quasi svanito. Attualmente sono in corso le attività per riportare la Galleria di Sculture di Łódź alla sua giusta posizione nella storia della città e per continuare le sue attività nello stesso luogo.
[ca] Comunidades castellanes i ciutats italianes; sedició de les Comunidades en els tractats europeus. Exercicis de lectura entre historiografia contemporània i fonts primàries Aquest assaig pretén, d'una banda, mostrar concepcions i pràctiques de llibertat i privilegis que caracteritzen les ciutats italianes en comparació amb les Comunidades, i de l'altra, se centra en la definició de les Comunidades com a sedicions i en els tractats jurídics europeus dels segles XVI i XVII dedicats a aquest tema.

[it] Il saggio mira, da una parte, a mostrare concezioni e pratiche di libertà (intesa sia al singolare sia al plurale) che caratterizzano le città italiane, paragonate alle Comunidades; dall'altra, a delucidare la definizione delle Comunidades come sedizioni e la trattatistica giuridica europea specificamente dedicata alle sedizioni nel XVI e XVII secolo.
[ca] Aquest assaig tracta el nucli del guió original de Zambran. Des de la unió indissoluble del pensament i la vida i des de l'adhesió total a la realitat, la forma de no-ficció permet a María Zambrano alliberarse de les rígides regles d'una discursivitat racionalitzadora i desencarnada per restituir el flux de pensaments i les paraules a través de registres i tonalitats diferents. El seu intens desig comunicatiu va, doncs, més enllà de les definicions "evidents" del pensament científici es basa en la cadència, el ritme i el to, que esdevenen elements decisius de la seva escriptura.&nbsp;

[it] Nel presente saggio si affronta il nucleo dell'originale scrittura zambraniana. Dall'unione indissolubile di pensiero e vita e da una totale aderenza alla realtà, la forma saggistica consente a Maria Zambrano di svincolarsi dalle regole rigide di una discorsività razionalizzante e disincarnata per restituire il flusso di pensieri e parole attraverso registri e tonalità diverse. Il suo intenso desiderio comunicativo va oltre dunque le definizioni "evidenti" del pensiero scientifico e si affida alla cadenza, al ritmo e al tono che diventano elementi decisivi della sua scrittura.