BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] L'objectiu del present estudi va ser indagar en les experiències de dones lesbianes i bisexuals a la consulta ginecològica, i conèixer si, donada la seva orientació sexual han viscut experiències de violència dins d'aquesta. A més, explorem les conseqüències que haurien generat per a elles aquestes experiències de violència ginecològica. Metodologia. Estudi de caràcter qualitatiu en el qual van participar 12 dones lesbianes i bisexuals, amb les quals es van efectuar entrevistes semiestructurades i que van ser analitzades mitjançant una anàlisi temàtica de contingut. Resultats. Es van produir tres categories fonamentals: experiència en la consulta, situacions de violència ginecològica i conseqüències d'aquesta violència. Conclusions. Les principals troballes mostren que a causa dels diferents biaixos i desinformació dins de la consulta, per part de mèdics/as, infermers/as i matrones/és, les dones s'abstindrien d'assistir a aquesta, la qual cosa podria generar conseqüències a futur en relació a la seva salut sexual. De la mateixa manera, les emocions dominants són de ràbia i molèstia a causa del que consideren un tracte discriminatori, avaluant la ginecologia com una disciplina heteronormada pensada per a dones cisgènere i que té un marcat èmfasi en la reproducció de les dones més que en la seva salut.

[es] El objetivo del presente estudio fue indagar en las experiencias de mujeres lesbianas y bisexuales en la consulta ginecológica y conocer si, dada su orientación sexual, han vivido experiencias de violencia dentro de esta. Además, exploramos las consecuencias que habrían generado para ellas dichas experiencias de violencia ginecológica. Metodología. Estudio de carácter cualitativo en el que participaron 12 mujeres lesbianas y bisexuales, con las cuales se efectuaron entrevistas semiestructuradas y que fueron analizadas mediante un análisis temático de contenido. Resultados. Se produjeron tres categorías fundamentales: experiencia en la consulta, situaciones de violencia ginecológica y consecuencias de dicha violencia. Conclusiones. Los principales hallazgos muestran que, debido a los diferentes sesgos y desinformación dentro de la consulta, por parte de médicos/as, enfermeros/as y matronas/es, las mujeres se abstendrían de asistir a esta, lo que podría generar consecuencias a futuro en relación con su salud sexual. Del mismo modo, las emociones dominantes son de rabia y molestia debido a lo que consideran un trato discriminatorio, evaluando la ginecología como una disciplina hetero-normada construida para mujeres cisgénero y que tiene un marcado énfasis en la reproducción de las mujeres más que en su salud.
[ca] Les escoles del Japó o nihon gakko han reflexat l'especificitat ètnica de les colònies japoneses i nipo brasileres al Brasil, al mateix temps que han estat institucions d'educació japonesa pels infants. La hipòtesi en que se basa aquest article defèn l'idea que l'aprenentatge de la llengua i cultura japonesa a les nihon gakko ha estat i és el principal mitjà de perpetuïtat cultural ètnica per les persones amb ascendència japonesa dintre el context brasiler. L'interès d'aquest text està en la recerca d'una argumentació per a la justificació d'aquesta suposició a partir de la constitució d'una història sociocultural de la immigració japonesa al Brasil i l'educació del descendents, seguida per la història de vida d'una mestra japonesa de nihon gakko al Brasil. La combinació d'aquests dos mètodes confirmen la nostra hipòtesi demostrant simultàniament el que ha estat i és el procés d'inculturació en el context brasiler de la part de tots els actors socials que han format part d'aquestes escoles.

[es] Las escuelas de Japón o nihon gakko han reflejado la especificidad étnica de las colonias japonesas y nipo brasileñas en Brasil, al mismo tiempo que han sido instituciones de educación japonesa para su prole. La hipótesis en que se basa este articulo defiende la idea que el aprendizaje de la lengua y cultura japonesa en las nihon gakko ha sido y es el principal medio de perpetuación cultural étnica de las personas con ascendencia japonesa en el contexto brasileño. El interés de este texto esta en la búsqueda de una argumentación para la justificación de esta suposición a partir de la constitución de una historia sociocultural de la inmigración japonesa en Brasil y la educación de sus descendientes, seguida por la historia de vida de una maestra japonesa de nihon gakko en Brasil. La combinación de estos dos métodos confirman nuestra hipótesis demostrando simultáneamente lo que ha sido y es el proceso de inculturación en el contexto brasileño de todos los actores sociales que han formado parte de estas escuelas.
[ca] El gir espacial de les Ciències Socials va propiciar que alguns dels grans debats de les Humanitats, com l'economia política o la justícia es reavaluaran des d'una perspectiva espacial. D'aquesta manera, l'estudi de la justícia espacial neix tant de la recuperació de la capacitat explicativa de l'espai com de l'obertura de la justícia a altres camps. Aquest monogràfic proposa abordar la discussió de la justícia espacial en i des d'Amèrica Llatina i és una oportunitat per a donar a conèixer les contribucions llatinoamericanes o llatinoamericanistes a l'estudi de la justícia espacial. En els articles s'entreteixeixen la justícia i l'espai i el territori. Concretament, treballen sobre 4 grans temes: la injustícia ambiental, de la mà de les zones de sacrifici; la dimensió imaginària, a través de les identitats històric-espacials o la producció desigual i pejorativa d'alteritats; la disputa urbana, per via de les contradiccions socioespacials de la urbanització i els diferents tipus d'urbanismes; i la descolonització, mitjançant l'esclariment epistèmic del que es troba darrere dels conceptes com la justícia territorial i il·luminant les múltiples injustícies que viuen els pobles originaris.

[es] El giro espacial de las Ciencias Sociales propició que algunos de los grandes debates de las Humanidades, como la economía política o la justicia se reevaluarán desde una perspectiva espacial. De este modo, el estudio de la justicia espacial nace tanto de la recuperación de la capacidad explicativa del espacio como de la apertura de la justicia a otros campos. Este monográfico propone abordar la discusión de la justicia espacial en y desde América Latina y es una oportunidad para dar a conocer las contribuciones latinoamericanas o latinoamericanistas al estudio de la justicia espacial. En los artículos se entretejen la justicia y el espacio y el territorio. Concretamente, trabajan sobre 4 grandes temas: la injusticia ambiental, de la mano de las zonas de sacrificio; la dimensión imaginaria, a través de las identidades histórico-espaciales o la producción desigual y peyorativa de otredades; la disputa urbana, por vía de las contradicciones socioespaciales de la urbanización y los diferentes tipos de urbanismos; y la descolonización, mediante el esclarecimiento epistémico de lo que se halla tras los conceptos como justicia territorial e iluminando las múltiples injusticias que viven los pueblos originarios.
[ca] A les acaballes de franquisme, l'empresonament dels opositors a la dictadura va esdevenir un dels símbols més clars del seu caràcter totalitari. A dins de les presons però, els presos polítics van resistir augmentant la intensitat de la seva praxi política. A partir de 1977, quan gràcies a les amnisties aquests presos siguin alliberats, els presos comuns prendran el relleu de la mobilització i adquiriran protagonisme en la reivindicació dels seus drets. Com a resposta a la greu problemàtica penitenciària que els presos comuns havien posat de manifest, l'Estat va aprovar una reforma de la legislació penitenciària, però aquesta no va comportar una millora de la situació. Al contrari, durant els primers anys de la democràcia, les presons van estar marcades per les mancances materials, l'augment desmesurat de població reclusa i la perpetuació d'un nou tipus de violència interpersonal.

[es] A finales de franquismo, el encarcelamiento de los opositores a la dictadura se convirtió en uno de los símbolos más claros de su carácter totalitario. Sin embargo, dentro de las prisiones, los presos políticos resistieron aumentando la intensidad de su praxis política. A partir de 1977, cuando gracias a las amnistías estos presos sean liberados, los presos comunes tomarán el relevo de la movilización y adquirirán protagonismo en la reivindicación de sus derechos. Como respuesta a la grave problemática penitenciaria que los presos comunes habían puesto de manifiesto, el Estado aprobó una reforma de la legislación penitenciaria, pero ésta no comportó una mejora de la situación. Al contrario, durante los primeros años de la democracia, las cárceles estuvieron marcadas por las carencias materiales, el aumento desmesurado de población reclusa y la perpetuación de un nuevo tipo de violencia interpersonal.
[ca] INTRODUCCIÓ. L'estudi que es presenta analitza l'empremta dels usos i registres digitals que els estudiants d'un curs presencial deixen en els espais virtuals complementaris, i analitza també les qualificacions que obtenen aquests estudiants en les fases d'avaluació continuada i final. L'objectiu és trobar si hi ha relació positiva entre el major ús i participació dels estudiants en les plataformes digitals i les qualificacions obtingudes. MÈTODE. S'adopta un disseny quantitatiu de tipus descriptiu i no experimental. La població analitzada es correspon amb el curs d'Anàlisi Microeconòmica Avançada, del grau d'Economia (GECO) de la Universitat Complutense de Madrid. RESULTATS. Els resultats mostren un ús digital tradicional i polaritzat dels estudiants, que defineixen tipologies i patrons diferenciats d'aprenentatge, molt condicionat a la programació de l'avaluació continuada i correlacionat positivament amb les qualificacions obtingudes. DISCUSSIÓ. La relació entre usos digitals i resultats de l'aprenentatge és un tema encara poc explorat en la literatura. Contribueix a la reflexió dels docents i pot reorientar el procés d'ensenyament, per evitar que els estudiants es vagin quedant endarrerits en l'ús digital i aconseguir que adaptin el ritme a l'avanç del curs i tinguin millors resultats acadèmics.

[es] INTRODUCCIÓN: El estudio que se presenta analiza los usos y registros digitales de los estudiantes en un curso presencial, que a modo de huella dejan en los espacios virtuales complementarios, así como las calificaciones que obtienen en las fases de evaluación continua y final. El objetivo es encontrar si existe relación positiva entre el mayor uso y participación de los estudiantes en las plataformas digitales y las calificaciones obtenidas. MÉTODO: Se adopta un diseño cuantitativo de tipo descriptivo y no experimental. La población analizada se corresponde con el curso de Análisis Microeconómico Avanzado, del grado en Economía (GECO), en la Universidad Complutense de Madrid. RESULTADOS: Los resultados muestran un uso digital tradicional y polarizado de los estudiantes, que definen tipologías y patrones diferenciados de aprendizaje, muy condicionado a la programación de la evaluación continua, y correlacionado positivamente con las calificaciones obtenidas. DISCUSIÓN: La relación entre usos digitales y resultados del aprendizaje es un tema aún poco explorado en la literatura, que contribuye a la reflexión del docente y puede reorientar el proceso de enseñanza, para evitar que los estudiantes que se van quedando rezagados en el uso digital acompasen el ritmo al avance del curso y tengan mejores resultados académicos.
[ca] Ancorada en el concepte de rizoma de Deleuze i Guattari, aquesta investigació postqualitativa posa els conceptes filosòfics a treballar en la indagació per produir coneixement de manera diferent. S'adhereix a l'ontoepistemologia on l'acte de conèixer és a través de la performativitat. Deixant que el (des)pensament guiés el treball, vaig experimentar amb com les materialitats en fotografia es constitueixen en fotografiar els temples d'Angkor de Cambodja. La investigació va produir un nou enfocament rizomàtic visual en la investigació-creació que interromp els mètodes colonials i estabilitzadors en la investigació. Anomenat teixint rizomes, aquest enfocament reconeix les relacions imbricades d'humans i no humans, constantment entrellaçades i (re)produïdes en el fer de la investigació: l'esdevenir fotògraf-investigador.

[es] Anclada en el concepto de rizoma de Deleuze y Guattari, esta investigación postcualitativa pone los conceptos filosóficos a trabajar en la realización de la investigación para producir conocimiento de manera diferente. Se adhiere a la ontoepistemología donde el acto de conocer es a través de la performatividad. Dejando que el (des)pensamiento guiara el trabajo, experimenté con cómo se constituyen las materialidades en la fotografía al fotografiar los templos de Angkor en Camboya. La investigación produjo un nuevo enfoque rizomático visual en la investigación-creación que interrumpe los métodos coloniales y estabilizadores en la investigación. Llamado Tejiendo rizomas, este enfoque reconoce las relaciones imbricadas de humanos y no humanos, constantemente enredadas y (re)producidas en la investigación: el convertirse en fotógrafo-investigador.
[ca] La iatrogènia és, actualment, un dels principals problemes de salut pública, que acostumem a atribuir exclusivament a errors i negligències, menyspreant l'exagerat intervencionisme sanitari a causa del consumisme i també negant la ignorància i amb poca tolerància de la incertesa. La consideració dels dubtes i de les equivocacions des d'una perspectiva ètica pot contribuir a la millor comprensió i prevenció dels danys associats a la pràctica mèdica i sanitària mitjançant la promoció de la prudència com a valor essencial de qui ha de prendre decisions sobre la salut i les malalties de les persones i les comunitats.

[es] La iatrogenia es actualmente uno de los principales problemas de salud pública, que acostumbramos a atribuir exclusivamente a errores y negligencias, menospreciando el exagerado intervencionismo sanitario promovido por el consumismo y también debido a la negación de la ignorancia y a la intolerancia de la incertidumbre. La consideración de las dudas y de las equivocaciones desde una perspectiva ética puede contribuir a la mejor comprensión y prevención de los daños asociados a la práctica médica y sanitaria mediante la promoción de la prudencia como valor esencial de quienes que han de tomar decisiones sobre la salud y las enfermedades de las personas y las comunidades.
[ca] L'objectiu d'aquest article és aportar pautes i recursos des de l'anàlisi del discurs que permetin als professionals de les empreses ampliar el repertori d'estratègies comunicatives, adquirir destreses per mobilitzar-les en la interacció i obtenir recursos per reflexionar sobre el procés comunicatiu. El sistema de formació proposat consisteix a ensenyar estratègies i recursos lingüístics basats en l'anàlisi sociodiscursiu del conflicte i de la resolució en pràctiques comunicatives reals de les empreses. Es tracta d'un mètode d'investigació-acció que comença en la recollida de dades i finalitza en l'elaboració de materials per a la formació dels empleats. Així, es mostra l'aplicació dels resultats de l'anàlisi a l'elaboració de diferents tipus de materials didàctics: repertori d'estratègies, informes i cartera comunicativa.

[es] El objetivo de este artículo es aportar pautas y recursos desde el análisis del discurso que permitan a los profesionales de las empresas ampliar su repertorio de estrategias comunicativas, adquirir destrezas para movilizarlas en la interacción y obtener recursos para reflexionar sobre el proceso comunicativo. El sistema de formación propuesto consiste en enseñar estrategias y recursos lingüísticos basados en el análisis socio discursivo del conflicto y de su resolución en prácticas comunicativas reales de las empresas. Se trata de un método de investigación-acción que empieza en la recogida de datos y finaliza en la elaboración de materiales para la formación de los empleados. Así, se muestra la aplicación de los resultados del análisis a la elaboración de diferentes tipos de materiales didácticos: repertorio de estrategias, informes y portafolios comunicativo.
[ca] Quan parlem de fills triparentals parlem de transferència d'ADN mitocondrial d'un donador, aquesta tècnica es vol utilitzar per erradicar malalties mitocondrials en nounats, ja que aquestes solen tenir unes conseqüències fatals. Però es possible? Quins debats morals hi ha al respecte? La clonació humana sempre ha sigut tema de debat des de que van començar a sortir les tècniques amb cèl·lules mare, però és ètica la seva obtenció i manipulació? Es possible crear un clon de la nostra espècie? Aquestes són algunes de les preguntes que es plantegen però darrere d'aquestes preguntes hi ha moltes altres respostes morals que hauríem d'obtenir, com el perquè de la seva creació i els drets humans que tindria aquest clon. També es planteja el debat de si seria una bona idea clonar especies extintes com un neandertal, però un altre cop darrere d'aquest debat hi ha una immensa quantitat de preguntes ètiques per fer-se al respecte. L'edició gènica d'embrions humans està cada vegada més a prop. Actualment s'està perfeccionant la tècnica de CRISPR-Cas9, la qual permet l'edició gènica cel·lular, però es podrien fer bebès a la carta? Seria moralment correcte editar les característiques d'un embrió? I si fos per erradicar malalties gèniques? Alguns autors plantegen que hem d'aturar-nos, altres que és correcte únicament per erradicar malalties. T'invitem a reflexionar davant dels debats que es plantegen.

[es] Cuando hablamos de hijos triparentales hablamos de transferencia de ADN mitocondrial de un donador, esta técnica se quiere utilizar para erradicar enfermedades mitocondriales en recién nacidos, ya que estas suelen tener unas consecuencias fatales. Pero ¿es posible? ¿Qué debates morales hay al respecto? La clonación humana siempre ha sido tema de debate desde que empezaron a salir las técnicas con células madre, pero ¿es ética su obtención y manipulación? ¿Es posible crear un clon de nuestra especie? Estas son algunas de las preguntas que se plantean, pero detrás de estas preguntas hay muchas otras respuestas morales que deberíamos obtener, como el porqué de su creación y los derechos humanos que tendría este clon. También se plantea el debate de si sería una buena idea clonar especies extintas como un neandertal, pero otra vez detrás de este debate hay una inmensa cantidad de preguntas éticas para hacerse al respecto. La edición génica de embriones humanos está cada vez más cerca. Actualmente se está perfeccionando la técnica de CRISPR-Cas9, la cual permite la edición génica celular, pero ¿se podrían hacer bebés a la carta? ¿Sería moralmente correcto editar las características de un embrión? ¿Y si fuera para erradicar enfermedades génicas? Algunos autores plantean que debemos detenernos, otros que es correcto únicamente para erradicar enfermedades. Te invitamos a reflexionar ante los debates que se plantean.
[ca] A mesura que l'aprenentatge servei virtual emergeix com una eina amb futur per reforçar la col·laboració i la solidaritat a l'ensenyament superior es fa urgent la necessitat d'aprofundir en els factors subjacents a la seva eficàcia. Aquest article presenta un marc exhaustiu dels principis de disseny d'aprenentatge servei virtual i el sotmet a validació empírica. A partir d'una revisió sistemàtica de la literatura, la credibilitat del marc es veu reforçada per sessions de codisseny i grups focals en què participen estudiants, professionals universitaris i socis de la comunitat. Les aportacions d'experts no només reforcen, sinó que perfeccionen el marc inicial, establint les bases per a futures iniciatives virtuals d'aprenentatge servei a l'ensenyament superior. L'anàlisi de les dades culmina en un marc caracteritzat per quatre elements estructurals diferents: tres pilars fundacionals, quatre grups de principis de disseny, tres objectius generals i el paper fonamental de la tecnologia com a potenciadora de l'aprenentatge. Tant els pilars com els principis de disseny es desenvolupen detalladament. Els resultats d'aquest estudi tenen potencial per donar forma a les estratègies pedagògiques a l'educació superior, impulsant en última instància un enfocament de l'aprenentatge més empàtic i contextualment rellevant.

[es] A medida que el aprendizaje-servicio virtual emerge como una herramienta prometedora para reforzar la colaboración y la solidaridad en la enseñanza superior se hace acuciante la necesidad de profundizar en los factores que subyacen a su eficacia. Este artículo presenta un marco exhaustivo de los principios de diseño de aprendizaje-servicio virtual y lo somete a validación empírica. A partir de una revisión sistemática de la literatura, la credibilidad del marco se ve reforzada por sesiones de codiseño y grupos focales en los que participan estudiantes, profesionales universitarios y socios de la comunidad. Las aportaciones de expertos no sólo refuerzan, sino que perfeccionan el marco inicial, sentando las bases para futuras iniciativas virtuales de aprendizaje-servicio en la enseñanza superior. El análisis de los datos cotejados culminó en un marco caracterizado por cuatro elementos estructurales distintos: tres pilares fundacionales, cuatro grupos de principios de diseño, tres objetivos generales y el papel fundamental de la tecnología como potenciadora del aprendizaje. Tanto los pilares como los principios de diseño se desarrollan en detalle. Los resultados de este estudio tienen potencial para dar forma a las estrategias pedagógicas en la educación superior, impulsando en última instancia un enfoque del aprendizaje más empático y contextualmente relevante.
[ca] El Perú i l'Argentina són països amb característiques geogràfiques i socioeconòmiques diferents, però tots dos participen de l'auge del neoextractivisme a l'Amèrica Llatina, és a dir, del model basat en la sobreexplotació dels recursos no renovables i altament depenent dels mercats externs. La geografia del neoextractivisme remet a una geografia del poder. A l'empara de les reformes neoliberals del marc regulatori en l'última dècada del segle passat (favorables a l'extracció dels metalls, així com a l'aliança entre organismes multilaterals, Estats i grans corporacions estrangeres), la mineria transnacional imposa la refuncionalització del territori a partir d'un règim d'acumulació per despossessió i de la conformació de franges multinacionals. Així, controla la territorialitat; es constitueix en actor hegemònic, i conté els moviments de resistència que denuncien els danys socioambientals que genera. Davant d'aquest panorama, totes dues nacions experimenten una reprimarització de les seves economies en què es reprodueixen les pautes del passat.

[es] Perú y Argentina son países con características geográficas y socioeconómicas distintas, pero ambos participan del auge del neoextractivismo en América Latina, esto es, del modelo asentado en la sobreexplotación de los recursos no renovables y altamente dependiente de los mercados externos. La geografía del neoextractivismo remite a una geografía del poder. Al amparo de las reformas neoliberales del marco regulatorio en la última década del siglo pasado (favorables a la extracción de los metales, así como de la alianza entre organismos multilaterales, Estados y grandes corporaciones extranjeras), la minería transnacional impone la refuncionalización del territorio en base a un régimen de acumulación por desposesión y a la conformación de franjas multinacionales. Asimismo, controla la territorialidad. Se constituye en actor hegemónico y contiene los movimientos de resistencia que denuncian los daños socioambientales que genera. Ante tal panorama, ambas naciones experimentan una reprimarización de sus economías, reproduciendo las pautas del pasado.