[ca] Aquesta recerca tracta sobre l'establiment i desenvolupament de la Societat Teosòfica a Espanya entre 1888 i 1940. La primera part està dedicada a la formació de la Societat Teosòfica a Nova York, el seu establiment a l'Índia i a les ciutats de Londres i París, des d'on es va instal·lar a les principals capitals del continent europeu durant la dècada 1880-90. De l'establiment a Espanya podem distingir quatre períodes (1890-1910, 1910-1920, 1921-1930 i 1930-1940). A l'abril de 1891 es forma el Grup Espanyol de la Societat Teosòfica, a partir del qual es van constituir les dues primeres branques, a Madrid i Barcelona, al maig de 1893; fins al 1940 es van constituir uns altres trenta-tres centres teosòfics en diferents ciutats. S'exposen les persones i activitats més rellevants que es van dur a terme. Finalment, s'inclou un llistat de personatges que foren membres de la Societat Teosòfica Espanyola entre el 1891 i 1940. El següent capítol tracta d'una de les activitats més importants dels teòsofs espanyols, la traducció i publicació d'opuscles i llibres que van conformar la col·lecció Biblioteca Orientalista de Ramón Maynadé a Barcelona. També s'analitza les revistes editades (Estudios Teosóficos, Antahkarana, Sophia, Loto Blanco, Hesperia, Zanoni, Fiat Lux, Sophia 2na época i Teosofía), incloent-se una fitxa descriptiva de cadascuna d'elles, la seva digitalització i base de dades dels sumaris; així mateix, una relació de les obres traduïdes al castellà i el seu traductor, destacant entre aquests Federico Climent Terrer. Un altre capítol està dedicat a l'activitat educativa de la Societat Teosòfica Espanyola. S'exposa breument l'enfocament filosòfic que sobre l'educació tenien els teòsofs, i la implantació de la Cadena d'Or, La Taula Rodona i les Lligues de Bondat (subestructures educatives dedicades als nens i joves), i l'Escola Esotèrica (destinada al progrés intern en la via teosòfica entre els adults). L'activitat educativa en l'àmbit social va tenir lloc a Barcelona amb la creació de l'Institut d'Educació Integral i Harmònica (1911), la Fraternitat Internacional de l'Educació (1921) i l'Escola Internacional Nova "Damón"(1926), a la qual es van aplicar els mètodes de l'Escola Activa i Montessori. En un altre capítol es descriu l'activitat dels teòsofs en el panorama cultural espanyol a través de l'Associació d'Idealistes Pràctics, l'Ateneu Teosòfic de Madrid i el Club Teosòfic de Barcelona, dels què es tracten aspectes del seu ideari, personatges i activitat més representativa. Finalment s'adjunten dues breus biografies de Federico Climent Terrer i Attilio Bruschetti.

[es] Esta investigación trata sobre el establecimiento y desarrollo de la Sociedad Teosófica en España entre 1888 y 1940. La primera parte está dedicada a la formación de la Sociedad Teosófica en Nueva York, su establecimiento en la India y en las ciudades de Londres y París, a partir de las cuales se instala en las principales capitales del continente europeo durante la década 1880-90. En el establecimiento en España podemos distinguir cuatro periodos (1890-1910, 1910-1920, 1921-1930 y 1930-1940). En abril de 1891 se forma el Grupo Español de la Sociedad Teosófica, a partir del cual se constituyen las dos primeras Ramas en Madrid y Barcelona en mayo de 1893; hasta 1940 constituyeron otros 33 centros teosóficos en varias ciudades. Se exponen las personas y actividades más importantes que llevaron a cabo. Finalmente se acompaña un listado de personas que fueron miembros de la Sociedad Teosófica Española entre 1891-1940. El siguiente capítulo trata de una de las actividades más importantes de los teósofos españoles, la traducción y publicación de opúsculos y libros que conformaron la colección Biblioteca Orientalista de Ramón Maynadé en Barcelona. También se analiza las revistas editadas (Estudios Teosóficos, Antahkarana, Sophia, Loto Blanco, Hesperia, Zanoni, Fiat Lux, Sophia 2° época, y Teosofía), acompañándose ficha descriptiva de cada una de ellas, su digitalización y base de datos de los sumarios; asimismo, una relación de las obras traducidas al castellano y su traductor, destacando entre estos Federico Climent Terrer. Otro capítulo está dedicado a la actividad educativa en la Sociedad Teosófica Española. Se expone brevemente el enfoque filosófico que sobre la educación tenían los teósofos, y la implantación de la Cadena de Oro, La Tabla Redonda y las Ligas de Bondad (subestructuras educativas dedicadas a los niños y jóvenes), y la Escuela Esotérica (destinada al progreso interno en la vía teosófica entre los adultos). La actividad educativa en el ámbito social tuvo lugar en Barcelona con la formación del Instituto de Educación Integral y Armónica (1911), la Fraternidad Internacional de la Educación (1921) y la Escuela Internacional Nueva "Damón" (1926), en la cual se aplicaron los métodos de la Escuela Activa y Montessori. En otro capítulo se describe la actividad de los teósofos en el panorama cultural español a través de la Asociación de Idealistas Prácticos, el Ateneo Teosófico de Madrid y el Club Teosófico de Barcelona, de las cuales se tratan aspectos de su ideario, personajes y actividad más representativa. Finalmente se acompañan dos breves biografías de Federico Climent Terrer y Attilio Bruschetti.