[ca] La present tesi, titulada "D'Ermua a Patxi López (1996-2009): la complicitat de la premsa amb la política espanyola al País Basc", té com a objectiu demostrar de quina manera i, fins a quin punt, la premsa de Madrid ha estat i està al servei d'una estratègia política d'Estat per fer fora el nacionalisme basc del poder i l'esquerra abertzale de les institucions democràtiques. La presència del fenomen terrorista al País Basc i les eines per combatre'l han esdevingut, en darrer lloc, un pretext pels diferents governs espanyols, especialment els liderats pel Partit Popular (1996-2004), per estigmatitzar tots aquells àmbits de pensament allunyats de la seva doctrina d'Estat. És agosarat afirmar que els resultats de l'1 de març de 2009 són fruit d'una alteració en el recompte de les paperetes a les urnes, com algunes veus han apuntat, entre d'altres motius perquè no s'han vulnerat les regles del joc democràtic, sinó que aquestes de forma més subtil s'han modificat sota l'emparament legal (Llei de Partits Polítics, 2002). Ara bé, la present tesi parteix de la hipòtesi que aquest canvi de govern i, amb ell de rumb polític a Euskadi, esdevé la culminació d'un llarg procés per fer fora de les institucions l'ampli ventall que representa el nacionalisme basc. Un camí que s'inicià temporalment parlant l'any 1997 amb el cas Ermua, sota el govern de José María Aznar. Com si es tractés d'una croada personal, primer, contra ETA i, després, contra el nacionalisme basc, va dedicar les seves dues legislatures a orquestrar una manera de fer política, basada en el patriotisme espanyol, la distorsió dels fets i la criminalització de la dissidència. En aquest sentit, qualsevol sospitós de pensament alternatiu era titllat d'estar fora del marc constitucional. Un marc legal que el mateix Aznar deia ser-ne el seu principal garant. No es pot explicar, però, aquest procés, sense la participació directa dels mitjans de comunicació, com a actors cabdals en la configuració d'un determinat pensament que ha acabat pressionant la classe política sobretot, el llavors principal partit de l'oposició, el PSOE- i legitimant les eines que han possibilitat l'actual tomb de poder al País Basc.

[en] The present thesis, titled "Of Ermua to Patxi López (1996-2009): the complicity of the press with the Spanish politics in the Basque Country", has like aim show of which way and, until which point, the "brunete mediática of Madrid" has been and is to the service of a political strategy of State for displace the Basque nationalism of the power and the left Basque nationalism of the democratic institutions in Euskadi. The presence of the terrorist phenomenon in the Basque Country and the tools to combat it have become, in last place, an excuse or a pretext for the different Spanish governments, especially the led by the Popular Party, to pursue all those fields of thought moved away of his doctrine. This is, in definite, the central hypothesis of the work. It is fearless to affirm that the results of 1 March 2009 are not legitimate, as some voices have aimed, amongst other reasons because they have not broken the rules of the democratic game, but these precisely and of form subtler have modified under the protect legal (Law of Political Parties, 2002). Now well, the present thesis splits of the hypothesis that this change of government and, with him of political course in Euskadi, is the end of a long process to throw of the institutions the Basque nationalism. A way that initiated temporarily speaking the year 1997 with the case Ermua, under the government of José María Aznar. How if it treated of a personal crusade, first, against ETA and, afterwards, against the Basque nationalism, devoted his two terms of office to do a politics, based in the Spanish patriotism, the distortion of the facts and the indictment of the dissidence. In this sense, any suspect of alternative thought was accused to be out of the constitutional frame. A legal frame that the same Aznar said to be his main guarantor. It can't explain, but, this process, without the direct participation of the media, like actors stood out of one determinate thought that has finished pressure the political class and legitimating the tools that have made possible this change of power in the Basque Country.