[ca] Objectius: Avaluar l'efectivitat d'una eina d'ajuda a la presa de decisions (EAPD) per a pacients amb artrosi de genoll que valoren sotmetre's a artroplàstia total de genoll i investigar les diferències entre dones i homes en el procés de presa de decisions. Mètodes: Es va realitzar un assaig controlat aleatoritzat multicèntric amb 193 pacients, assignats per fer servir la HATD o continuar amb la seva atenció habitual. Les mesures de resultat van incloure: escala de conflicte decisional (DCS), coneixement de la malaltia i els tractaments, escala de satisfacció amb el procés decisional (SDMP), preferència de tractament avaluada immediatament després de la intervenció i la intensitat d'aquesta preferència. Aquestes van ser avaluades de nou després de 6 mesos en pacients no operats, mentre que als operats se'ls va avaluar amb les escales satisfacció (SDMP) i de penediment decisional (DRS). Addicionalment, es va realitzar una anàlisi secundària per valorar les diferències de gènere en aquestes variables i es van construir models de regressió multivariada per identificar predictors diferencials segons el gènere. Resultats: L'EAPD va propiciar una millora significativa immediata en conflicte decisional (DCS: DM = -11.65, IC95% = [-14.93, -8.37]), nivell de coneixement (DM = 10.37, IC99%: [3.15, 17.70]) i satisfacció (SDMP: DM = 6.77, IC99% = [1.19, 12.34]), així com una diferència significativa en la preferència de tractament (x2 = 8.74, p = 0.033), amb menys pacients indecisos al grup d'intervenció. Els pacients amb educació primària o inferior van obtenir majors beneficis en conflicte decisional (p = 0.015 per a la interacció), però menors en coneixement (p = 0.051). Les dones van mostrar menor coneixement (DM = -7.68, IC95% = [-13.9, -1.46], p = 0.016), van referir menys satisfacció (SDMP: DM = -6.95, IC95% = [-11.7, -2.23], p = 0.004) i van atorgar més rellevància a evitar la cirurgia (U = 2.09, p = 0.019). Es va observar també que una major importància atribuïda al temps necessari per experimentar alleugeriment simptomàtic podria reduir significativament la probabilitat de rebre cirurgia en dones (OR = 0.76, p = 0.016). Als 6 mesos, no es van observar diferències significatives entre el grup de EAPD i el control a cap variable, incloent recepció de cirurgia. Els pacients intervinguts van mostrar nivells baixos de penediment que no van estar influenciats per l'ús de l'EAPD. Conclusió: L'EAPD va demostrar ser efectiva immediatament després d'utilitzar-lo. Als 6 mesos les diferències no van ser significatives degut a la reducció del coneixement objectiu i subjectiu al grup d'intervenció, ia la millora del grup control a la resta de les variables. Els resultats apunten que la provisió d'informació i/o la promoció de la presa de decisions compartida podria ser de menor qualitat en dones o no adequar-se a les necessitats particulars, però aquests resultats necessiten confirmació en mostres majors. Estudis futurs també haurien d'analitzar quins subgrups de pacients es beneficiarien més de l'ús de l'EAPD. Implicacions per a la pràctica: És necessari un apropament sistemàtic al procés de presa de decisions basat en l'atenció centrada en el pacient i la presa de decisions compartida, que promogui la implicació del pacient i afavoreixi la reducció de variabilitat injustificada a la pràctica clínica. Les EAPD podrien ajudar a assolir aquests objectius.

[es] Objetivos: Evaluar la efectividad de una herramienta de ayuda a la toma de decisiones (HATD) para pacientes con artrosis de rodilla que valoran someterse a artroplastia total de rodilla, e investigar las diferencias entre mujeres y hombres en el proceso de toma de decisiones. Métodos: Se realizó un ensayo controlado aleatorizado multicéntrico con 193 pacientes, asignados para usar la HATD o continuar con su atención habitual. Las medidas de resultado incluyeron: escala de conflicto decisional (DCS), conocimiento de la enfermedad y los tratamientos, escala de satisfacción con el proceso decisional (SDMP), preferencia de tratamiento evaluada inmediatamente después de la intervención e intensidad de dicha preferencia. Éstas fueron evaluadas de nuevo tras 6 meses en pacientes no operados, mientras que a los operados se les evaluó con las escalas satisfacción (SDMP) y de arrepentimiento decisional (DRS). Adicionalmente, se realizó un análisis secundario para valorar las diferencias de género en dichas variables y se construyeron modelos de regresión multivariada para identificar predictores diferenciales según el género. Resultados: La HATD propició una mejoría significativa inmediata en conflicto decisional (DCS: DM = -11.65, IC95% = [-14.93, -8.37]), nivel de conocimiento (DM = 10.37, IC99%: [3.15, 17.70]) y satisfacción (SDMP: DM = 6.77, IC99% = [1.19, 12.34]), así como una diferencia significativa en la preferencia de tratamiento (chi-cuadrado = 8.74, p = 0.033), con menos pacientes indecisos en el grupo de intervención. Los pacientes con educación primaria o inferior obtuvieron mayores beneficios en conflicto decisional (p = 0.015 para la interacción), pero menores en conocimiento (p = 0.051). Las mujeres mostraron menor conocimiento (DM = -7.68, IC95% = [-13.9, -1.46], p = 0.016), refirieron menor satisfacción (SDMP: DM = -6.95, IC95% = [-11.7, -2.23], p = 0.004) y otorgaron mayor relevancia a evitar la cirugía (U = 2.09, p = 0.019). Se observó también que una mayor importancia atribuida al tiempo necesario para experimentar alivio sintomático podría reducir significativamente la probabilidad de recibir cirugía en mujeres (OR = 0.76, p = 0.016). A los 6 meses, no se observaron diferencias significativas entre el grupo de HATD y el control en ninguna variable, incluyendo recepción de cirugía. Los pacientes intervenidos mostraron bajos niveles de arrepentimiento que no estuvieron influenciados por el uso de la HATD. Conclusión: La HATD demostró ser efectiva inmediatamente tras su uso. A los 6 meses las diferencias no fueron significativas debido a la reducción del conocimiento objetivo y subjetivo en el grupo de intervención, y a la mejoría del grupo control en el resto de las variables. Los resultados apuntan a que la provisión de información y/o la promoción de la toma de decisiones compartida podría ser de menor calidad en mujeres o no adecuarse a sus necesidades particulares, pero estos resultados necesitan confirmación en muestras mayores. Futuros estudios también deberían analizar qué subgrupos de pacientes se beneficiarían en mayor medida del uso de la HATD. Implicaciones para la práctica: Es necesario un acercamiento sistemático al proceso de toma de decisiones basado en la atención centrada en el paciente y la toma de decisiones compartida, que promueva la implicación del paciente y favorezca la reducción de variabilidad injustificada en la práctica clínica. Las HATD podrían ayudar a conseguir estos objetivos.