[ca] El present Treball de Fi de Grau (TFG) documenta el creixement de Cerdanyola del Vallès a partir de l'impacte que hi va tenir l'habitatge popular i les transformacions urbanes durant les dècades de major immigració a la ciutat (1950-1975). Estudia l'evolució urbanística de la ciutat i vol entendre, des de la perspectiva de l'habitant, com es vivia en els diferents barris que es van formar en el moment. Es treballa les diferents formes de creixement urbà de la població, des de la densificació de zones consolidades, fins al creixement de barris de torretes i els polígons residencials construïts entre els anys seixanta i setanta. Cerdanyola era una població agrícola formada per diverses masies dedicades majoritàriament al cultiu de vinyes. La millora de la connexió amb la capital mitjançant el ferrocarril va comportar un motor de canvi de la ciutat, que va passar d'un caràcter rural a un de més industrial. El Pla Comarcal del 1953 va ser el detonant del creixement urbanístic de Cerdanyola durant el període de la segona meitat del segle XX, juntament amb altres factors econòmics, polítics i socials. Des de l'any 1950 al 1962 Cerdanyola va anar creixent de forma horitzontal, és a dir, els diferents nuclis del municipi, Montflorit, els Parcers, el Turonet i la Colònia Vilcom-Serraparera, van anar creixent en una extensió de cases unifamiliars de planta baixa o planta baixa i primera. La manca d'habitatges fa que a principi dels anys seixanta, comencin a aparèixer les primeres construccions de polígons d'habitatge de Cerdanyola del Vallès i que, durant els anys seixanta i setanta creessin els dos grans polígons residencials de Cerdanyola: Les Fontetes i el barri Banús.

[es] El presente Trabajo de Fin de Grado (TFG) documenta el crecimiento de Cerdanyola del Vallès a partir del impacto que tuvo la vivienda popular y las transformaciones urbanas durante las décadas de mayor inmigración a la ciudad (1950-1975). Estudia la evolución urbanística de la ciudad y quiere entender, desde la perspectiva del habitante, como se vivía en los diferentes barrios que se formaron en el momento. Se trabajan las diferentes formas de crecimiento urbano de la población, desde la densificación de zonas consolidadas, hasta el crecimiento de barrios de torres y los polígonos residenciales construidos entre los años sesenta y setenta. Cerdanyola era una población agrícola formada por diversas masías dedicadas mayoritariamente al cultivo de viñas. La mejora de la conexión con la capital mediante el ferrocarril que comportó un motor de cambio de la ciudad, que pasó d'un carácter rural a uno de más industrial. El Pla Comarcal del 1953 fue el detonante del crecimiento urbanístico de Cerdanyola durante el periodo de la segunda mitad del siglo XX, con otros factores económicos, políticos y sociales. Desde el año 1950 al 1962 Cerdanyola fue creciendo de forma horizontal, es decir, los diferentes núcleos del municipio, Montflorit, els Parcers, el Turonet y la Colònia Vilcom-Serraparera, fueron creciendo en una extensión de casas unifamiliares de planta baja o planta baja y primera. La manca de viviendas hizo que a principios de los años sesenta, comenzaran a aparecer las primeras construcciones de polígonos de viviendas de Cerdanyola del Vallès y que, durante los años sesenta y setenta, se creasen los dos grandes polígonos residenciales de Cerdanyola: Les Fontetes y el barrio Banús.