[ca] Aquest treball utilitza una nova tècnica numèrica anomenada mètode dels elements finits particulats (PFEM) per a estudiar la propagació de les ones d'aigua i la seva interacció amb estructures sòlides. Un enfocament numèric és un model de simulació de la realitat. En el cas del PFEM, la tècnica numèrica utilitza una estratègia lagrangiana per a resoldre les equacions de Navier-Stokes. El PFEM proporciona una descripció precisa de la interacció fluid-sòlid i és útil per a determinar l'evolució dels fluxos de fluids. Per a validar el mètode numèric en l'àrea d'aplicació donada, aquest projecte compara els resultats obtinguts per PFEM amb resultats experimentals d'anàlisis de laboratori. També es va utilitzar el mètode de la solució acoblada PFEM-Shallow Water (PFEM-SW) i es van comparar els resultats obtinguts. El primer apartat d'aquest treball se centra en l'anàlisi de la propagació d'ones. Després de la seva implementació mitjançant PFEM, el model es compara amb els resultats experimentals obtinguts en el canal del laboratori experimental en Braunschweig (Hitzegrad, 2019). Els resultats demostren la convergència de la grandària de la malla i del pas temps, a més de validar l'aplicabilitat del mètode numèric en aquest cas específic. El segon apartat consisteix a fer la mateixa anàlisi que en el primer apartat, però amb el mètode PFEM-SW, comparar-lo amb el PFEM estàndard i també amb els resultats experimentals obtinguts en el canal del laboratori experimental en Braunschweig (Hitzegrad, 2019). Els resultats van indicar que el mètode PFEM-SW té resultats similars al PFEM estàndard amb una precisió lleugerament menor, però amb un cost computacional significativament inferior. Finalment, es duu a terme una prova de concepte del mètode d'Interacció Fluid-Estructura (FSI) per a comprendre millor el funcionament de l'eina PFEM.

[es] Este trabajo utiliza una novedosa técnica numérica llamada método de los elementos finitos particulados (PFEM) para estudiar la propagación de las olas de agua y su interacción con estructuras sólidas. Un enfoque numérico es un modelo de simulación de la realidad. En el caso del PFEM, la técnica numérica utiliza una estrategia lagrangiana para resolver las ecuaciones de Navier-Stokes. El PFEM proporciona una descripción precisa de la interacción fluido-sólido y es útil para determinar la evolución de los flujos de fluidos. Para validar el método numérico en el área de aplicación dada, este proyecto compara los resultados obtenidos por PFEM con resultados experimentales de análisis de laboratorio. También se utilizó el método de la solución acoplada PFEM-Shallow Water (PFEM-SW) y se compararon los resultados obtenidos. El primer apartado de este trabajo se centra en el análisis de la propagación de olas. Tras su implementación mediante PFEM, el modelo se compara con los resultados experimentales obtenidos en el canal del laboratorio experimental en Braunschweig (Hitzegrad, 2019). Los resultados demuestran la convergencia del tamaño de la malla y del paso tiempo, además de validar la aplicabilidad del método numérico en este caso específico. El segundo apartado consiste en hacer el mismo análisis que en el primer apartado, pero con el método PFEM-SW, compararlo con el PFEM estándar y también con los resultados experimentales obtenidos en el canal del laboratorio experimental en Braunschweig (Hitzegrad, 2019). Los resultados indicaron que el método PFEM-SW tiene resultados similares al PFEM estándar con una precisión ligeramente menor, pero con un coste computacional significativamente inferior. Finalmente, se lleva a cabo una prueba de concepto del método de Interacción Fluido-Estructura (FSI) para comprender mejor el funcionamiento de la herramienta PFEM.