[ca] Diversos estudis confirmen que en els darrers anys les ciutats han viscut un augment constant de la població. Segons estimacions de l'estudi presentat per les Nacions Unides l'any 2014 "World Urbanitzation Prospect" (United Nations, 2014), les zones urbanes absorbiran el creixement demogràfic de les pròximes dècades. Es preveu que l'any 2050 el 66% de la població residirà en àrees urbanes. El rol de les ciutats serà decisiu per donar resposta a alguns dels grans reptes del segle XXI: el canvi climàtic, l'equitat social, la sostenibilitat i la demanda de major participació ciutadana. En aquest escenari, amb una necessitat urgent de repensar com construïm les nostres ciutats, el concepte de "ciutat intel·ligent" s'estableix com l'estratègia clau per gestionar aquests reptes i engloba la capacitat de les ciutats per innovar (Conesa, 2017; Cocchia, 2014; Albino, Berardi, i Dangelico, 2015). 'Smart cities' (AMETIC, 2012) és un concepte de ciutat que treballa per millorar la qualitat de vida dels ciutadans i garantir un desenvolupament social, econòmic i urbà sostenible. En els últims anys hem vist com moltes ciutats han integrat aquesta noció en la seva planificació i aspiracions de futur. Barcelona i Amsterdam són dues de les ciutats intel·ligents més exitoses d'Europa, reconegudes per diversos premis i prestigiosos rànquings. Aquesta tesi té un caràcter exploratori-descriptiu. L'estudi analitza l'estratègia del pla de les dues metròpolis i ressegueix com "Barcelona Ciutat Digital" i "Amsterdam Smart City" comuniquen el nou model de ciutat intel·ligent als ciutadans, per esbrinar si i la participació dels ciutadans és té en compte en el moment de redissenyar la ciutat. Per desenvolupar aquesta investigació s'aplica la teoria de la Grounded Theory, un mètode per a la recollida i anàlisi de dades qualitatives elaborat pels sociòlegs Glaser i Strauss (1967). Aquest enfocament inductiu de la investigació qualitativa permet identificar patrons que emergeixin de les dades i tractar de generar un marc teòric perquè expliqui el fenomen estudiat o permeti millorar el coneixement d'un que hagi estat estudiat prèviament (Cuñat Giménez, 2007). A través de l'anàlisi de contingut s'han analitzat les estratègies que les dues ciutats han portat a terme per divulgar el model de ciutat intel·ligent, a més, per poder entendre millor la ciutat també hem analitzat els instruments de participació i divulgació que cada una de les ciutats utilitza per divulgar el nou model i per últim, s'han analitzat els elements de comunicació, la pàgina web i la seva evolució des dels inicis del pla, i la comunicació es porta a terme des del canal de Twitter. Per últim, les entrevistes semiestructurades també han tingut un paper important com a mètode de recollida de dades verbals amb l'objectiu de descobrir noves idees i fer emergir altres dimensions del fenomen. Explorar els dos models, Barcelona i Amsterdam, ens ha permès fer una comparació creuada i poder identificar millores per poder comunicar i fer participar la ciutadania d'aquest nou model de ciutat.

[en] Recent research in the broad field of urban studies confirms that cities are experiencing a constant increase in population. According to the United Nations estimations in the study World Urbanization Prospect (United Nations, 2014), it will be urban areas that will absorb the demographic growth in the coming decades. It is expected that by 2050, 66% of the population will live in urban areas. The role of cities will be crucial in responding to some of the great challenges of the 21st century: climate change, social equity, sustainability and the demand for greater citizen participation. In this scenario, with an urgent need to rethink how we build our cities, the concept of "smart city" is established as the key strategy to manage these challenges and includes the capacity of cities to innovate (Conesa, 2017; Cocchia, 2014; Albino, Berardi, and Dangelico, 2015). 'Smart cities' (AMETIC, 2012) are a city concept that aims to improve the quality of life of citizens and works towards ensuring sustainable social, economic and urban development. We have witnessed how in recent years many cities have integrated this notion into their planning and future aspirations. Barcelona and Amsterdam are two of the most successful smart cities in Europe, recognized by several awards and prestigious rankings. This thesis has an exploratory-descriptive character. It analyzes the strategy of the two metropolises to traces how "Barcelona Ciutat Digital" and "Amsterdam Smart City" communicate the new model of smart city to their citizens. This allows us to unveil whether citizen participation is taken into account while redesigning the city. This research is framed within Grounded Theory, a method for generating, collecting and analyzing qualitative data developed by sociologists Glaser and Strauss (1967). This inductive approach to qualitative research makes it possible to identify patterns that emerge from the data and allows the creation of a theoretical framework to explain the phenomenon studied or to improve the knowledge of one that has been previously studied (Cuñat Giménez, 2007). We have studied the strategies that the two cities have carried out to disseminate the smart city model through content analysis. In addition, and in order to better understand the city, we have also analyzed the participation and dissemination tools that each of the cities use to spread the new model, and lastly, we have conducted a thorough analysis of the communications, websites and their evolution since the beginning of the plan, and the communication that is carried out from Twitter accounts. Semi-structured interviews have also played a very important role as a method of collecting verbal data in order to discover new ideas and bring out other dimensions of the phenomenon. Exploring the two models, Barcelona and Amsterdam, has allowed us to make a cross-comparison and be able to identify improvements in terms of communicating and getting citizens involved in the making of this new city model.