[ca] L'objectiu és valorar l'estrès de captura, maneig i transport en l'isard pirinenc (Rupicapra pyrenaica) capturat mitjançant xarxes verticals, i determinar la viabilitat de tècniques no invasives (freqüència cardíaca, temperatura rectal i cortisol salival) per a mesurar la resposta d'estrès. La manca de valors de referència previs fiables va fer necessari establir-los per a valorar canvis. Es van determinar els millors indicadors d'estrès i es va avaluar l'efecte de l'acepromazina en l'estrès de captura i transport. Es van capturar isards pirinencs amb xarxes verticals. Amb les primeres mostres de sang, obtingudes a la captura, es van establir valors de referència. Després els animals van passar tres hores d'immobilització física o es van transportar, per a estudiar l'estrès d'immobilització i transport, respectivament. Els animals es van dividir a l'atzar en tractament (acepromazina) i control (sèrum). L'efecte del sexe i la seva interacció amb el tractament es van considerar al grup immobilitzat. La freqüència cardíaca i la temperatura rectal es van registrar durant l'estudi. Es van obtenir mostres de sang cada hora dels isards immobilitzats, mentre que dels transportats es van obtenir a la captura i immediatament abans i després del transport. Els resultats de captura van ser similars o millors que els descrits prèviament per l'isard alpí. Es descriuen els primers valors de referència per l'isard pirinenc capturat mitjançant xarxes verticals. Es van trobar diferències degudes a sexe, estació i edat, establint valors de referència independents. La freqüència cardíaca va augmentar només als animals control durant el transport, mentre que la temperatura va descendir a tots els grups. Els paràmetres eritrocitaris (recompte d'eritròcits, concentració d'hemoglobina i valor hematòcrit) van disminuir a tots els grups. Els leucòcits van passar de limfocitosis inicial a neutrofília amb limfopènia, augmentant el recompte leucocitari durant l'estudi. Monòcits i neutròfils en banda van augmentar als isards tractats immobilitats i als controls transportats. Colesterol, triglicèrids, lactat, creatinina, fosfatasa alcalina, clorurs i potassi van disminuir, i cortisol, bilirubina total, urea i activitat enzimàtica sèrica (ALT, AST, CK i LDH) van augmentar. La glucosa va augmentar primer per a disminuir després. El sodi va augmentar als isards controls immobilitzats i va disminuir als tractats transportats. Les diferències entre mascles i femelles en paràmetres eritrocitaris, glucosa, bilirubina, creatinina, clorurs i potassi indiquen una resposta catecolamínica més intensa a femelles, mentre que les diferències en limfòcits, cortisol i ALT suggereixen una resposta adrenocortical superior en mascles. El transport va ser més estressant que la immobilització, com indiquen les diferències en freqüència cardíaca, paràmetres eritrocitaris, creatinina, urea, ALT, CK, LDH, clorurs i sodi. L'acepromazina va millorar el benestar i va disminuir el risc als isards tractats, la freqüència cardíaca dels quals no va augmentar durant el transport, van tenir valors inferiors i una estabilització més ràpida de la temperatura rectal, disminucions més grans amb valors significativament inferiors als paràmetres eritrocitaris, creatinina, urea, sodi i potassi, i increments menors de l'activitat enzimàtica sèrica (ALT, AST, CK i LDH). Encara que alguns dels efectes positius de l'acepromazina es poden deure a la seva acció tranquil·litzant central, la majoria d'avantatges es poden atribuir al seu efecte bloquejant α-adrenèrgic a melsa, ronyó i vasos sanguinis musculars. L'efecte central de l'acepromazina sembla dependre de l'agent estressant, donat que monòcits, neutròfils en banda i cortisol van augmentar als isards tractats immobilitzats i als isards controls transportats, indicant una major excitació. L'acepromazina també va tenir un efecte tranquil·litzant i protector superior a femelles, com demostren temperatura, ALT, AST, CK, LDH, clorurs i potassi. La concentració salival de cortisol va tenir bona correlació amb la concentració sèrica, i pot ser una eina no invasiva útil per valorar la resposta d'estrès.

[en] The objective of this study was assessing capture, handling and transport stress in Southern chamois (Rupicapra pyrenaica) captured with drive-nets, and determining the viability of non-invasive techniques (heart rate, rectal temperature and saliva cortisol concentration) to measure stress response. Lack of previous reliable reference haematological and serum biochemical values made it necessary to establish reference values at capture to assess changes in these parameters. Best stress indicators in Southern chamois were determined. The effect of acepromazine on both capture and transport stress was also evaluated. Southern chamois were captured with drive-nets. The first blood samples taken at capture were used to establish reference values. Then the animals underwent a three-hour period of physical restraint or a transport procedure to study physical restraint and transport stress, respectively. Animals were randomly divided in treatment (acepromazine) and control (saline) groups. Sex effect and its interaction with treatment were considered in the physically restrained group. Heart rate and rectal temperature were registered throughout the study. Blood samples were obtained every hour in the physically restrained Southern chamois, whereas they were obtained at capture and immediately before and after transport in the transported animals. Capture results were similar or better than those previously reported for Northern chamois. The first complete and reliable reference values for Southern chamois captured by means of drive-nets were reported, and sex, season, and age differences were found, suggesting the establishment of separate reference values. Heart rate increased only in control animals during transport, whereas temperature decreased over time in all groups. Erythrocytic parameters (RBC, haemoglobin concentration and PCV) decreased after capture in all groups. Leukocytes changed from initial lymphocytosis to neutrophilia and lymphopenia, with increasing total leukocyte count over time. Monocytes and band neutrophils increased over time in treated restrained and untreated transported Southern chamois. Cholesterol, triglycerides, lactate, creatinine, AP, chloride and potassium decreased during the study, whereas cortisol, total bilirubin, urea, and serum enzymatic activity (ALT, AST, CK and LDH) increased over time. Glucose increased first to decrease later. Sodium increased in untreated restrained and decreased in treated transported Southern chamois. Differences in stress response between male and female Southern chamois for erythrocytic parameters, glucose, bilirubin, creatinine, chloride and potassium indicate a stronger catecholamine response in females, whereas lymphocytes, cortisol and ALT differences seem to point to a higher corticosteroid response in males. Transport was more stressful than physical restraint for Southern chamois, as indicated by differences in values and trends in heart rate, erythrocytic parameters, creatinine, urea, ALT, CK, LDH, chloride and sodium. Acepromazine improved animal welfare and decreased life risk in the treated Southern chamois, which showed lack of increases in heart rate during transport, lower values and earlier stabilization of rectal temperature, higher decreases with significantly lower values for erythrocytic parameters, creatinine, urea, sodium and potassium and lower increases in serum enzymatic activity (ALT, AST, CK and LDH). Although some of the positive effects of acepromazine may be due to its central tranquilizing action, most advantages were attributed to its α-adrenergic-blocking action on spleen, kidney and muscle blood vessels. Moreover, central effect of acepromazine seems to be influenced by the nature of the stressor, since monocytes, band neutrophils and cortisol increased in the treated group in restrained Southern chamois and in the control group in transported Southern chamois, suggesting a higher degree of excitement in these two groups. Acepromazine also had a stronger tranquilizing and protective effect on females, as demonstrated by temperature, ALT, AST, CK, LDH, chloride and potassium. Saliva cortisol concentration was well correlated with serum cortisol concentration and is a potentially useful noninvasive tool to assess stress response.