[ca] Els recents canvis en la concepció del patrimoni cultural han portat a considerar-lo no sols com a objecte de protecció i salvaguarda sinó, més enllà, com un recurs per al desenvolupament sostenible. En conseqüència, els efectes del seu correcte tractament podrien contribuir significativament a un dels grans reptes contemporanis del món occidental: el desequilibri urbà-territorial. El nostre propòsit en aquest estudi és extreure les claus de la contribució de l'ús innovador i sostenible del patrimoni cultural per al desenvolupament local de zones rurals, perifèriques o vulnerables. A través de la consideració dels aspectes socioeconòmics i urbà-territorials, i de l'anàlisi de dos estudis de cas europeus, tractarem de revelar com aquestes pràctiques i la pròpia presència del patrimoni cultural poden contribuir a pal·liar el desequilibri territorial. Per a això, combinarem la recerca bibliogràfica i documental amb l'ús i tractament de dades. Hem utilitzat principalment dades estadístiques sobre l'evolució demogràfica a diferents escales, així com dades sobre elements del patrimoni natural i cultural, material i immaterial. Els dos casos triats són el sud d'Espanya i Hongria. Reflecteixen la pluralitat del territori rural a Europa i la seva diversitat de circumstàncies tant en termes d'ocupació del territori com d'evolució sociodemogràfica i de tractament del patrimoni. Els resultats revelen que la mera presència del patrimoni i la seva protecció contribueixen a millorar el comportament demogràfic de les zones vulnerables, però que els efectes es potencien quan van acompanyats d'iniciatives innovadores i de cooperació territorial.

[es] Los recientes cambios en la concepción del patrimonio cultural han llevado a considerarlo no sólo como objeto de protección y salvaguarda sino, más allá, como un recurso para el desarrollo sostenible. En consecuencia, los efectos de su correcto tratamiento podrían contribuir significativamente a uno de los grandes retos contemporáneos del mundo occidental: el desequilibrio urbano-territorial. Nuestro propósito en este estudio es extraer las claves de la contribución del uso innovador y sostenible del patrimonio cultural para el desarrollo local de zonas rurales, periféricas o vulnerables. A través de la consideración de los aspectos socioeconómicos y urbano-territoriales, y del análisis de dos estudios de caso europeos, trataremos de desvelar cómo estas prácticas y la propia presencia del patrimonio cultural pueden contribuir a paliar el desequilibrio territorial. Para ello, combinaremos la investigación bibliográfica y documental con el uso y tratamiento de datos. Hemos utilizado principalmente datos estadísticos sobre la evolución demográfica a diferentes escalas, así como datos sobre elementos del patrimonio natural y cultural, material e inmaterial. Los dos casos elegidos son el sur de España y Hungría. Reflejan la pluralidad del territorio rural en Europa y su diversidad de circunstancias tanto en términos de ocupación del territorio como de evolución sociodemográfica y de tratamiento del patrimonio. Los resultados revelan que la mera presencia del patrimonio y su protección contribuyen a mejorar el comportamiento demográfico de las zonas vulnerables, pero que los efectos se potencian cuando van acompañados de iniciativas innovadoras y de cooperación territorial.