[ca] Aquest article presenta un estudi de cas que analitza la interacció a l'aula en l'ensenyament-aprenentatge de llengua catalana a quart de primària. Concretament, l'anàlisi se centra en l'actuació discursiva oral d'un mestre novell des del punt de vista de les estratègies que utilitza per gestionar l'aula i per construir coneixement. A partir de l'instrument d'anàlisi de Castellà et al. 2007, que classifica les estratègies discursives de relació social a l'aula i les estratègies discursives de construcció de coneixement, la recerca es pregunta si l'ensenyant es comporta -durant la sessió enregistrada- com a docent efectiu des del punt de vista discursiu i quines implicacions didàctiques té la seva actuació discursiva. Els resultats demostren que el mestre usa més estratègies de gestió de l'aula que de construcció del coneixement i que el coneixement que construeix és escàs, superficial i repetitiu. Justament, les conclusions intenten respondre fins a quin punt la interacció construeix coneixement i com és el coneixement que es construeix. Partint de la base que la interacció és un mitjà per construir coneixement i no una finalitat per se, el predomini de les estratègies de gestió de l'aula al llarg de la sessió demostra que el mestre usa essencialment la interacció per anar teixint el coneixement, és a dir, que la seva habilitat en la gestió de l'aula facilita l'ensenyament-aprenentatge de coneixements nous. Amb tot, el coneixement que es construeix es caracteritza per la introducció de pocs continguts, per l'absència de reflexió metalingüística i per l'escassa presència de discurs explicatiu. L'article conclou que l'ensenyant es comporta com un mestre novell estratègic, en el sentit que la destresa gestionant l'aula atenua la seva inexpertesa construint coneixement. L'interès d'aquesta recerca rau en l'aportació d'unes reflexions sobre l'actuació discursiva d'un ensenyant novell, que poden contribuir a la millora de la formació i la pràctica docents.

[es] Este artículo presenta un estudio de caso que analiza la interacción en el aula en el proceso de enseñanza-aprendizaje de lengua catalana en cuarto de primaria. Concretamente, el análisis se centra en la actuación discursiva oral de un maestro novel desde el punto de vista de las estrategias que utiliza para gestionar el aula y para construir conocimiento. A partir del instrumento de análisis de Castellà et al. 2007, que clasifica las estrategias discursivas de relación social en el aula y las estrategias discursivas de construcción de conocimiento, la investigación se pregunta si el maestro se comporta -durante la sesión grabada- como docente efectivo desde el punto de vista discursivo y qué implicaciones didácticas tiene su actuación discursiva. Los resultados demuestran que el maestro usa más estrategias de gestión del aula que de construcción del conocimiento y que el conocimiento que construye es escaso, superficial y repetitivo. Justamente, las conclusiones intentan responder hasta qué punto la interacción construye conocimiento y cómo es el conocimiento que se construye. Partiendo de la base que la interacción es un medio para construir conocimiento y no una finalidad per se, el predominio de las estrategias de gestión del aula a lo largo de la sesión demuestra que el maestro usa esencialmente la interacción para ir tejiendo el conocimiento, es decir, que su habilidad en la gestión del aula facilita el aprendizaje de conocimientos nuevos. Sin embargo, el conocimiento que se construye se caracteriza por la introducción de pocos contenidos, por la ausencia de reflexión metalingüística y por la escasa presencia de discurso explicativo. El artículo concluye que el docente se comporta como un maestro novel estratégico, en el sentido que la destreza gestionando el aula atenúa su inexperiencia construyendo conocimiento. El interés de esta investigación radica en la aportación de unas reflexiones sobre la actuación discursiva de un docente novel, que pueden contribuir a la mejora de la formación y la práctica docentes.