[ca] El present treball tracta sobre la realització de de assajos de deriva potencial en usar diferents adjuvants. Per a això, es pretén simular les condicions normals de treball d'un tractament fitosanitari mitjançant un polvoritzador hidràulic de barres horitzontals. Durant aquesta simulació es pretén avaluar la deriva potencial de combinant dos adjuvants ('A¿ i 'B¿), un d'ells a dues concentracions diferents, i amb quatre tipus diferents només de boca. Els filtres consten de diferents patrons de distribució (cònica buida i ventall) i tipologia (convencional o anti-deriva). Es pretén comprovar fins a quin punt els dos adjuvants, utilitzats habitualment com a surfactants, pot reduir també el risc de deriva a l'hora d'aplicar un producte fitosanitari. D'aquesta manera es podria minimitzar l'impacte ambiental que comporten aquestes aplicacions a causa de la deriva de pesticides més enllà dels marges del cultiu, podent perjudicar l'entorn ambiental i/o la salut de les persones. Els assajos es van fer en el laboratori de la Unitat de Mecanització Agrària (*UMA) de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) en el Parc Agropolis de la UPC en el municipi de Viladecans (Barcelona). Els mètodes de càlcul, materials i condicions per a determinar el valor potencial de deriva venen indicats de manera detallada en la normativa ISO 22401 (ISO 2015). Els test es basaven en una estructura metàl·lica proveït de ranures per a col·locar col·lectors artificials, en aquest cas plaques de Petri, i amb una coberta lliscant, activada per un sistema pneumàtic, que permet cobrir o exposar els col·lectors a l'aire lliure. Es van provar quatre casos: 1) Referència (usant només *tartrazina com a traçador); 2) Adjuvant A, a una concentració del 0,25%, més el traçador; 3) El mateix adjuvant A però a una concentració del 0,50%; 4) L'adjuvant B. Per a cada cas, es van realitzar proves amb els quatre models de filtres proposats. Escola d'Enginyeria Agroalimentària i de Biosistemes de Barcelona¿ BarcelonaTech 5 Els resultats van indicar que, si s'usaven filtres convencionals, l'adjuvant B va ser el que va presentar la major reducció en la deposició de deriva en comparació amb l'aplicació de referència, independentment del perfil del filtre. D'altra banda, els adjuvants van presentar un comportament similar amb els filtres anti-deriva. Aquest treball demostra la capacitat de reduir el risc de deriva amb els surfactants adequats.

[en] The present work deals with the performance of potential drift assays when using different adjuvants. To do this, the aim is to simulate the normal working conditions of a phytosanitary treatment using a hydraulic sprayer with horizontal bars. During this simulation, the aim is to evaluate the potential drift of combining two adjuvants ('A' and 'B'), one of them at two different concentrations, and with four different types of nozzles. The nozzles consist of different distribution patterns (hollow conical and fan) and typology (conventional or anti-drift). The aim is to verify to what extent the two adjuvants, commonly used as surfactants, can also reduce the risk of drift when applying a phytosanitary product. In this way, the environmental impact that these applications entail due to the drift of pesticides beyond the margins of the crop could be minimized, potentially damaging the environment and/or people's health. The tests were carried out in the laboratory of the Agricultural Mechanization Unit (UMA) of the Polytechnic University of Catalonia (UPC) in the Parc Agropolis of the UPC in the municipality of Viladecans (Barcelona). The calculation methods, materials and conditions to determine the potential drift value are indicated in detail in the ISO 22401 standard (ISO 2015). The tests were based on a metal structure provided with slots to place artificial collectors, in this case Petri dishes, and with a sliding cover, activated by a pneumatic system, which allows the collectors to be covered or exposed to the open air. Four cases were tested: 1) Reference (using only tartrazine as a tracer); 2) Adjuvant A, at a concentration of 0.25%, plus the tracer; 3) The same adjuvant A but at a concentration of 0.50%; 4) Adjuvant B. For each case, tests were carried out with the four proposed nozzle models. Escola d'Enginyeria Agroalimentària i de Biosistemes de Barcelona¿ BarcelonaTech 7 The results indicated that, if conventional nozzles were used, adjuvant B had the greatest reduction in drift deposition compared to the reference application, regardless of nozzle profile. On the other hand, the adjuvants presented a similar behavior with the anti-drift nozzles. This work demonstrates the ability to reduce drift risk with appropriate surfactants.