[ca] La present recerca busca, en primer terme, deixar de manifest el centralisme del subjecte o testimoni en el desenvolupament de la prova testimonial, demostrant l'omissió respecte al contingut de la declaració de aquest. L'anterior, segons vam poder detectar, s'ha degut a problemes en la seva regulació, tractament dogmàtic i en la pràctica judicial. Després, a conseqüència d'allò, aquest mitjà de prova es mira amb recel i moltes vegades com de menor jerarquia. És per l'anterior, i entenent que una de les premisses d'aquesta tesi és la necessitat que el jutjador compti amb una major quantitat d'antecedents per a prendre la seva decisió, que, en segon terme i, basant-nos en la naturalesa jurídica de la prova testimonial, formulem un concepte ampli de testimoniatge construït des de l'epistemologia. El testimoniatge s'entendrà com una transferència de coneixements a una audiència que no els té i que permet crear en ella creences o atorgar-li nova informació, distingint-se dos elements: el subjecte o testimoni i la seva declaració o testimoniatge. Així, i, en tercer terme, proposem utilitzar aquest concepte ampli de testimoniatge i distingir entre els elements assenyalats en precedència, per al compliment de dos objectius. El primer, que de manera separada s'examini al subjecte i la seva declaració, en les etapes de conformació i valoració de la prova de manera equilibrada deixant de costat el centralisme en el subjecte; i com segon objectiu analitzar l'opció de regular de manera comuna, d'acord amb aquest concepte ampli, altres mitjans de prova que epistèmicament també són testimoniatges com la declaració de les parts i la prova pericial.

[es] La presente investigación busca, en primer término, dejar de manifiesto el centralismo del sujeto o testigo en el desarrollo de la prueba testimonial, demostrando la omisión respecto al contenido de la declaración que éste presta. Lo anterior, según pudimos detectar, se ha debido a problemas en su regulación, tratamiento dogmático y en la práctica judicial. Luego, como consecuencia de aquello, este medio de prueba se mira con recelo y muchas veces como de menor jerarquía. Es por lo anterior, y entendiendo que una de las premisas de esta tesis es la necesidad de que el juzgador cuente con una mayor cantidad de antecedentes para tomar su decisión, que, en segundo término y, basándonos en la naturaleza jurídica de la prueba testimonial, formulamos un concepto amplio de testimonio construido desde la epistemología. El testimonio se entenderá como una transferencia de conocimientos a una audiencia que no los tiene y que permite crear en ella creencias u otorgarle nueva información, distinguiéndose dos elementos: el sujeto o testigo y su declaración o testimonio. Así, y, en tercer término, proponemos utilizar dicho concepto amplio de testimonio y distinguir entre los elementos señalados en precedencia, para el cumplimiento de dos objetivos. El primero, que de forma separada se examine al sujeto y su declaración, en las etapas de conformación y valoración de la prueba de manera equilibrada dejando de lado el centralismo en el sujeto; y como segundo objetivo analizar la opción de regular de forma común, de acuerdo a este concepto amplio, otros medios de prueba que epistémicamente también son testimonios como la declaración de las partes y la prueba pericial.