[ca] Els autors recorden abans el fet que la vía Augusta no constituïa un eix únic sino una veritable xarxa viària posant en relació els primers estabilmente de la costa amb les estacions interiores situades al peu dels colls orientals del Pirineu. Descriuen després les descobertes recents efectuades sobre el territori de la provincia de Girona en relació amb la via : mil.liari de Medinyà, pilar antic d'un pont a Bàscara, talaies romanes de Sant Julià de Ramis i de Castell Falgars. Conclouen establlnt el fet que aquestes torres devien èsser en relació òptica amb els principáis estabilmente romans precitats i assegurar el control de la via.Es tracta d'un tema bastant controvertit, com és el de la identificació d'algunes estacions de I'itinerari deis Vasos Apol.linars, estrenyent el plantejament al trajeote Gerunda‑Tarraco e aprofundint‑loper a les mansions de Praetorium (Llinars del Vallès) i Semproniana (Granollers), centres romans importants situats en pie camí natural –el Corredor Prelitoral– que va del Gironès al Penedès, passant per La Selva i el Vallès, motiu pel qual aquests centres no poden ser olvidats estudiant els Itinerarls romans que utilitzen aquest " corredor ".El tram de la via Augusta de la colonia Barcino a Martorell atravessava el Pía de Barcelona en direcció oest fins trobar el riu Llobregat, el qual remontava per la seva riba esquerra fins Martorell. A Martorell, on s 'ubicava la mansio ad Fines, la qual constituía un important nus de comunicacions, la via creuava el riu pel conegut pont romà, i seguia cap a Tarraco per l'interior. No disposem d'estructures viàries fossilitzades, ni de monuments funeraris indiscutibles que ens indiquin el recorregut exacte de la vía, pero malgrat l'alt índex de transformado antròpica de la zona estudiada, alguns elements –mil.liaris, topònims de milla (Ad Quartum, Quintiano, Duodecimo), la situado de villae i necròpolis, les condicions geomorfològiques i la xarxa viària medieval– ens han permés d'aproximar‑nos a la seva topografia.Els autors tracen primer un resum històrie de la fundadó de Tarraco l'any 218 a.C. com praesidium, després del seu desenvolupament urbà tot al llarg de la República i de l'Alt Imperi. A partir de les fonts antigües, de l'epigrafla i deis vestlgis monumentals públics descoberts fins ara, subratllen el paper primordial interpretat per August (estatut de colonia romana, capital de provincia). Segueix l'estudi detallat deis accessos terrestres, del tracal, de les murallas, de la localització de les portes i del pas de la via Augusta a través de la ciutat.A l'ocasió de treballs en camins rurals, un tram de la via Augusta, de 3.540 m. de llarg i de 8,70 m. de mitjana d'amplada, fou descobert l'any 1988 al municipi del Perelló. L'autor estudia les característiques essencials : tracat, desnivells, endegaments particulars, revestiment, etc. Després, es situa aquesta descoberta dins el context històric i arqueològic conegut de la via Augusta dins la traveseada de la regió de l'Èbre, cosa que ha permés de precisar la localització de les mansions d'Oleastrum, Pinos, Subsaltu i Tria Capita.

[en] First, the authors take account of the fact that the via Augusta was not formed of a single axis but of an actual road network which connected the first coast settlements with the inland ones which were located at the end of the Pyrenean eastern passes. They then describe the recent discoveries made on the Gerona province territory in connection with the via: the Medinyà military, the ancient support of a bridge at Bàscara, and the roman watch‑towers at Sant Julià de Ramis and Castell Falgars. They conclude by stating that these towers must have been in optical relation with the above‑mentioned main roman settlements, and that they must have been used to keep a watch on the via.This article deals with the slightly controversial subject concerning the identification of some of the stations of the Apollonian Vases Road in the course Gerunda/Tarracone. More thorough are the studies of the stations Praetorium (Ulnars del Vallès) and Semproniana (Granollers) important Roman centres placed on the natural passage, the coastal corridor which goes from Gironès to Penedés passing through La Selva and the Vallès.The via Augusta of Martorell Colonia Barcino crosses the Pla de Barcelona westwards as far as the Llobregat river. The via climbs the left bank of the river up to Martorell where the mansio ad Fines, an important road junction, has to be located. The road crosses the famous Martorell bridge and proceeds inland towards Tarraco. We do not have any preserved remains of either via or monuments clearly connected with the via in order to help us work out the precise route. However, in spite of the many anthropic tranformations in the landscape, some elements such as: milliaries, toponyms having a connection with the location of milliaries (Ad Quartum, Quintiano, Duodecimo), position of villae and necropolises, geomorphologic conditions and medieval road network – enabled us to reconstruct the map of the via.First of all, the authors give a historical outline of the foundation in 218 B. C. of Tarraco as a praesidium, and then of its development into a town throughout the Republic and the Higher Empire. They underline the essential part played by Augustus (status as a Roman colony, capital town of the province), from ancient sources, epigraphy and remains of public monuments known up to now. Then comes the detailed study of entry roads, plan of walls, position of gateways and of the crossing of the town by the via Augusta (60 ha).Following some agricultural work, a section of the via Augusta, 3.540 km long and 8.70 m wide, was brought to light in the aera of the district of Perelló. The author has been studying the main characteristics of this section: the line, declivity, special installations, the surface etc. This discovery has then been put back in the already known historical and archeological context of the via Augusta in its crossing of the Ebre region, which has enabled the author to place precisely the Oieastrum, Pinos, Subsaltu and Tria Capita stations.