[ca] Aquesta tesi té com a objectiu principal l'estudi de la transformació urbana i arquitectònica de la ciutat marroquí de Tànger durant el Període Diplomàtic (1777-1912). En aquest marc temporal, la ciutat es convertí en la capital diplomàtica de l'Imperi marroquí, la presència dels representants estrangers (cònsols) n'afavorí la seva apertura a Europa fet que provocà, a diferència dels altres centres urbans del país, una prematura occidentalització de les seves estructures socioeconòmiques. Aquest procés quedà palesat en el vessant material a través d'importants alteracions en l'espai urbà i en la arquitectura produïda. La realització d'aquesta tesi ha permès identificar els principals agents d'aquesta transformació i exposar de forma concreta les seves aportacions en l'àmbit urbà. L'estudi de l'urbanisme ha revelat les principals característiques de la seva evolució, així com l'origen i el desenvolupament dels diferents barris durant aquest període. Tanmateix, s'ha posat de manifest la importància que ha tingut l'estructura urbana heretada de temps pretèrits i els factors de tipus geogràfic que participaren en la seva configuració. En el vessant arquitectònic, s'han identificat les principals tipologies i característiques de l'arquitectura autòctona i la seva evolució. També, s'ha estudiat la arquitectura de tipus europeu promoguda pels estrangers o marroquins, que buscaven imitar els models i les comoditats del continent veí. Això ha permès identificar els principals estils emprats, els responsables de bona part d'aquesta nova arquitectura, les principals tipologies i el paper que jugaren els materials de construcció moderns. En conjunt, aquesta tesi suposa un treball monogràfic sobre una etapa de Tànger que es trobava pràcticament orfe en l'àmbit d'estudis urbans i arquitectònics.

[en] This thesis aims to study the urban and architectonic transformation of the Moroccan city of Tangier during the Diplomatic Period (1777-1912). In this stage the city became the Diplomatic capital of the Moroccan Empire, the settlement of foreign representatives (consuls) propelled its openness to Europe leading its socioeconomic structures towards a premature westernization. This process was reflected in the material sphere through important changes in the urban and architectonic space. This thesis has identified the main agents who took part in these changes and its principal interventions in the urban landscape. The urban study has recognized the chief features of its evolution and the origin and development of its neighbourhoods during this period. Urban heritage and geographic elements have been considered as well in order to understand its configuration. In the architectonic sphere, the study has been focused, on the one hand, in the identification of the main typologies, features and evolution of the autochthonous architecture and, on the other hand, the architecture promoted by the foreigners and Moroccans has been studied. This architecture sought to emulate the features and comfort of the European models, its analysis has showed the chief architectonic styles employed, some of the principal promoters of this new architecture, the new typologies appeared and the role played by the modern construction materials. In short, this thesis is a monographic work concerning a period of the history of Tangier almost devoid of architectonic and urban studies.