[ca] Les quatre nocions explorades en aquesta tesi pretenen vincular la interrelació entre l'ètica confuciana i les pràctiques quotidianes per comprendre millor els fonaments ètics dels fenomen a la societat xinesa. Les implicacions principals d'aquest treball són: a) contribuir a la comprensió de les arrels de la cultura xinesa al món hispanoparlant, b) revelar la importància d'aquestes nocions per entendre l'essència de la cultura xinesa c) afegir-se a la investigació existent que hi ha una escassetat en la interpretació d'aquests conceptes historicosociològics des de la perspectiva de l'anàlisi lingüística xinesa-espanyol. La metodologia de la tesi aplica un enfocament hermenèutic basat en la interpretació lingüística, intentant aplicar teories occidentals en ciències socials tant lingüístiques com sociològiques, per tal de trobar angles que comparteixen els dos sistemes. A més, també s'ha intentat oferir una relació circular entre allò general i allò particular amb l'anàlisi de cada noció, a partir de l'etimologia i la seva significació social, i oferint-ne les correspondències en espanyol. A més, s'ha fet un esforç per resumir la idea comuna que s'amaga en tots els conceptes estudiats, cercant un eix vertebrador i una guia lògica. Les quatre nocions tractades són 面子miànzi, 关系guānxi, 孝xiào i 礼lǐ. 面子miànzi pot entendre's com la seqüència o estat mental d'una persona als ulls dels altres i es refereix a la manera com una persona és reconeguda pels altres com a socialment important en les interaccions socials. 关系guānxi es refereix generalment a l'estat de relació entre dues persones. La seva naturalesa dinàmica i extensible sovint permet que les relacions socials no es limitin a una definició estricta, sinó que s'estenguin en el temps per formar les connotacions d'una xarxa de relacions. 孝xiào és amor filial. A la pràctica confuciana de l'ètica humana es desenvolupa a través de diferents relacions, on la pràctica de la pietat filial, la relació entre pares i fills, constitueix el punt de partida de la pràctica ètica, que després s'estén gradualment dels parents consanguinis als estranys. 礼lǐ en lʻètica confuciana sʻentén a través de la pràctica de relacions interpersonals diferenciades, començant per 孝xiào, que ofereix a gairebé totes les persones corrents la possibilitat dʻuna pràctica quotidiana el significat últim de la qual rau en la consecució dʻun ordre social i polític harmoniós a la família i l'Estat. Entre elles, 面子miànzi i 关系guānxi són conceptes quotidians, però estan molt influïts per les idees confucianes clàssiques de 孝xiào i 礼lǐ. 面子. Aquesta tesi pretén revelar que la societat xinesa és essencialment un ordre de relacions humanes basat en aquests conceptes confucians, cadascun dels quals és essencialment una relació ètica que comença a la família i s'aplica a tots els nivells de la societat, i que la comprensió d'aquests conceptes ens ajuda a entendre la societat xinesa i els fenòmens socials associats als xinesos residents al món hispànic.

[es] Las cuatro nociones exploradas en esta tesis pretenden vincular la interrelación entre la ética confuciana y las prácticas cotidianas para comprender mejor los fundamentos éticos de los fenómeno en la sociedad china. Las principales implicaciones de este trabajo son: a) contribuir a la comprensión de las raíces de la cultura china en el mundo hispanohablante, b) revelar la importancia de estas nociones para entender la esencia de la cultura china c) añadirse a la investigación existente que existe una escasez en la interpretación de estos conceptos histórico-sociológicos desde la perspectiva del análisis lingüístico chino-español. La metodología de la tesis aplica un enfoque hermenéutico basado en la interpretación lingüística,intentando aplicar teorías occidentales en ciencias sociales tanto lingüísticas como sociológicas, con el fin de encontrar ángulos que comparten los dos sistemas. Además, también se ha intentado ofrecer una relación circular entre lo general y lo particular con el análisis de cada noción, a partir de la etimología y su significación social, y ofreciendo sus correspondencias en español. Además, se ha hecho un esfuerzo por resumir la idea común que se esconde en todos los conceptos estudiados, en búsqueda de un eje vertebrador y una guía lógica. Las cuatro nociones tratadas son 面子miànzi, 关系guānxi, 孝xiào y 礼lǐ. 面子miànzi puede entenderse como la secuencia o estado mental de una persona a los ojos de los demás y se refiere a la forma en que una persona es reconocida por los demás como socialmente importante en las interacciones sociales. 关系guānxi se refiere generalmente al estado de relación entre dos personas. Su naturaleza dinámica y extensible permite a menudo que las relaciones sociales no se limiten a una definición estricta, sino que se extiendan en el tiempo para formar las connotaciones de una red de relaciones. 孝xiào es amor filial. En la práctica confuciana de la ética humana se desarrolla a través de diferentes relaciones, donde la práctica de la piedad filial, la relación entre padres e hijos, constituye el punto de partida de la práctica ética, que luego se extiende gradualmente de los parientes consanguíneos a los extraños. 礼lǐ en la ética confuciana se entiende a través de la práctica de relaciones interpersonales diferenciadas, comenzando por 孝xiào, que ofrece a casi todas las personas corrientes la posibilidad de una práctica cotidiana cuyo significado último radica en la consecución de un orden social y político armonioso en la familia y el Estado. Entre ellas, 面子miànzi y 关系guānxi son conceptos cotidianos, pero están muy influidos por las ideas confucianas clásicas de 孝xiào y 礼lǐ. 面子. Esta tesis pretende revelar que la sociedad china es esencialmente un orden de relaciones humanas basado en estos conceptos confucianos, cada uno de los cuales es esencialmente una relación ética que comienza en la familia y se aplica a todos los niveles de la sociedad, y que la comprensión de estos conceptos nos ayuda a entender la sociedad china y los fenómenos sociales asociados a los chinos residentes en el mundo hispánico.