[ca] El triatge de víctimes és una de les primeres i més importants tasques a realitzar en arribar a un escenari d'emergència. Aquest procés prioritza l'atenció mèdica a les víctima en base al nivell de les seves lesions. Aquest procés és molt important per a una assignació de recursos eficient i eficaç, sobretot en emergències de gran abast amb un gran nombre de víctimes. El procés de classificació de víctimes tradicional utilitza etiquetes de triatge com a indicador de l'estat de la víctima, una solució que comporta alguns inconvenients: Els metges han d'acostar-se a la víctima per veure el seu estat en l'etiqueta de paper, la pèrdua de l'etiqueta de triatge, etc. Avui dia, la informatització de les etiquetes de classificació és essencial per a una coordinació i atenció a les víctimes més ràpida. No obstant això, els escenaris d'emergència usualment es caracteritzen per la falta de xarxes sense fils disponibles per al seu ús. Xarxes sense fils basades en infraestructura com les xarxes de telefonia mòbil o les xarxes Wi-Fi solen destruir-se o saturar-se a causa d'un gran intent d'utilització o per la mateixa naturalesa de l'emergència. Algunes solucions proposen l'ús de sensors i la creació d'una xarxa de sensors sense fils per transmetre l'estat i la posició de les víctimes o el desplegament de repetidors per crear una MANET completament connectada. No obstant això, en grans emergències, això pot no ser possible a causa de l'extensió d'aquesta o pot no ser viable a causa del temps requerit per desplegar els repetidors. Aquesta tesi analitza les situacions d'emergència des del punt de vista de xarxes i comunicacions. Es proposa un sistema per a la classificació electrònica de víctimes fins i tot en casos sense cap tipus de xarxa disponible gràcies a la utilització de xarxes oportunistes i agents mòbils. També s'analitza el rendiment dels protocols de forwarding a les zones de desastre i es proposen algunes millores per reduir el consum d'energia.

[en] Triaging victims is the first and foremost task in an emergency scenario. This process priorizes victim's attention based on their injuries, very important for an efficient and effective resource allocation in mass casualty incidents which large amount of victims. Traditional triage process used paper triage tags as victim's injury level indicator, a solution that had some drawbacks: first responder had to go to the each victim to see their injury level on the paper triage tag, loss of the triage tag, etc. On today emergencies, an electronic triage tag is essential for a faster coordination and attention to victims. However, emergency scenarios are usually characterized by the lack of wireless networks to rely on. Infrastructure based wireless networks as mobile phone networks or Wi-Fi networks are usually destroyed or overused due to the very nature of the emergency. Some solutions propose the use of sensors, creating a wireless sensor networks to transmit the injury level and position of the victim or deploying repeaters to create a fully connected MANET. However, in large emergencies this may not be possible and the time required to deploy all the repeaters could be not worth. This thesis analyses emergencies from the communication point of view. It proposes a system for the electronic triage of victims and emergency management to work even in worst cases scenarios from the network communications perspective thanks to the use of opportunistic networks and mobile agents. It also analyses the performance of several forwarding protocols in disaster areas and proposes some improvements to reduce energy consumption.