[ca] Al llarg d'uns vint anys vaig mantenir una intensa i, per a mi, molt interessant correspondència epistolar amb el professor Álvaro d'Ors (Barcelona, 1915-Pamplona 2004). Álvaro d'Ors esdevingué un gran jurista després de la guerra civil i de sotmetre's, com a catedràtic de l'època, a un periple espanyol que tingué Santiago de Compostel·la i Pamplona com les dues grans referències. Álvaro d'Ors posa de manifest un pensament tradicionalista, com ho podem observar al seu llibre La violència i el orden, de 1987. També defensa un regionalisme preocupat per formular un encaix a l'estil "foralista" de les regions amb el dogma de la unitat d'Espanya. Amb la condició d'afiliat a l'Opus Dei, treballarà tota la vida des d'aquesta perspectiva, antiliberal i basada en un catolicisme que s'expressarà en una visió crítica del concili Vaticà II, i de l'humanisme cristià de Maritain. Una línia de pensament que es mostra sempre de forma diàfana és la recepció del pensament de Carl Schmitt, amb la dialèctica amic/enemic com a fonament de l'ordre polític, que incorporà al franquisme, per tal de legitimar el "nou règim", com es pot veure al seu llibre De la guerra y de la paz (Premi Nacional "Francisco Franco" de 1954), dedicat al mateix Carl Schmitt. D'aquesta manera, va insistir en la distinció entre potestat i autoritat: la primera com a manifestació del poder, la segona com a reconeixement de l'autoritat; una distinció que parteix de la dialèctica entre poder imperant i saber socialment reconegut. Cal destacar també la dedicació universitària del professor Álvaro d'Ors entesa com un "ofici" -recordem el seu llibre Papeles del oficio universitario, de 1961-, una dedicació universitària que desbordà el tractament dels temes propis del dret romà, per tal de fornir una complexa i elaborada concepció de la política.

[en] Over twenty years I had an intense and very interesting for me epistolary correspondence with Professor Alvaro d'Ors (Barcelona, 1915 Pamplona, 2004). Alvaro d'Ors became a great lawyer after the civil war and worked as a professor at the time a journey that took Spanish in Santiago de Compostela and Pamplona, the two references. Alvaro d'Ors shows a traditionalist thought, as we see in his book La violencia y el orden (Violence and Order) 1987). He also advocates a regionalism concerned to make a lace-style "foralista" of regions with the dogma of the unity of Spain. With the condition of membership in Opus Dei's work life from this perspective and based on a liberal Catholic who expressed a critical view of the Second Vatican Council, and the Christian humanism of Maritain. One line of thought that is always displayed in a diaphanous is receiving the thought of Carl Schmitt, the dialectic friend/enemy as the foundation of political order, which incorporated the Franco regime, to legitimize the "new regime" as shown in his book on war and the Peace (National Prize "Francisco Franco" 1954), devoted himself to Carl Schmitt. Thus, stressed the distinction between power and authority, as the first manifestation of power, the latter in recognition of the authority, a distinction based on the dialectic between power and knowledge prevailing socially recognized. It also highlighted the dedication of the university professor Alvaro d'Ors understood as a "profession" -remember his book Papeles del oficio universitario, 1961- a commitment that goes beyond the academic treatment of themes of Roman law, to provide a complex and elaborate conception of politics.