[ca] El sintetitzador és un instrument electrònic que produeix so a partir de senyals elèctrics i que ha tingut un paper fonamental en la creació musical de les darreres dècades. Tot i això, el seu reconeixement en els ensenyaments musicals ha estat tradicionalment limitat. Per aquest motiu, s'ha considerat adient dur a terme una investigació que estudiés la situació d'aquest instrument en l'educació musical del nostre entorn i analitzés els objectius, les metodologies i les pràctiques educatives que s'utilitzen en el seu ensenyament. La tesi doctoral va seguir una metodologia qualitativa, amb l'entrevista com a principal tècnica de recerca i va ser dividida en tres fases: en primer lloc, una exploració sobre l'ús del sintetitzador a totes les etapes educatives del règim general, règim especial de música i educació superior; en segon lloc, una revisió de la literatura que va permetre examinar els temes més rellevants a la pedagogia de l'instrument; finalment, un treball de camp per analitzar les pràctiques educatives que es duen a terme amb el sintetitzador als Ensenyaments Artístics Superiors de Música (EASM) de Catalunya. Els resultats van confirmar que l'ensenyament del sintetitzador és limitat i se circumscriu a tres especialitats de les EASM (Composició, Sonologia i Interpretació). Els principals motius que van explicar la manca de presència a la resta d'etapes educatives van ser l'escassa de formació del professorat respecte al sintetitzador, la manca de temps dedicat a la música als currículums educatius, la carència de recursos didàctics sobre l'ensenyament del sintetitzador, i la manca d'instruments musicals adequats als centres d'ensenyament. A les EASM, l'ensenyament del sintetitzador s'orienta a objectius creatius, amb dos enfocaments educatius principals (Interval-Based Music i Sound-Based Music), que coexisteixen i s'usen de manera diferent depenent de l'especialitat. En aquesta etapa, el sintetitzador encara no té una modalitat instrumental pròpia, per la qual cosa s'imparteix majoritàriament de manera transversal en la modalitat de piano i teclats, i en matèries dedicades a l'ensenyament de la música electrònica. Aquesta investigació conclou amb la proposta de mesures perquè l'ensenyament del sintetitzador pugui assolir una normalització i rebi un reconeixement d'acord amb la seva importància en el context musical actual.

[es] El sintetizador es un instrumento electrónico que produce sonido a partir de señales eléctricas y que ha tenido un papel fundamental en la creación musical de las últimas décadas. A pesar de ello, su reconocimiento en las enseñanzas musicales ha sido tradicionalmente limitado. Por este motivo, se ha considerado oportuno llevar a cabo una investigación que estudiara la situación de este instrumento en la educación musical de nuestro entorno y analizara los objetivos, metodologías y prácticas educativas que se utilizan en su enseñanza. La tesis doctoral siguió una metodología cualitativa, con la entrevista como principal técnica de investigación y fue dividida en tres fases: en primer lugar, una exploración sobre el uso del sintetizador en todas las etapas educativas del régimen general, régimen especial de música y educación superior; en segundo lugar, una revisión de la literatura que permitió examinar los temas más relevantes en la pedagogía del instrumento; por último, un trabajo de campo que analizó las prácticas educativas que se llevan a cabo con el sintetizador en las Enseñanzas Artísticas Superiores de Música (EASM) de Cataluña. Los resultados confirmaron que la enseñanza del sintetizador es limitada y se circunscribe a tres especialidades de las EASM (Composición, Sonología e Interpretación). Los principales motivos que explicaron la falta de presencia en el resto de etapas educativas fueron la escasa de formación del profesorado con respecto al sintetizador, la falta de tiempo dedicado a la música en los currículums educativos, la carencia de recursos didácticos al respecto, y la falta de instrumentos musicales adecuados en los centros de enseñanza. En las EASM, la enseñanza del sintetizador se orienta a objetivos creativos, con dos enfoques educativos principales (Interval-Based Music y Sound-Based Music), que coexisten y se usan de diferente modo dependiendo de la especialidad. En dicha etapa, el sintetizador todavía no goza de una modalidad instrumental propia, por lo que se imparte mayoritariamente de manera transversal en la modalidad de piano y teclados, y en materias dedicadas a la música electrónica. Esta investigación concluye con la propuesta de medidas para que la enseñanza del sintetizador pueda alcanzar un estado de normalización y para que este instrumento reciba un reconocimiento acorde a su importancia en el contexto musical actual.