BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] A Hongria s'ensenya durant l'educació obligatòria contingut de tipus sociolingüístic sobre el valor de la diversitat lingüística, especialment de les varietats regionals. No obstant això, perviuen creences estereotipades sobre parlants de varietats dialectals que poden ser la base de debats sobre prejudicis en la comunicació diària o de la discriminació lingüística. Aquest estudi busca l'explicació del problema investigant les actituds i pràctiques lingüístiques dels docents vers les varietats lingüístiques dels seus alumnes. La hipòtesi és que, si bé el Currículum Nacional promou una actitud de tolerància, la pràctica prescriptiva suggereix que les lliçons sobre varietats dialectals generen prejudicis en molts parlants de la comunitat hongaresa – fins i tot entre els joves. Tot i que s'ensenya als estudiants a estar orgullosos dels dialectes de les seves regions d'origen, la manca d'informació sobre la varietat dialectal els porta a tenir problemes d'acceptació, malgrat que l'estudi d'aquests antecedents regionals podria ser un avantatge per desenvolupar una consciència metalingüística. Emfasitzem que aquesta ambivalència té el seu origen en la manca de formació docent en l'Educació Superior - en relació amb la varietat lingüística i amb la manca de recursos metodològics. Per això aquest estudi també recomana alguns materials educatius recents sobre el tema.

[en] Hungarians, in general, are taught sociolinguistic content on the value of linguistic diversity during their compulsory education. However, stereotypical misbeliefs on speakers of regional dialect remain, which along with standard based culture, seem to be behind the current debates based on prejudice or the cause of linguistic discrimination. This study seeks an explanation by investigating teachers' linguistic attitudes and practice related to the dialect background of their students. The main hypothesis is that while, on the one hand, the National Curriculum promotes attitudes of tolerance, practice suggests that such attitudes are present only in theory and that prescriptive lessons on dialectal variety contribute prejudices in many speakers of the Hungarian community, even among youngsters. While students are taught to be proud of their regional dialects, insufficient information about dialectal variety leads to problems of acceptance, although the study of one's own regional background could be an advantage for developing metalinguistic awareness. The study emphasizes that this ambivalence is rooted in the insufficiency of teacher training in Higher Education in connection with language variability and in the lack of useful methodological support mechanism. Therefore, the study recommends some of the latest educational material on the investigated topic.
[ca] La preocupació per la immigració i els seus efectes sobre el futur de Catalunya com a nació s'accentuà durant la primera meitat dels anys trenta del segle XX amb motiu de l'increment de la desocupació i la delinqüència i de la revifalla del pistolerisme, juntament amb l'hegemonia anarquista en el moviment obrer amb tres intents de revolta fracassats durant el primer bienni republicà. La relació entre immigració i comportament electoral és un altre dels aspectes abordats a l'article.

[en] In the first half of the 1930s, concerns over migration and its effects on the future of Catalonia as a nation deepened. This was motivated by an outgrowth of increasing unemployment, rising crime rates and a resurgence of gun-law involving armed thugs, together with anarchist hegemony in the workers' movement and three failed attempts at revolution in the first two years of the Second Spanish Republic. This paper also looks at the relationship between migration and electoral behaviour.
[ca] S'hi analitza la particularitat dels moviments socials del 15-M (Espanya), d'Occupy Wall Street (EUA), d'ocupació del parc Gezi (Turquia) i de carrer de diferents ciutats brasileres com a representació d'un ethos modern pel qual l'esfera moral s'estén a les esferes sistèmiques (sobretot de l'Estat) de la societat contemporània. En aquest sentit, a través de la teoria del do de Marcel Mauss, l'autor analitza els esmentats moviments i hi detecta la qualitat de vida en comú com l'horitzó utòpic que apareix en la formació d'aquestes mobilitzacions col·lectives difuses.

[en] The article analyses the specificity of the social movement of the Indignados (Spain), Occupy Wall Street (USA), Gezi Park (Turkey) and in the streets of several Brazilian cities (in June 2013) as representations of a modern ethos by which the moral sphere extends to the systemic spheres (especially the State) of present-day society. Thus, using Marcel Mauss's theory of the gift, the author analyzes all these movements and finds that the quality of life in common is the Utopian horizon presiding over the formation of such diffuse mobilizations.
[ca] INTRODUCCIÓ. La docència d'història en els nivells superiors d'educació ha experimentat en els últims anys un canvi important, en el qual ha tingut un paper destacat la irrupció dels videojocs històrics com a element d'oci, ja que s'han transformat en un mitjà d'expressió cultural que afecta sobretot l'alumnat. La difusió de continguts històrics s'ha convertit en una oportunitat per al treball docent, perquè suposa un repte per a l'activitat del professorat i l'alumnat, i també per a la comprensió d'un discurs històric acreditat. MÈTODE. S'analitza l'impacte del videojoc històric sobre el coneixement del passat, la seva idiosincràsia i les possibilitats i els límits en la docència universitària en l'àmbit de les humanitats. RESULTATS. Després de repassar què ha passat des dels darrers anys fins a l'actualitat respecte a l'ús dels videojocs històrics com a recurs educatiu, es debat la pertinència del seu ús en la docència universitària. DISCUSSIÓ. El professorat universitari d'història ha d'atendre, com a docent i com a investigador, la necessitat d'informació dels estudiants sobre el que veuen i sobre els jocs a què juguen.

[en] INTRODUCTION. The teaching of history in tertiary education has undergone an important change in recent years, when the historically-themed video game, which was initially intended as a leisure product, became a means of cultural expression that was particularly important for students. This has affected the dissemination of historical content by the teaching profession, since the video game format represents a challenge to teaching and learning, as well as to our overall understanding of how to accredit historical discourse. METHOD. The article analyses the impact of the historically-themed video game on our knowledge of the past, and the idiosyncrasies, possibilities and limitations of this medium as a teaching tool in tertiary education in the field of the humanities. RESULTS. After reviewing the recent history of the use of historically-themed video games as an educational resource, the article debates the adequacy of their use in university teaching. DISCUSSION. Both as teachers and researchers, educators in tertiary education need information from students about the historically-themed video games they see and play.
[ca] A Les Ciutats invisibles Calvino abandona un desplegament narratiu fix i progressiu, afirmant la pràctica de la narració com a copresència ordenada però potencialment inesgotable de fragments del discurs. Però l'obra que més que cap altra expressa una aproximació cognitiva i representacional discontinua és també aquelal en la que l'autor cultiva un ideal de "contigüitat universal" (expressió que molts anys després s'associarà a Les metamorfosis d'Ovidi). El sentit de la continuïtat i de la transformació travessa Les ciutats invisibles contribuint a definir la consistència lingüística i a aclarir el repte moral d'una investigació literària que, amb precisió geometritzant, es resisteix a qualsevol fixesa determinista.

[en] In Invisible Cities Calvino abandons a fixed and progressive narrative unfolding, affirming the practice of storytelling as an ordered but potentially inexhaustible co-presence of fragments of discourse. But the work that most expresses a discontinuous cognitive and representational approach is also one in which the author cultivates an ideal of "universal contiguity" (an expression that many years later will be associated with Ovid's Metamorphoses). The sense of continuity and transformation pervades Invisible Cities, helping to define its linguistic consistency and clarifying the moral challenge of a literary quest that, in its geometric precision, resists any deterministic fixity.
[ca] La utilització dels epònims és freqüent en medicina. Un bon nombre d'estructures anatòmiques, malalties, procediments diagnòstics i mètodes de tractament deuen el nom a la persona que els va descobrir o els va descriure. El seu ús, però, topa amb reticència per part de molts grups. En aquest article es fa un repàs d'aquest tipus de terminologia i s'analitza la contribució dels metges i científics catalans a l'eponímia mèdica. Es presenten els epònims originats per catalans (més de noranta) que han contribuït de diferents maneres a la internacionalització de la medicina catalana. Es destaca que hi ha epònims catalans en gairebé totes les disciplines mèdiques i que alguns epònims, a més, han tingut una repercussió important en la medicina. També s'esmenten els que tenen l'origen en institucions o ciutats catalanes (tretze) i es fa referència a la contribució eponímica dels metges catalans en altres àrees com ara la botànica.Alguns autors suggereixen que s'abandoni l'ús dels epònims en favor de termes més descriptius i els consideren una rèmora del passat, una terminologia imprecisa, que porta a la confusió i pot impedir el debat científic en un món globalitzat. Però la realitat ens mostra que els epònims són a tot arreu i s'utilitzen àmpliament. La gran majoria dels metges i científics catalans que han originat epònims va contribuir de manera decisiva al progrés de la medicina i, moltes vegades, a la creació de les seves especialitats. Utilitzar aquests epònims o, en alguns casos, simplement recordar-los, és una manera de retre homenatge a totes aquestes persones.

[en] Eponyms are frequently used in medicine. The names of many anatomical structures, diseases, diagnostic procedures and treatments recall the person who discovered or first described them. Their use, however, is disfavored by many. This article gives an overview of these terms and focuses on the contribution of Catalan physicians and scientists to medical eponyms. We review over ninety eponyms referring to Catalans who have contributed in different ways to the internationalization of Catalan medicine. The paper emphasizes that Catalan eponyms are present in almost all medical disciplines and that some eponyms have had a particularly significant impact on medicine. Eponyms which have their origin in Catalan institutions or cities (13) are also discussed. The contribution of Catalan physicians to eponyms in other scientific areas, such as botany, is also reviewed. Some authors suggest that eponyms should be ignored in favor of more descriptive terms; they consider them relics of the past, vague terminologies that lead to confusion and can prevent scientific debate in a globalized world. However, everyday life shows that eponyms are everywhere and that they are widely used. Most Catalan physicians and scientists who lend their names to eponyms made decisive contributions to medical progress and were significant figures in the creation of their specialties. When we use or recall these eponyms, we honor them.
[ca] Aquest és un article sobre art públic, ciutat i governança urbana. S'articula com un relat històric iniciat a Rotterdam en el momento de la seva reconstrucció. És alhora un relat escrit i un relat visual. Per lliuraments, amb una estructura hipertextual. Recomano una lectura en pantalla i amb un bon cercador per relacionar la lecura i les imatges amb l'ampliació d'informació.No és una Història, és el resum d'històries. Conceptuals, cognitives i personals. Saltem de ciutat en ciutat. La majoria de les imatges que ens acompanyen han estat preses per l'autor. L'art públic i el disseny urbà genera una cartografia i una temporalitat que poso en contrast amb amb la literatura sobre el tema, escollida de forma personal i amb una vocació interdiscplinar.El lector pot seguir el text o aturar-se en els quadres. Combinar el text amb els quadres. Usar les possibilitats de realitat augmentada. El treball conclou amb un estudi de cas dedicat a Josep M Subirachs.

[en] II.- This is an article on public art, city and urban governance. It is structured as historical narrative initiated in Rotterdam when the reconstruction of the city started.. It is both a written and a visual narrative story. For deliveries, with a hypertext structure. I recommend reading on screen and with a good search engine to link lecura and images with the expansion of information.It is not a history, is the summary of stories. Conceptual, cognitive and personal. We jump from city to city. Most of the images who join us have been taken by the author. Public art and urban design creates a mapping and a temporality in contrast with the literature on the topic, chosen personally and with an interdisciplinary vocation.The reader can follow the text or stopping at the tables. Combine text with pictures. Using the possibilities of augmented reality. The work concludes with a case study dedicated to Josep M. Subirachs.
[ca] El present text té com a objectiu central exposar els possibles vincles entre el moviment maputxe –en particular, l'autonomista–, l'esclat social i el moviment sorgit d'aquest últim. Ho intenta fer a través de dues grans dimensions. Primer, des de l'angle del poder, fonamentalment, allò que remet als dispositius utilitzats per a la preservació del model neoliberal: els valors, relats, discurs, tècniques i instruments repressius. I segon, des del prisma del contrapoder, abordant la plausible vinculació entre el moviment social xilè i el moviment maputxe, analitzant les interrelacions, símils, diferències, repertoris d'accions, simbologies, discursos, continuïtats i ruptures, mites, llegendes i memòries individuals i col·lectives, entre altres elements dels moviments. Així doncs, s'hi aborda la relació entre l'Estat-nació xilè i els moviments socials.

[en] The main goal of this article is to bring to light the possible links between the Mapuche movement —in particular, the autonomist one—, the October 2019 social outbreak and the movement arising from it. It tries to do so by analysing two broad dimensions. Firstly, if focuses on the power actions, basically, on the means used for the preservation of the neoliberal model: values, narratives, discourses, techniques and repressive mechanisms. Secondly, it centres on the standpoint of counter-power actions and deals with the plausible links between the Chilean social movement and the Mapuche movement, analysing their interrelations, similarities, differences, repertoires of actions, symbols, discourses, continuities and discontinuities, myths, legends and individual and collective memories, among other elements of both movements. This way, it deals with the relationships between the Chilean nation-state and the country's social movements.
[ca] El uso de Inteligencia Artificial, en adelante IA s'ha estès a la comunitat acadèmica i estudiantil. ChatGPT és una eina de model de llenguatge generatiu que presenta oportunitats i desafiaments més allá de la regulació del dret objectiu. Els principis ètics i un dret prospectiu s'han de combinar amb una educació adequada de la comunitat educativa a fi d'utilitzar l'IA com a eina en la generació de coneixement i no de simple informació descontextualitzada que pot dur a terme un fracàs en els objectius de l'educació superior, així com els objectius del desenvolupament social més gran de la societat moderna, que és una educació inclusiva i solidària.

[en] The use of Artificial Intelligence, hereafter AI, has become widespread in the academic and student community. ChatGPT is a generative language modelling tool that presents opportunities and challenges beyond regulation. Ethical principles and a prospective law must be combined with a proper education of the educational community in order to use AI as a tool in knowledge generation and not mere decontextualised information that can lead to failure in the goals of higher education as well as the goals of the larger social development of modern society, which is an inclusive and solidarity-based education.
[ca] Des dels estudis de gènere, així com des de la historiografia literària contemporània, s'ha començat a promoure recentment el (re)descobriment d'escriptores, artistes i intel·lectuals en general de la nostra Edat de Plata, amb el propòsit d'evidenciar les seves aportacions culturals a la contemporaneïtat, sovint silenciades i oblidades. La recuperació d'escriptores i artistes d'aquest període significa no sols una sortida del "anonimat" per aquestes dones, en un procés que és, sens cap dubte, d'absoluta justícia; sinó que tanmateix comporta una revisió del cànon de l'Edat de Plata, qüestionant les assumpcions i interpretacions consolidades en la nostra tradició crítica, a més de recuperar una gran quantitat de producció literària i identificar el caràcter patriarcal de les nostres elits culturals i artístiques a les portes de la modernitat. Un dels casos que més destaquen d'aquest grup de dones "silenciades" és el de María Lejárraga, figura fonamental i molt activa al Modernisme hispànic, que, per un cúmul de circumstàncies —començant per les seves pròpies decisions, al adoptar des de bon principi el nom del seu marit com a pseudònim—, va acabar convertint-se en un autèntic fantasma, malgrat la seva gran rellevància per les lletres hispàniques de la primera meitat del segle XX.

[en] Gender Studies and contemporary Literary History have recently begun to promote the (re)discovery of female writers, artists, and intellectuals of the Spanish Silver Age, with the aim of bearing witness to their cultural contributions to the present day, which have often been silenced and forgotten. The recovery of female writers and artists of that period is not only a way out of "anonymity" for these women —a process that is undoubtedly a work of absolute justice—, but it also entails a reworking of the canon of the Spanish Silver Age, questioning assumptions and interpretations consolidated in our critical tradition, as well as recovering a large amount of literary/artistic production and identifying the patriarchal nature of our cultural and artistic elites at the dawn of modernity. One of the most striking cases of this group of "silenced" women is María Lejárraga, an essential and also a very active literary writer of the Hispanic Modernism. Several circumstances —starting with her own decisions, since she adopted as her pseudonym the name of her husband— led her to become a true ghostly absence, despite her great relevance for the Hispanic literature of the first half of the twentieth century.
[ca] Aquest article és el resultat d'una lectura atenta del text de María Zambrano sobre el neorealisme italià del 1952. La intenció és sintonitzar la seva reflexió amb la d'altres veus que han intervingut de manera rellevant en el debat sobre el realisme cinematogràfic. Es fa esment especial a dos autors, Roberto Rossellini i André Bazin, que van formular les bases ontològiques i epistemològiques del neorealisme, vigents encara avui. Abans que una conclusió tancada, es tractaria de deixar obertes noves vies d'accés a l'estudi de la creació cinematogràfica des del pensament de María Zambrano.

[en] This article is the result of a careful reading of María Zambrano's text about Italian neorealism from 1952. The intention is to draw connections between her thoughts and the other voices that have intervened in a relevant way in the debate on film realism. Special mention should&nbsp;be made of two authors, Roberto Rossellini and André Bazin, who formulated the ontological and epistemological bases of Neorealism, which are still valid today. Rather than a closed conclusion, it is a question of opening up new ways of accessing the study of film creation from the perspective of María Zambrano's thoughts.
[ca] En les darreres dècades, els estudis sobre emprenedoria i gènere, així com sobre història empresarial, han fet importants avenços en la comprensió de les dones en l'empresa. D'una banda, estudis pioners sobre emprenedoria i gènere han demostrat la infrarepresentació històrica de les dones emprenedores i també, recentment, la seva incorporació creixent sota narratives suposadament empoderadores. D'altra banda, en l'àmbit de la història empresarial, els estudis de gènere han aportat una visió significativa de la incorporació de les dones als consells d'administració i corporacions. Tanmateix, encara no hi ha estudis que investiguin com han estat representades les dones emprenedores a Amèrica Llatina. En diàleg amb ambdós àmbits d'estudi i amb la intenció de superar aquesta bretxa, aquest article analitza la representació de les dones emprenedores a la premsa empresarial a Argentina entre 1986 i 2010. A partir del marc teòric de la sociologia cultural i seguint una estratègia metodològica qualitativa, aquest estudi se centra en Apertura, una revista empresarial de gran difusió al país. L'article mostra que, tot i que la representació dels emprenedors segueix sent predominantment masculina, des de mitjans dels anys noranta hi ha hagut un canvi important en les narratives a través de les quals s'ha representat la dona (d'atípica a professional). Aquest article conclou que aquest canvi narratiu ha permès una major visibilitat de les dones emprenedores i, per tant, ha legitimat l'emprenedoria femenina.

[en] In recent decades, studies on entrepreneurship and gender as well as on business history have made important advances in understanding women in business. On the one hand, pioneering studies on entrepreneurship and gender have demonstrated the historical underrepresentation of women entrepreneurs and also, recently, their increasing incorporation under supposedly empowering narratives. On the other hand, in the field of business history, gender studies have provided meaningful insights into the incorporation of women into management and corporate boards. However, there are still no studies that investigate how women entrepreneurs have been represented in Latin America. In dialogue with both fields of study and with the intention to overcome this gap, this article analyzes the representation of women entrepreneurs in the business press in Argentina between 1986 and 2010. Based on the theoretical framework of cultural sociology and following a qualitative methodological strategy, this study focuses on Apertura, a widely circulated business magazine in this country. The article shows that, although the representation of entrepreneurs remains predominantly male, since the mid-1990s there has been a significant change in the narratives through which women have been represented (from atypical to professional). This paper concludes that this narrative shift has allowed for greater visibility of women entrepreneurs and thus legitimized female entrepreneurship.