[ca] Els esquemes de control no centralitzats aplicats a sistemes a gran escala, entre els quals s'inclouen les xarxes energètiques, són més flexibles, escalables i fiables que els seus equivalents centralitzats. Aquests beneficis es poden obtenir fent servir un conjunt de controladors locals, en què cadascun d'ells és responsable d'una part del sistema, en lloc d'una entitat central que controli la totalitat del sistema. Així mateix, l'ús d'una estructura de control no centralitzada podria ser, en alguns casos, necessari, donat el problema d'intractabilitat del mètode centralitzat. Per tant, la present tesi tracta sobre l'estudi d'enfocaments de control no centralitzats basats en optimització per a xarxes energètiques a gran escala. Principalment, aquesta tesi se centra en els processos de comunicació i cooperació duts a terme pels controladors locals, que constitueixen parts essencials d'aquests esquemes. Al llarg d'aquesta tesi, el control predictiu basat en models s'utilitza per a resoldre el problema d'expedició d'energia en xarxes energètiques a gran escala des d'un punt de vista econòmic. En arquitectures no centralitzades, els controladors locals han de resoldre aquest problema de forma cooperativa, formulat com un problema d'optimització convex amb restriccions d'acoblament en els enllaços entre nodes i que ha de ser resolt a cada instant de temps. A tal efecte, el mètode de Lagrangià augmentat s'utilitza inicialment per a descomposar el problema i dissenyar dos mètodes d'optimització distribuïts, que són iteratius i requereixen que els controladors locals intercanviïn informació entre ells a cada iteració. A continuació, es mostra que la seqüència generada per aquests mètodes convergeix a la solució òptima si es compleixen certes condicions, incloent la manera en què els controladors s'han de comunicar i cooperar. No obstant això, a la pràctica, la comunicació no és sempre perfecta, és a dir, el supòsit de comunicació perfecta no es compleix. En el cas de fallades en els enllaços de comunicació, els mètodes distribuïts podrien no ser capaços de proporcionar una solució. Per a resoldre aquest problema, es dissenya un protocol d'informació basat en consens. A més, els mètodes d'optimització distribuïts s'amplien per tal que siguin capaços de treballar en xarxes amb comunicacions aleatòries i actualitzacions asíncrones, és a dir, xarxes en què no tots els controladors realitzin les actualitzacions. En aquestes configuracions es mostren la convergència i l'ordre de convergència d'aquests algoritmes. A més, es mostra també la implementació d'aquests mètodes en el control predictiu econòmic basat en models per a xarxes energètiques. La discussió inclou les tècniques que es poden emprar per a reduir el nombre d'iteracions, així com el rendiment dels mètodes, fent servir un estudi numèric. Tenint en compte que els mètodes anteriorment esmentats requereixen una comunicació intensa, es proposa un altre esquema no centralitzat que proporciona un compromís entre intensitat de comunicació i suboptimalitat. Aquesta estratègia consisteix en tornar a particionar el sistema en línia amb l'objectiu d'obtenir subsistemes autosuficients, formant coalicions de subsistemes que no ho siguin per separat, i descomposant el problema econòmic d'expedició d'energia en subproblemes de tipus coalicional. En aquest esquema, cada subsistema es comunica únicament amb aquells altre subsistemes que pertanyin a la mateixa coalició, reduint així el trànsit de comunicació. En particular, quan tots els sistemes són autosuficients, l'intercanvi d'informació deixa de ser necessari. Finalment, es considera el problema de la cooperació durant la implementació de les decisions. Específicament, alguns subsistemes no acaten les decisions preses amb la finalitat de millorar el propi rendiment a costa de disminuir el d'altres subsistemes. És per això que, a fi de solucionar aquest problema, es proposa un esquema resilient, el qual consisteix en un mètode estocàstic per fer les decisions més robustes davant d'aquest comportament advers, i un mètode d'identificació i mitigació basat en evaluar hipòtesis utilitzant inferència bayesiana. En general, l'esquema proposat aconsegueix mitigar l'efecte que els subsistemes no obedients exerceixen sobre la resta, i en un cas concert, també permet identificar els subsistemes adversos.

[en] Non-centralized control schemes for large-scale systems, including energy networks, are more flexible, scalable, and reliable than the centralized counterpart. These benefrts are obtained by having a set of local control!ers, each of which is responsible for a partition of the system, instead of one central entity that controls the whole system. Furthermore,in sorne cases, employing a non­ centralized control structure might be necessary due to the intractability problem of the centralized method.Thus, this thesis is devoted to the study of non-centralized optimization-based control approaches for large-scale energy systems. Mainly,this thesis focuses on the communication and cooperation processes of local controllers, which are integral parts of such schemes. Throughout this thesis,the model predictíve control framework is applied to solve the economic dispatch problem of large-scale energy systems. In a non-centralized architecture, local controllers must cooperatively solve the economic dispatch problem, which is formulated as a convex optimization problem with edge-based coupling constraints, at each time step.Therefore, first, the augmented Lagrangian approach is deployed to decompose the problem and to design two distributed optimization methods, which are iterative and require the local controllers to exchange information with each other at each iteration. lt is then shown that the sequence produced by these methods converges to an optima!solution when sorne cond tions, which include how the controllers must communicate and cooperate, are satisfied. However, in practice, the communication process might not always be perfect,i.e.,the required communication assumption does not hold. In the case of communication link failures, the distributed methods might not be able to compute a solution.Therefore,an information exchange protocol that is based on consensus is designed to overcome this problem. Furthermore, the proposed distributed methods are also further·extended such that they work over random communication networks and asynchronous updates, i.e.,when not all controllers always perform the updates . Under this setup, the convergence and the convergence rate of the algorithms are shown. Additionally, the implementation of these distributed methods to an MPC-based economic dispatch is also presented. The discussion includes the techniques that can be used to reduce the number of iterat ions and the performance of the methods in a numerical study. Considering that the aforementioned methods are comrnunication-intensive, an alternative non-centralized scheme, which provides a trade-off between comrnunication intensity and suboptirnality,is proposed.The scheme consists of repartitioning the network online with the aim of obtaining self-sufficient subsystems, forming coalitions for subsystems that are not self-sufficient,and decomposing the economic dispatch problem of the system into coalition-based subproblems. In this scheme, each subsystem only communicates to the others that belong to the sarne coalition;thus, reducing communication. Especially when all subsystems are self-sufficient, exchanging information is not needed. Finally,a cooperation problem during the implementation of the decisions is discussed. Specifically, sorne subsystems do not cornply with the computed decisions to gain better performance at the cost of deteriorating the performance of the other subsystems.A resilient scheme that can cope with this problem is formulated.lt consists of a stochastic method to robustify the decisions against such adversaria! behavior and an identification and mitigation method that is based on hypothesis testing using Bayesian inference.The proposed scheme, in general,can mitigate the effect of non-