[ca] L'estereòpsia és una capacitat del nostre sistema visual que permet distingir la profunditat d'una escena visual a partir de la disparitat binocular dels seus elements. En el nostre estudi s'intenta analitzar la influència dels factors més importants que estan involucrats en la visualització d'una pel·lícula 3D. Aquests factors els podem classificar segons: l'estímul projectat, la posició de visualització de l'estímul i l'observador. Aquesta memòria recull la part que fa referència a l'estímul. Per tant, es focalitza sobre el disseny de l'estímul, el de l'experiment que hem realitzat, i presenta també resultats generals sobre rendiment, però en relació a les característiques dels estímuls. Per dur a terme aquest estudi, es va utilitzar un test amb 24 presentacions que contenien estímuls de diferents disparitats binoculars entre 12 i 3900" d'arc. Amb aquestes presentacions es va avaluar a 16 observadors, des de nou posicions diferents de l'aula 2.3 de la FOOT. En l'estudi es va analitzar el rendiment visual de tots els observadors, per totes les posicions de visualització i presentacions projectades, en els resultats es va observar una clara tendència creixent en funció de la DB. També es va comparar el rendiment visual obtingut amb les presentacions de percepció creuada i paral·lela. Els resultats van demostrar que el rendiment visual era millor per les presentacions de percepció paral·lela. Finalment es va analitzar el rendiment per cada una de les presentacions, i es va constatar que la meitat de les presentacions tenien un rendiment visual mínim igual o superior al 50%. Segons els resultats obtinguts, la majoria d'estímuls utilitzats en el test, podrien servir per la projecció d'una pel·lícula 3D en l'aula de la Facultat d'Òptica i Optometria de Terrassa.

[es] La estereopsis es una capacidad de nuestro sistema visual que permite distinguir la profundidad de una escena visual partiendo de la disparidad binocular de sus elementos. En nuestro estudio se intenta analizar la influencia de los factores más importantes que están involucrados en la visualización de una película 3D. Estos factores los podemos clasificar según: el estímulo proyectado, la posición de visualización del estímulo y el observador. Ésta memoria recoge la parte que hace referencia al estímulo. Por lo tanto, se focaliza sobre el diseño del estímulo del experimento que hemos realizado, y presenta también resultados generales sobres el rendimiento, pero en relación a las características de los estímulos. Para llevar a cabo este estudio, se utilizó un test con 24 presentaciones que contienen estímulos de diferentes disparidades binoculares de entre 12 y 3900" de arco. Con estas presentaciones se evaluaron 16 observadores, desde nueve posiciones diferentes del aula 2.3 de la FOOT. En el estudio se analizó el rendimiento visual de todos los observadores, para todas las posiciones de visualización y presentaciones proyectadas, en los resultados se observó una clara tendencia creciente en función de la Disparidad Binocular. También se comparó el rendimiento visual obtenido con las presentaciones de percepción cruzada i paralela. Los resultados demostraron que el rendimiento visual era mejor para las presentaciones de percepción paralela. Finalmente se analizó el rendimiento por cada presentación, y se constató que la mitad de las presentaciones tienen un rendimiento visual mínimo igual o superior al 50%. Según los resultados obtenidos, la mayoría de estímulos utilizados en el test podrían servir para la proyección de una película 3D en el aula de la Facultad de Óptica y Optometría de Terrassa.