[ca] La rellevància que tingué, des de finals del segle xix i fins a la Guerra Civil espanyola (1936-39), l'avinguda del Paral·lel, a Barcelona, contrasta amb el desinterès historiogràfic posterior per aquest espai. La seva importància depassa l'àmbit estrictament cultural, ja que constituí un epicentre interclassista de trobada social, d'oferta del nou oci de masses i quefacilità la formació d'una nova "consciència barcelonina". Amb algunes excepcions i malgrat la persistència d'una certa místicabohèmia i el record popular d'aquells anys. Recentment han aparegut investigacions historiogràfiques més sistemàtiques sobre la socialització dels barcelonins al Paral·lel. És possible que aquest silenci sigui degut a una concepció força classista d'una sèrie d'intel·lectuals i professionals liberals, provinents majoritàriament del Noucentisme, que estigmatitzaren aquest espai i la seva producció cultural, però també s'hi ajunten una sèrie de factors menys explícits, com ara el menor desenvolupament de la història de la sociabilitat a Catalunya i a Espanya.Les fonts a partir de les quals s'ha investigat fins ara el Paral·lel són essencialment literàries: memòries, diaris, etc. Malgrat la seva evident importància, però, cal treballar amb altres tipologies de fonts per tal de complementar una informació que no deixa de ser subjectiva, una característica reforçada per la preferència del relat de l'experiència i la força de conceptes d'antropologia en la historiografia cultural actual. És per aquest motiu que l'autor aposta en aquest article per trobar un punt d'equilibri en la recerca sobre el Paral·lel o altres "districtes de plaer": donar major importància a les fonts de caràcter quantitatiu i proposar una contenció més gran a l'hora de donar preferència a elucubracions de caire més teòric i antropològic. Ara bé, l'estudi d'aquesta mena de sociabilitat que es donava al Paral·lel, de caràcter tan informal, és un hàndicap important a l'hora d'estudiar-la, ja que les evidències són fragmentàries i no tan abundants com les que deixa una sociabilitat de caire formal, com la dels ateneus o les associacions.

[en] The relevance of Paral·lel avenue in Barcelona, from the end of the 19th century until the Spanish Civil War (1936-1939), contrasts with the following lack of interest of the historiography regarding this space. Its importance surpasses the cultural field, because it became an interclassist social meeting point where a massive new leisure offer could be found and which eased the appearance of a new "Barcelonian consciousness". With some exceptions and despite the persistence of a certain bohemian mystique and the popular memories of those years, only recently have which certain more systematic historiographical investigations appeared, related to the socialization of the Barcelonians in Paral·lel. It is possible that this neglect is due to a classist point of view linked to a group of thinkers and liberal professionals, who came mostly from the Noucentisme movement and stigmatised this place and its cultural production. But it is also due to a series of less explicit factors, such as the back of development of the history of the sociability in Catalonia or Spain.The sources that have been used to investigate Paral·lel are basically literary ones: memoirs, newspapers, etc. Despite their obvious importance, we need to work with other typologies to complement information which in the end is subjective, a characteristic reinforced by the supremacy of the experience account and the strength of anthropological concepts in the current cultural historiography. For this reason, the author suggests finding a balance point in the research of Paral·lel or similar "district pleasures": to give more importance to quantitative sources and exercise greater containment regarding the supremacy of more theoretical and anthropological thoughts.However, the study of the type of sociability which took place in Paral·lel avenue, an informal one, is significantly handicapped. The evidence is fragmentary and not so abundant as the evidence left by more formal sociability, such as the athenaeums or associations.