[ca] Durant la segona meitat del segle passat es van estabilitzar algunes tecnologies i maneres de pensar i generar coneixement entorn del que s'ha vingut a denominar biomedicina, la medicina biologicista posterior a la Segona Guerra Mundial. La criopreservació en glicerol, el desenvolupament de maquinària per a la producció de baixes temperatures, l'estandardització de les anàlisis biològiques, la tècnica PCR o la seqüenciació del genoma humà han estat alguns dels esdeveniments que han propiciat l'auge de les ciències "ómicas" i la molecularització de la vida. Els biobancs, un tipus de biorepositori amb mostres i dades associades d'origen humà, que són l'objecte principal d'aquesta tesi, van començar a establir-se formalment a diferents països al final del segle passat i inici del present mil·lenni. S'estableixen així en un moment en el qual la genòmica havia posat sota escrutini la recerca biomolecular i la ciència en general, donant pas a la problematització i formalització del camp de la bioètica. És en aquest context quan a la fi dels anys 90 els biobancs, són presentats com les condicions de possibilitat per a la medicina i recerca biomèdica esdevenidora, per a la producció de coneixement, tractaments i fàrmacs. A diferència d'altres bancs de mostres biològiques d'origen humà que tenen fins terapèutics o reproductius, el que caracteritza als biobancs són els "fins de recerca biomèdica". Els biobancs són així un tipus de biorepositori que recull, processa, conserva (majoritàriament a baixa temperatura) i distribueixen mostres biològiques d'origen humà i dades associades amb finalitats de recerca biomèdica. L'objectiu general d'aquesta tesi doctoral és analitzar els biobancs en el context de la biomedicina contemporània, un objectiu que em permet explorar de què està feta (parcialment) la biomedicina. Per a estudiar els biobancs m'he servit dels abordatges analítics, conceptuals i metodològics dels estudis en ciència i tecnologia (STS) i l'antropologia. Es tracta d'una recerca qualitativa (anàlisi documental, treball de camp multisituat i un estudi de cas etnogràfic) on l'abordatge empíric se centra en les perspectives i la quotidianitat del personal que treballa en els biobancs. Al llarg de la tesi he analitzat quina és la posada en escena dels biobancs, tant pel que fa a les polítiques científiques europees en matèria d'infraestructures per a la recerca i la normativa de l'estat espanyol, com per part del personal que treballa en ells. Amb l'estudi dels biobancs indago "problemes antropològics", els quals tenen a veure amb l'existència humana com a productora de coneixement, intervenció tecnològica i problematitzacions eticopolítiques (Collier and Ong, 2008). Els biobancs són presentats a les polítiques científiques com a infraestructures imprescindibles per a la recerca biomèdica i les seves projeccions futuristes a les polítiques científiques. Aquesta tesi problematitza aquesta lectura a través del seu estudi qualitatiu i adoptant un abordatge criopolític. Mitjançant l'anàlisi qualitatiu aporto una redefinició densa de què és/fa un biobanc, la qual cosa ens condueix a preguntar-nos què estan deixant de ser i fer, cap a on transiten i amb ells la coproducció d'un coneixement biomèdic particular. En aquesta recerca analitzo com la condició de mediadors converteix als biobancs en infraestructures oscil·lants, articulant maneres de biodisponibilitat complexes entre l'altruisme i l'emprenedoria neoliberal. Per a això, en aquesta tesi proposo un abordatge empíric que s'aproximi a les friccions que sorgeixen de la praxi bioclínica i que indagui com ampliar el principalisme ètic per tal d'alterar la inèrcia del pensament i l'acció eticopolítica. Finalment, la tesi conclou assenyalant que les recerques qualitatives empíriques són imprescindibles per a configurar un abordatge eticopolític que tingui en compte el caràcter relacional i distribuït de la recerca biomèdica.

[en] During the second half of the last century, some technologies, ways of thinking, and forms of knowledge production were stabilized around what has come to be called biomedicine, a biologicist medicine of the post-World War II era. Cryopreservation in glycerol, machinery for low-temperature manufacturing, the standardization of biological analyses, the PCR technique, and the sequencing of the human genome are some of the events that have led to the rise of the omics sciences and the molecularization of life. Biobanks, a type of biorepository with samples and associated data of human origin, which are the subject of inquiry of this thesis, began to be formally established around the world at the end of the last century and the beginning of the present millennium, along with the aforementioned events. They were born in a context in which genomics had brought biomolecular research and scientific projects under scrutiny, giving rise to the problematization and formalization of the field of bioethics. In this context, during the late 1990s biobanks started to be presented as the condition of possibility for future biomedical research and medicines, including the production of knowledge, treatments, and drugs. Unlike other banks of biological samples of human origin that have therapeutic or reproductive purposes, what characterizes biobanks are their "biomedical research purposes." Biobanks are thus a type of biorepository that collects, processes, preserves (mainly at low temperatures), and distributes biological samples of human origin and associated data for biomedical research purposes. Overall, the main objective of this dissertation is to analyze biobanks in the context of contemporary biomedicine, which allows me to explore what biomedicine (partially) consists of. I use the analytical, conceptual, and methodological approaches of science and technology studies and anthropology to study biobanks. This research draws upon qualitative methods (documentary analysis, multi-sited fieldwork, and an ethnographic case study) and an empirical approach that revolves around biobankers' concerns and daily work. Throughout the thesis, I have analyzed the staging of biobanks in European scientific policies on research infrastructures, Spanish state regulations, and by the staff working in them. This doctoral dissertation is a study about biobanks and the staff working in them. In this approach to biobanks, I investigate "anthropological problems", which have to do with human existence as a producer of knowledge, technological intervention, and ethico-political problematizations (Collier and Ong, 2008). Biobanks are generally presented as essential infrastructures for biomedical research and its futuristic projections. This thesis complexifies such a reading through its qualitative study and cryopolitical approach. Through qualitative analysis, I provide a grounded redefinition of what a biobank is/does, leading us to consider what they are ceasing to be, what they are transiting into, and the accompanying co-production of particular biomedical knowledge. I argue that as mediators, biobanks are oscillating infrastructures, articulating complex modes of bioavailability between altruism and neoliberal entrepreneurship. To this end, in this thesis, I propose an empirical approach that responds to the frictions arising from bioclinical praxis and asks how to broaden ethical principlism and disrupt the inertia of ethico-political thought and action. I conclude by noting that empirical qualitative inquiries are essential to configure an ethico-political approach that accounts for the relational and distributed character of biomedical research.