[ca] Aquesta tesi investiga l'impacte multifacètic de la pandèmia de la COVID-19 en la cultura digital i les pràctiques docents dels educadors de primària a Grècia. Amb un enfocament principal a entendre l'evolució de la pedagogia digital enmig de la pandèmia, l'estudi explora la integració de les tecnologies digitals en els entorns educatius i les seves implicacions en les pràctiques i actituds dels educadors. La investigació es basa en un paradigma sociocrític i utilitza un disseny de recerca explicativa de mètode mixt. Aquest enfocament inclou mètodes tant quantitatius com qualitatius per proporcionar una anàlisi exhaustiva de les maneres en què l'ensenyament a distància d'emergència i l'ensenyament presencial intermitent van influir en les pràctiques d'ensenyament immediat i en el panorama educatiu més ampli. La recollida de dades va incloure qüestionaris (417 respostes) i grups focals (30 participants), amb la participació de professors de primària de diverses regions de Grècia. Les troballes revelen transformacions significatives en el compromís digital entre els educadors, catalitzades pel canvi urgent a l'ensenyament a distància. Tanmateix, la persistència dels mètodes pedagògics tradicionals posa de manifest una integració matisada de les eines digitals, impulsada més per la necessitat que per un canvi fonamental en les metodologies d'ensenyament. L'estudi també descobreix disparitats en l'accés i la competència digitals, que van agreujar les desigualtats educatives existents, especialment en àrees amb pocs recursos. És important destacar que la investigació identifica diversos resultats positius del canvi induït per la pandèmia cap a l'ensenyament digital. Aquestes inclouen una major flexibilitat en els processos d'ensenyament i aprenentatge, majors oportunitats de desenvolupament professional en competències digitals i l'adopció d'estratègies pedagògiques innovadores que abans eren infrautilitzades. L'adaptació forçada a les tecnologies digitals va estimular la creativitat i la col·laboració entre els educadors, donant lloc a un entorn educatiu més dinàmic i interconnectat. Les recomanacions clau que sorgeixen d'aquesta investigació emfatitzen la necessitat d'un desenvolupament professional continu per dotar els professors de les habilitats digitals i pedagògiques necessàries. A més, l'estudi advoca pel desenvolupament d'una infraestructura digital sòlida per garantir un accés equitatiu a la tecnologia i la formació. Els coneixements obtinguts d'aquesta investigació subratllen la importància de la preparació i l'adaptabilitat en l'educació, oferint lliçons valuoses per a la futura política i pràctica educativa. En conjunt, aquesta tesi contribueix al discurs acadèmic sobre pedagogia digital, aportant evidències empíriques dels canvis induïts per una crisi global i proposant vies accionables per millorar la integració digital en l'educació. Les lliçons apreses durant la pandèmia de la COVID-19 ofereixen una oportunitat per reimaginar i reformar els sistemes educatius, fomentant entorns d'aprenentatge més dinàmics, inclusius i equipats tecnològicament.

[es] Esta disertación investiga el impacto multifacético de la pandemia de COVID-19 en la cultura digital y las prácticas docentes de los educadores de escuela primaria en Grecia. Con un enfoque principal en comprender la evolución de la pedagogía digital en medio de la pandemia, el estudio explora la integración de las tecnologías digitales en los entornos educativos y sus implicaciones en las prácticas y actitudes de los educadores. La investigación se basa en un paradigma sociocrítico y utiliza un diseño de investigación explicativa de métodos mixtos. Este enfoque incluye métodos tanto cuantitativos como cualitativos para proporcionar un análisis integral de las formas en que la enseñanza remota de emergencia y la enseñanza presencial intermitente influyeron en las prácticas de enseñanza inmediatas y en el panorama educativo más amplio. La recopilación de datos implicó cuestionarios (417 respuestas) y grupos focales (30 participantes), en los que participaron profesores de escuelas primarias de varias regiones de Grecia. Los hallazgos revelan transformaciones significativas en la participación digital entre los educadores, catalizadas por el cambio urgente a la enseñanza remota. Sin embargo, la persistencia de los métodos pedagógicos tradicionales pone de relieve una integración matizada de las herramientas digitales, impulsada más por la necesidad que por un cambio fundamental en las metodologías de enseñanza. El estudio también revela disparidades en el acceso y la competencia digitales, que exacerbaron las desigualdades educativas existentes, particularmente en áreas de escasos recursos. Es importante destacar que la investigación identifica varios resultados positivos del cambio hacia la enseñanza digital inducido por la pandemia. Estos incluyen una mayor flexibilidad en los procesos de enseñanza y aprendizaje, mayores oportunidades de desarrollo profesional en competencias digitales y la adopción de estrategias pedagógicas innovadoras que antes estaban subutilizadas. La adaptación forzada a las tecnologías digitales estimuló la creatividad y la colaboración entre los educadores, lo que condujo a un entorno educativo más dinámico e interconectado. Las recomendaciones clave que surgen de esta investigación enfatizan la necesidad de un desarrollo profesional continuo para dotar a los docentes de las habilidades digitales y pedagógicas necesarias. Además, el estudio aboga por el desarrollo de una infraestructura digital sólida para garantizar un acceso equitativo a la tecnología y la formación. Los conocimientos adquiridos a partir de esta investigación subrayan la importancia de la preparación y la adaptabilidad en la educación, ofreciendo lecciones valiosas para futuras políticas y prácticas educativas. En general, esta disertación contribuye al discurso académico sobre pedagogía digital, proporcionando evidencia empírica de los cambios inducidos por una crisis global y proponiendo vías viables para mejorar la integración digital en la educación. Las lecciones aprendidas durante la pandemia de COVID-19 presentan una oportunidad para reimaginar y reformar los sistemas educativos, fomentando entornos de aprendizaje más dinámicos, inclusivos y equipados tecnológicamente.