[ca] L'interès per la recuperació de l'espai dels refugis antiaeris de Barcelona va experimentar un creixement important durant la dècada dels anys noranta davant la voluntat de protegir aquests vestigis com a testimoni de les formes arquitectòniques de defensa que la ciutat va adoptar dins del context de la guerra civil espanyola. A hores d'ara, hi ha una gran incertesa respecte a què fer amb aquest important conjunt patrimonial. Les estretes dimensions, la profunditat de cota i l'estat en què es troben, dificulten l'assignació d'un programa que els torni la utilitat que els ha estat arrabassada per una obsolescència induïda pel pas del temps. Tot i que, actualment, el context de valoració patrimonial genera una estructura de base a una possible incorporació dels refugis, es detecta una dificultat a l'hora de fer coherent una reconstrucció històrica que posa en valor l'existència de més de 1400 refugis, en comparació de la percepció urbana que en realitat es té respecte al conjunt. La dificultat de reconnexió dels refugis a la ciutat i la gairebé nul·la percepció dels mateixos ha implicat que la memòria d'aquest patrimoni ocult es difongués principalment a través de la producció de literatura i documentació audiovisual. En aquest sentit, les darreres convencions per a la incorporació del contingut arqueològic al medi digital podrien obrir pas cap a la recerca de la recuperació d'aquell paisatge llunyà i difícilment recuperable. La recreació des de l'espai virtual donaria l'oportunitat de dur a terme la difusió de la història d'aquells fets a l'actual context de valoració de la memòria i el patrimoni. Però, què implica que aquest coneixement es doni a través del contingut creat com a alternativa a l'experiència directa de l'espai del refugi? Quins són els mitjans físics i virtuals que ens acosten aquest coneixement?

[en] Interest in the recovery of the architectural space of Barcelona's air-raid shelters grew significantly during the 1990s in response to the desire to protect these remains as a testimony to the architectural forms of defence that the city adopted inthe context of the Spanish Civil War. Today, there is great uncertainty as to what to do with this important heritage site. The narrow dimensions, their depth of elevation and their state of conservation make it difficult to assign them a programme that would restore the usefulness that has been taken away from them by obsolescence induced by the passage of time. Although the current context of heritage valuation generates a basic structure for the possible incorporation of the shelters, it is difficult to make coherent a historical reconstruction that values the existence of more than 1400 shelters, in comparison with the urban perceptionthat is actually held of the whole. The difficulty of reconnecting the shelters to the city and the almost non-existent perception of them has meant that the memory of this hidden heritage has been disseminated mainly through the production of literature and audiovisual documentation. In this sense, the latest conventions for the incorporation of archaeological content into the digital medium could pave the way towards the search for the recovery of that distant and hardly recoverable landscape. The recreation from the virtual space would provide the opportunity to disseminate the history of those events in the current context ofvaluing memory and heritage. But what does this knowledge imply through the content created as an alternative to the direct experience of the refuge space? What are the physical and virtual media that bring us closer to this knowledge?