[ca] Aquesta tesi doctoral contribueix a la comprensió de la història socio-ambiental de la localitat de Flix a la Ribera d'Ebre (Catalunya), i avalua els costos ambientals de la Sociedad Electroquímica de Flix (EQF), la indústria química que ha dominat l'activitat econòmica de la vila durant més d'un segle. Fundada l'any 1897, fou la primera empresa química espanyola en produir clor i sosa càustica pel mètode electrolític. Al llarg del segle ha donat feina a una part important de la població. Als anys 1960s, moment en què el nombre d'habitants de Flix superava els 5.000, gairebé una quarta part de la població activa treballava a la fàbrica. Durant les primeres dècades del segle XX, personal amb elevada formació tècnica procedent de l'empresa mare Chemische Fabrik Elektron Griesheim es traslladaren a viure a Flix creant una colònia industrial aïllada i autosuficient, que imposà la coexistència de dues comunitats diferenciades: la d'operaris, gent local residents al nucli antic i la de tècnics i directius, de nacionalitat fonamentalment germànica, instal·lats a la colònia. Als anys 1940s l'activitat de l'electroquímica s'anà diversificant cap a la fabricació de productes organoclorats (pesticides, PCBs, CFCs, etc.), provocant que la matriu de substàncies residuals alliberades al medi assolís, als anys 1960s, una elevada complexitat. El tancament del riu a l'alçada de la fàbrica per a la construcció d'una central hidroelèctrica l'any 1945 comportà que els fangs residuals, abocats a l'aigua sense tractament previ, s'anessin dipositant a l'embassament davant la fàbrica. La substitució de la tecnologia del clor per cel·les de mercuri en la mateixa època comportà també la seva acumulació al sòl, els sediments i l'atmosfera. Finalment, als anys 1970s, la inauguració d'una planta de fosfat bicàlcic comportaria un impacte radiològic sobre els fangs acumulats a l'embassament. Com a resultat, els elevats nivells de contaminació presents a l'entorn de Flix han impactat durant dècades el medi i la salut de la població. L'any 2003 una sentència judicial condemnava l'empresa per delicte ambiental. Tanmateix, aquesta no ha reconegut ni els impactes produïts, ni els passius ambientals generats, i que han estat estimats en aquesta recerca de l'ordre de 400 a 500 milions €. Tot i l'existència d'algunes veus crítiques al llarg del segle i la consciència que l'activitat de la química no podia ser innòcua, s'ha imposat entre la població la visió col·lectiva de la millora en el benestar individual produït per poder treballar a la fàbrica. La població ha tendit a considerar que els impactes a llarg termini sobre la salut i el medi quedaven compensats pels beneficis econòmics generats a curt termini. Com a conseqüència no ha existit un sindicalisme ambientalista i gairebé no hi ha hagut reclamacions per qüestions ambientals fins que el perill de tancament de la fàbrica i la pèrdua de llocs de treball als anys 1990s, i especialment l'any 2013, no es feu evident. La recerca plantejada en aquesta tesi té per objectiu realitzar l'anàlisi històric dels processos que han provocat l'acumulació d'un important volum d'impactes ambientals a l'entorn de Flix i la seva població, així com l'anàlisi de les responsabilitats sobre aquests danys. Fent ús de l'economia ecològica, la tesi analitza les repercussions de la seva distribució entre la població, les administracions públiques i l'empresa en últim terme, obligada a assumir menys de 10 milions € per la restauració de l'embassament.

[en] This research contributes to an understanding of the socio-environmental history of the town of Flix in the Ribera d'Ebre (Catalonia). At the same time, it provides an assessment of the environmental liabilities of Sociedad Electroquímica de Flix (EQF), the chemical industry that has dominated the economic activity of the town for over a century. EQF was founded in 1897. It was the first Spanish company in producing chlorine and caustic soda by the electrolytic method. Since then it has employed a large part of the village population. In the 1960s, when there were over 5.000 people living at Flix, almost one fourth of the active population worked in the factory. Nevertheless, people with technical higher education from the German parent company Chemische Fabrik Elektron Griesheim moved to the town in the early years of 20th century. That created an independent isolated industrial colony that forced the coexistence of two different communities: a local working class living in the urban center and the German technicians and managers settled in the colony. In the 1940s the electrochemical company started the production of new organochlorinated compounds (pesticides, PCBs, CFCs, etc.). Therefore, in the 1960s the matrix of residual substances released into the environment reached a high complexity. Sludge was dumped into the water without any treatment. In the beginning natural flooding dragged polluted sediments along the river but in 1945, the construction of a dam for hydroelectric power generation caused the accumulation of the sludge into the reservoir. In addition, in the 1940s the introduction of the mercury cell technology brought its accumulation for decades in soils, sediments and in the atmosphere. Besides that, in the 1970s a dicalcium phosphate production plant added significant levels of radioactivity into the sludge already accumulated in the reservoir. As a final consequence, the high levels of pollution around Flix have damaged the environment and the human health. In 2003 a court ruling condemned the company for environmental crime. However, the company has recognized yet neither those impacts nor the environmental liabilities related to them, that this research estimates at about 400 to 500 million €. Despite the existence of some critical voices throughout the century and the awareness of the population that the chemical industry could be harmful, a collective view emerged about the improvement in welfare produced by working in the factory. According to a large part of the population, long-term impacts on human health and environment were compensated by short-term economic profits. Therefore unions did not make environmental claims. There were almost no complaints about environmental issues until the 1990s, and especially in 2013, when the threat of the factory closure and the loss of workplaces emerged. Hence, the main goal of this research is analyzing the historical processes that have led to the accumulation of environmental impacts around Flix and its population, as well as analyzing the distribution of responsibilities for their generation. Using ecological economics, this research evaluates the environmental liabilities of EQF and explores the consequences of their allocation for society, public authorities and the company, which must pay less than 10 million € for the reservoir restoration.