[ca] Un mur de formigó, una carretera, una escola pública, dos rius i un pont conformen els límits d'un espai desert, sense ús, erm i incomunicat. Un espai reducte, construït per protegir la ciutat de la força de l'aigua. A l'altra vora del riu Ripoll, a poc més de cent metres, en ple centre de Montcada i Reixac, s'hi troba la piscina municipal descoberta. Problemàtica des de fa anys pel mal estat de les seves instal·lacions, esdevé cada estiu caldo de cultiu de queixes veïnals. Encaixonada entre massa equipaments, li manca espai per a la quantitat d'usuaris que rep. Traslladar l'equipament a l'altra vora del riu sembla una bona oportunitat per a retornar la identitat a l'espai inert. Entenent aquest lloc com a nexe entre la cota fluvial i la cota ciutat, es decideix reactivar-lo a través de les infraestructures que el conformen. Una d'aquestes, les vies del tren, en procés de soterrament, es presenta com a pretext. L'aprofitament de les terres derivades de les excavacions conformarà una sèrie de topografies, donant lloc a un nou paisatge hídric. L'aigua com a eix. L'aigua construeix totes les escales. Construeix l'edifici i conforma el paisatge. La seva gestió, protegint els equipaments propers del risc d'inundació, permet perdre la por al riu i retornar-lo al parc públic de la ciutat. Una petita acròpolis aquàtica que s'eleva sobre la cota inundable i un pavelló de caràcter infraestructural que proposa reconciliar, trencant amb l'estacionalitat. Buscant, en context de sequera, reduir el consum d'aigua i diversificar-ne els usos. De l'agrari a l'esportiu, de la higiene a allò lúdic. De la necessitat, de la demanda, i del dret, sorgeix una manera lliure de gaudir de l'aigua.

[en] A concrete wall, a road, a public school, two rivers and a bridge make up the limits of a deserted, barren, bleak and isolated space. A stronghold built to protect the city from the force of the water. On the other side of the Ripoll river, just over a hundred meters away, in the heart of Montcada i Reixac, the open municipal swim- ming pool can be found. Problematic for years due to the poor state of its facilities, every summer it becomes a breeding ground for neighbourhood complaints. Sandwiched between too many facilities, it lacks space for the number of users it receives. Moving the equipment to the other side of the river seems like a good opportunity to return the identity to the inert space. Unders- tanding this place as a link between the river and the city level, it is decided to reactivate it through the infrastructures that make it up. One of them, the train tracks, wich are in the process of being buried, is presented as a pretext. The land derived from the excavations will be used to form a series of topographies, giving rise to a new water landscape. Water as an axis. Water builds all scales. Builds the building and shapes the landscape. Its management, protecting nearby facilities from the risk of flooding, allows losing fear of the river returning it to the city's public park. A small aquatic acropolis that rises above the flood level and an infrastructural pavilion that proposes reconciliation, breaking with seasonality. Seeking, in a context of drought, to reduce water consumption and diversify its uses. From agricultural to sportive, from hygiene to leisure. From need, demand, and right, a free way to enjoy water arises.