[ca] Diversos crítics han assenyalat recentment la rellevància de l'Ecocrítica per a la teoria i la pràctica de la Traducció, i han posat de manifest alguns dels molts enfocaments des dels quals desenvolupar una consciència ecològica de la Traducció, que inclogui –sense limitar-se a– la consciència mediambiental. Més enllà del reconeixement de la globalització com una de les múltiples forces que impacten i, alhora, es veuen impactades per la tasca dels traductors/intèrprets, i més enllà també de la consciència de la traducció com un fenomen global i una pràctica que pot treballar en pro o en contra dels drets humans (inclosos els drets dels grups socialment més desafavorits), el nostre punt de partida en aquest article és el convenciment que els espais socials a l'era global són, en realitat, zones translacionals on tenen lloc trobades lingüístiques tant com culturals. L'estudi de l'economia geopolítica pròpia dels intercanvis entre cultures, identitats, comunitats i individus a escala global mostra que aquests intercanvis estan lluny de ser simètrics i bidireccionals, tot i que aquest desequilibri no sempre és percebut, especialment en el discurs (s) oficial/s sobre la diversitat. En aquest sentit, dur a terme l'anàlisi dels espais i processos asimètrics esmentats (que actualment són cada vegada més etnodiversos, multilingües i multiculturals) des del punt de vista de la traducció i amb una perspectiva ecocrítica pot ser significativament rellevant per treballar en pro de la cohesió social en societats multiculturals, ja sigui pel que fa a la negociació de la diferència o al desenvolupament de l'equitat, inclosa l'equitat de gènere. Partint d'una panoràmica breu sobre l'evolució de l'ecocrítica, en aquest article ens proposem analitzar les aportacions del pensament ecològic cultural a la traducció en les darreres dècades, així com les oportunitats i els reptes que això ha comportat. En aquest sentit, reflexionarem sobre conceptes clau com "naturalesa" i "allò natural" aplicats a aquest camp, i prendrem en consideració la necessitat d'una nova ètica de la traducció amb perspectiva ecocrítica.

[en] Many scholars have recently highlighted the relevance of Eco-criticism for Translation theory and practice, and have revealed some of the many approaches from which an ecological awareness of Translation can be developed including –but not limiting itself to environmental awareness. &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Beyond the recognition of globalization as one of the multiple forces that impact and are impacted by the work of translators/ interpreters, and the awareness of translation as a global phenomenon and a practice that can work for and/or against human rights (including the rights of disadvantaged groups in society), our starting point in this paper is the assumption that the social spaces in the global era are actually translation zones where linguistic and cultural encounters occur. The study of the geo-political economy of exchanges among cultures, identities, communities and individuals in the global sphere shows that they are far from being symmetrical and bidirectional, even if this imbalance in not always noticed, especially in official discourse(s) on diversity. In that sense, carrying out the analysis of these asymmetrical processes and spaces (which are currently and increasingly ethnodiverse, multilingual and multicultural) from the point of view of Translation and from an Ecocritical perspective can be significantly relevant for the enhancement of social cohesion in multicultural societies with regard of the negotiation of difference, and the spread of equity, including gender equity. &nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Starting from a brief overview of Ecocriticism, in this paper we will aim at analysing the contributions of Ecological thought to Translation in the last decades, as well as the opportunities and challenges they have posed. Namely, we will reflect on key con-cepts in this field, such as "nature" and "natural", and consider the demand of a new translation ethic from an Ecocritical approach.