[ca] Introducció: L'experiència d'ingrés en una Unitat de Cures Intensives Neonatals (UCIN) resulta traumàtica per als pares, arribant a comprometre el seu benestar psicològic i social, i amb repercussions en el nounat. El present estudi suposa el disseny, implementació i avaluació de la intervenció d'infermeria "Escola de Mares i Pares" emmarcada en un programa d'Educació per a la Salut (EpS), orientat a proporcionar la informació i formació necessaris per a integrar les famílies en les cures del nounat prematur (NNPT) a la UCIN, afavorint el seu afrontament, adaptació, empoderament i participació activa en el procés assistencial. Objectiu: Avaluar l'impacte sobre el benestar psicosocial de la unitat familiar d'una intervenció d'infermeria basada en la implementació de una "Escola de Mares i Pares", explorant les vivències de les mares i/o pares integrats en les cures de NNPT ingressats a la UCIN del HUAV de Lleida. Metodologia: Disseny niat o incrustat concurrent de predomini qualitatiu, amb enfocament teòric-metodològic de l'interaccionisme, amb perspectiva etnometodològica. La població d'estudi es va compondre de mares i pares de nounats prematurs del HUAV de Lleida. Es va realitzar un mostreig opinàtic. La mostra va ser distribuïda aleatòriament entre grup intervenció i el grup control. L'anàlisi qualitativa dels discursos va ser estructurat en eixos temàtics, categories i subcategories. Es van incloure l'organigrama familiar, esdeveniment vital previ important, xarxa social del pare i/o mare, establiment del vincle, desenvolupament del rol parental, exercici del rol parental, afrontament, adaptació, empoderament, recursos psicosocials i habilitats de la persona, grau de satisfacció, participació parental en cures, efectivitat de les cures i preparació davant l'alta hospitalària. Es va complementar amb una anàlisi quantitativa, atenent l'estat de salut mental dels progenitors, com l'estat de salut general, percepció de la funció familiar, estrès parental, nivell d'ansietat i depressió. Es van realitzar anàlisis bivariats abans i després de la implementació de la intervenció, per a ambdós grups, utilitzant mesures de tendència central i de dispersió per a les variables quantitatives, i taules de distribució de freqüències per a les variables qualitatives. Per a determinar la significació estadística de les dades quantitatives es va utilitzar la prova t-Student. Posteriorment, es va avaluar l'efecte de la intervenció presentant la diferència per grup als tres mesos. Resultats: L'actual estudi posa de manifest la necessitat dels pares de potenciar el desenvolupament del vincle des del moment de l'ingrés, així com un major reconeixement del seu rol, per aconseguir una major seguretat emocional i confiança que propícia una òptima connexió afectiva i minimitza l'efecte traumàtic de la separació i amb beneficis sobre la creació d'un vincle paternofilial més primerenc i de qualitat. La implementació de "l'Escola de Mares i Pares" resulta una eina útil i beneficiosa encaminada a millorar l'estat psicosocial dels pares durant l'ingrés i hospitalització del RNPT, ja que té un impacte directe i significatiu sobre la qualitat del vincle, relacionat amb la seva integració en les cures del NNPT des dels primers dies, així com contribueix al fet que la transició de l'ingrés hospitalari a l'alta domiciliària es realitzi d'una manera més natural i se sentin millor preparats per a assumir el seu rol com a cuidadors principals en la nova dinàmica familiar. La present recerca evidencia l'impacte sobre la disminució de les taxes de depressió en les mares i pares participants, tres mesos després de la implementació del programa, objectivant-se diferències estadísticament significatives per al grup intervenció (p=<0,01) i atesos els valors de la puntuació total de l'escala abans i després de la intervenció. De la mateixa manera s'observa associació estadísticament significativa (p=<0,01) en la diferència de mitjanes que es presenten per a grup control i grup intervenció entre la recollida de dades basals i finals. Per a la resta de variables quantitatives estudiades, encara que es detecten millores considerables en els nivells d'estrès i ansietat per al grup participant de la intervenció, les diferències no van ser significatives. Finalment, els resultats globals de satisfacció de les sessions que van compondre el programa van obtenir mitjanes de 9,46/10, i quant als relacionats amb l'empoderament percebut pels participants van presentar una mitjana de 9,25/10. Conclusions: El programa de EpS "Escola de Mares i Pares" dissenyat, implementat i posteriorment avaluat, es postula com una intervenció efectiva per a millorar el benestar de la unitat familiar a nivell psicosocial durant l'hospitalització i després de l'alta de la UCIN. Paraules clau: Unitat de Cures Intensives Neonatals, naixement prematur, nounat, família, infermeria, factors psicològics, educació sanitària, escola de pares.

[en] Introduction: The experience of admission to Neonatal Intensive Care Units (NICU) can be traumatic for parents, compromising their psychological and social well-being, with repercussions for the newborn. The present study consists of the design, implementation and evaluation of the nursing intervention "School for Mothers and Fathers" within the frameword of a Health Education programme. The aim is to provide the necessary information and to train and integrate families in the care of preterm newborns (PTNB) in the NICU, favouring their coping, adaptation, empowerment and active participation in the care process. Objective: To evaluate the impact on psychosocial well-being of the family unit of a nursing intervention based on the implementation of the "School of Mothers and Fathers", exploring the experience of mothers and/or fathers integrated in the care of PTNB admitted to the NICU of the HUAV of Lleida. Method: Concurrent nested design, predominantly qualitative, with an interactionist theoretical-methodological approach. The ethnomethodological perspective was used. The study population consisted of mothers and fathers PTNB at the HUAV of Lleida. Opinion sampling was carried out. The sample was randomly distributed between the intervention and control group. The qualitative analysis of the discursive data was structured into thematic axes, categories and subcategories. These included: family organigram, previous important life event, parent's social network, bonding, attachment establishment, parental role development and exercise, coping, adaptation, empowerment, psychosocial resources and person skills, degree of satisfaction, parental involvement in care, effectiveness of care and preparation for hospital discharge. This was complemented with a quantitative analysis, looking at variables related to the parental mental health status, such as general health status, perception of family function, parental stress, anxiety level and depression. A bivariate analysis was performed before and after the implementation of the intervention in both groups, using measures of central tendency and dispersion for quantitative variables, and frequency distribution tables for qualitative variables. To determine the statistical significance of quantitative data, the Student's t-test was used. Subsequently, the effect of intervention was assessed by presenting the difference by group three months after the initial data collection. Results: The present study highlights the need for parents to foster the development of bonding and attachment from the moment of admission. It also reveals the need for greater recognition of their role, in order to achieve greater emotional security and confidence which, in turn, promotes optimal affective connection and minimises the traumatic effect of separation. This is also beneficial for the creation of an earlier and quality parent-child bond. The implementation of the "School of Mothers and Fathers" is a useful and beneficial tool to improve the psychosocial status of parents during the admission and hospitalisation of PTNB. This application has a direct and significant impact on the quality of bonding and attachment, related to their integration in the care of PTNB from the first days, as well as contributing to the transition from hospital admission to home discharge in a more natural way. It also has an impact on helping them to feel better prepared to assume their role as main caregivers in the new family dynamics. On the other hand, this research shows the impact on the reduction of depression rates in the participating mothers and fathers, three months after the implementation of the programme, with statistically significant differences for the intervention group (p=<0.01) and considering the values of the total of the before and after the intervention. Similarly, a statistically significant association (p=<0.01) was observed in the difference in means presented for the control and the intervention group between the initial and final data collection. For the rest of the quantitative variables studied, although considerable improvements in stress and anxiety levels were detected for the intervention group, no significant differences were found. Finally, the overall results of satisfaction with the sessions that make up the programme obtained averages of 9.46/10, and those related to the empowerment perceived by the participants had an average of 9.25/10. Conclusions: The Health Education programme "School of Mothers and Fathers" designed, implemented and subsequently evaluated, is as an effective intervention to improve the psychosocial well-being of the family unit during hospitalisation and after discharge from the NICU. Keywords: NICU, premature birth, infant newborn, family, nursing, psychological factors, health education, school for parents.