[ca] Una de les característiques de la societat del coneixement és la importància creixent de la ciència i la tecnologia a les nostres vides. En aquest context sorgeix la necessitat que l'educació formal ajudi a desenvolupar una competència científica que permeti exercir una ciutadania responsable, activa i conscient.L'ensenyament basat en qüestions sociocientífiques es presenta com una forma de satisfer aquesta necessitat. Es tracta d'una pràctica docent que contextualitza l'ensenyament de les ciències en qüestions susceptibles de debat, que en moltes ocasions són controvertides, i que tenen un component científic. El canvi climàtic, les pandèmies o els organismes modificats genèticament són exemples de qüestions sociocientífiques. L'ensenyament basat en qüestions sociocientífiques implica l'alumnat en debats, fomenta el raonament, i implica la presa de decisions.Aquesta investigació pretén caracteritzar l'ús de l'ensenyament basat en les qüestions sociocientífiques en un context socioeducatiu caracteritzat per una atenció moderada vers aquestes qüestions al currículum i a la formació del professorat. Aquesta és una situació comú, especialment als països del sud d'Europa, on l'ensenyament de les ciències ha estat i està majoritàriament centrat en l'ensenyament de continguts i habilitats "científiques". En aquest sentit, l'ensenyament basat en qüestions sociocientífiques esdevé una innovació educativa que el professorat du a terme.Per tal d'entendre aquesta realitat, s'han estudiat dos grups de professors d'educació secundària en actiu que practiquen l'ensenyament basat en qüestions sociocientífiques. Ambdós grups de docents participen en un projecte d'innovació educativa que pretén implicar l'alumnat en la ciència a partir de la discussió de qüestions sociocientífiques a l'aula. Per a l'anàlisi, s'ha utilitzat un marc conceptual que contempla els objectius, els components i les resistències a aquesta pràctica docent.Aquesta recerca qualitativa, basada en un estudi de cas múltiple, suggereix que el professorat entén l'ensenyament basat en qüestions sociocientífiques com a una manera d'ajudar l'alumnat a entendre com el coneixement científic s'aplica en situacions quotidianes i relacionades amb la societat. A més, l'estudi aporta dades sobre com el professorat desenvolupa els components de l'ensenyament basat en qüestions sociocientífiques en el cas concret d'una lliçó, que inclou la seqüència d'aprenentatge, les estratègies pedagògiques i l'avaluació. Finalment, l'estudi caracteritza l'actitud positiva del professorat vers aquesta pràctica docent, i analitza les resistències amb els quals es troba i les estratègies que utilitza el professorat per superar-les.Tot basant-se en els resultats obtinguts, aquest estudi aporta línies d'acció que podrien contribuir a mantenir i promoure l'ensenyament basat en qüestions sociocientífiques, que es poden aplicar a la formació inicial i permanent del professorat, a la política educativa, al desenvolupament del currículum o al disseny de materials didàctics. Finalment, s'indiquen línies d'investigació futures, com per exemple la necessitat de comprendre millor de quina manera el professorat avalua l'aprenentatge de l'alumnat.

[es] Una de las características de la sociedad del conocimiento es la importancia creciente de la ciencia y la tecnología en nuestras vidas. En este contexto surge la necesidad de que la educación formal ayude a desarrollar una competencia científica que permita ejercer una ciudadanía responsable, activa y consciente.La enseñanza basada en cuestiones sociocientíficas (CSC) emerge como una forma de satisfacer esta necesidad. Se trata de una práctica docente que contextualiza la enseñanza de las ciencias en cuestiones debatibles, que en muchas ocasiones son controvertidas y tienen un componente científico. El cambio climático, las pandemias, o los organismos modificados genéticamente se entienden como CSC. La enseñanza basada en cuestiones sociocientíficas implica al alumnado en debates, procesos de razonamiento, y fomenta la toma de decisiones.Esta investigación pretende caracterizar el uso de la enseñanza basada en CSC en un contexto socioeducativo caracterizado por una atención moderada a estas cuestiones en el currículum y en la formación del profesorado. Esta es una situación común, especialmente en los países del sur de Europa, en los cuales la enseñanza de las ciencias ha sido y es mayoritariamente centrada en el contenido y las habilidades tradicionalmente "científicas". En este contexto, la enseñanza basada en CSC constituye una innovación educativa que el profesorado lleva a cabo.Para describir esta realidad se estudiaron dos grupos de profesores de secundaria que practican la enseñanza basada en CSC. Ambos grupos desarrollan esta práctica en el contexto de un proyecto de innovación que pretende fomentar la implicación del alumnado en la ciencia mediante la discusión de CSC en el aula. Para el análisis, se utilizó un marco conceptual que comprende los objetivos, los componentes y las resistencias a esta práctica docente.Esta investigación cualitativa, basada en un estudio de caso múltiple, sugiere que el profesorado percibe la enseñanza mediante cuestiones sociocientíficas como una manera de ayudar al alumnado a entender cómo el conocimiento científico se aplica en situaciones cotidianas y relacionadas con la sociedad. Además, el estudio aporta datos sobre cómo el profesorado desarrolla los componentes de la enseñanza basada en CSC en el caso concreto de una lección de clase, en términos de la secuencia de aprendizaje, estrategias pedagógicas y técnicas de evaluación del aprendizaje. Finalmente, el estudio caracteriza la actitud positiva del profesorado hacia esta práctica docente, a la vez que apunta las resistencias con las cuales se encuentra y las estrategias que el profesorado emplea para lidiar con ellas. Estas se encuentran en la organización escolar y en las habilidades del alumnado, entre otros.Con base en los resultados de este estudio, se aportan líneas de acción para apoyar y promover la enseñanza basada en CSC, las cuales se pueden aplicar en la formación inicial y permanente del profesorado, políticas educativas, desarrollo del currículo y diseño de materiales didácticos. Finalmente, se indican líneas de investigación futuras como por ejemplo la necesidad de entender mejor de qué manera el profesorado evalúa el aprendizaje del alumnado.