[ca] El següent treball revisa l'evolució del sistema universitari espanyol sobre la base de quatre lleis clau: la Llei de 29 de juliol de 1943 sobre ordenació de la Universitat espanyola, la Llei orgànica 11/1983 de Reforma Universitària, la Llei orgànica 6/2001 d'Universitats i la Llei orgànica 2/2023 del Sistema Universitari. Partint del seu context polític, s'analitzen les lleis per a identificar elements que permetin la seva classificació dins dels paradigmes de gestió pública. La hipòtesi plantejada és que la Llei de 1943 s'alinea amb el paradigma de l'Administració Pública Tradicional (APT), donat el seu enfocament en la centralització, la jerarquia i el control estatal; les Lleis de 1983 i 2001 poden associar-se amb la Nova Gestió Pública (NGP) a causa de la seva inclinació cap a la descentralització i l'autonomia universitària; mentre que la Llei orgànica de 2023 podria classificar se sota el paradigma de l'Administració Pública Deliberativa (APD) pel seu èmfasi en la participació, la inclusió i la transparència. La metodologia ocupada en el treball combina l'anàlisi documental amb l'aplicació d'un marc conceptual basat en els paradigmes de gestió pública esmentats. Per a establir el marc conceptual de l'estudi s'ha fet ús de bibliografia especialitzada en gestió pública. A través d'aquestes lleis, s'observa una progressió clara des d'un model centralitzat i jeràrquic cap a un més participatiu i descentralitzat, amb un major èmfasi en l'autonomia, la transparència i la col·laboració. Aquesta evolució suggereix que el sistema universitari espanyol està avançant cap a un model més obert i democràtic, d'acord amb les necessitats canviants de la societat i les demandes d'un entorn universitari modern.

[es] El siguiente trabajo revisa la evolución del sistema universitario español en base a cuatro leyes clave: la Ley de 29 de julio de 1943 sobre ordenación de la Universidad española, la Ley Orgánica 11/1983 de Reforma Universitaria, la Ley Orgánica 6/2001 de Universidades y la Ley Orgánica 2/2023 del Sistema Universitario. Partiendo de su contexto político, se analizan las leyes para identificar elementos que permitan su clasificación dentro de los paradigmas de gestión pública. La hipótesis planteada es que la Ley de 1943 se alinea con el paradigma de la Administración Pública Tradicional (APT), dado su enfoque en la centralización, la jerarquía y el control estatal; las Leyes de 1983 y 2001 pueden asociarse con la Nueva Gestión Pública (NGP) a causa de su inclinación hacia la descentralización y la autonomía universitaria; mientras que la Ley Orgánica de 2023 podría clasificar se bajo el paradigma de la Administración Pública Deliberativa (APD) por su énfasis en la participación, la inclusión y la transparencia. La metodología ocupada en el trabajo combina el análisis documental con la aplicación de un marco conceptual basado en los paradigmas de gestión pública mencionados. Para establecer el marco conceptual del estudio se ha hecho uso de bibliografía especializada en gestión pública. A través de estas leyes, se observa una progresión clara desde un modelo centralizado y jerárquico hacia un más participativo y descentralizado, con un mayor énfasis en la autonomía, la transparencia y la colaboración. Esta evolución sugiere que el sistema universitario español está avanzando hacia un modelo más abierto y democrático, de acuerdo con las necesidades cambiantes de la sociedad y las demandas de un entorno universitario moderno.