[ca] Objectius: Els objectius de l'estudi van ser determinar la prevalença de prediabetis i diabetis desconeguda, mesurades per la glucèmia i l'hemoglobina glicosilada (HbA1C), en un àrea de salut semirural de Catalunya, i analitzar el perfil cardiometabòlic i sociodemogràfic en aquests dos grups, i comparar-los amb el grup de normoglucèmia. També es va avaluar la relació entre els patrons dietètics en el grup de prediabetis i el de normoglucèmia de la cohort. Metodologia: Es tracta d'un estudi de cohort transversal de l'àrea bàsica de salut del Pla d'Urgell, amb la participació de subjectes de 25 anys o més seleccionats aleatòriament de la població general. La prediabetis es va definir per la presència d'una glucèmia basal (GB) entre 100 mg/dl i <126 mg/dl i/o l'HbA1c entre 5,7 % i < 6,5%. La diabetis mellitus tipus 2 (DM2) es va definir per una HbA1c ≥ 6,5% i una glucèmia basal alterada (GBA) ≥126 mg/dl. Es van analitzar els factors cardiometabòlics, sociodemogràfics, i en les persones amb prediabetis es va fer un control analític a l'any. El patró dietètic es va recollir amb el qüestionari semiquantitatiu de freqüència alimentària, i es va analitzar a través dels índex alternate Healty Eating Index (aHEI) i alternate Mediterranean Diet score (aMED), en els que una puntuació més alta indica una major adherència a una alimentació saludable. Resultats: Es van incloure 583 individus. Es van establir tres grups: DM2, prediabetis i normoglucèmia. La prevalença de prediabetis va ser del 39,3%, i de diabetis desconeguda del 3,4%. Entre els tres grups, hi va haver diferències significatives en la majoria de variables analitzades, incloent l'edat i l'índex de massa corporal (IMC); però, no es van trobar diferències significatives en el sexe, en els antecedents familiars de diabetis, en l'hàbit tabàquic, en el consum d'alcohol, en els nivells de triglicèrids, i en els de lipoproteïnes d'alta densitat (HDL). En l'anàlisi de l'activitat física, els resultats van ser desfavorables en el grup de prediabetis i de DM2 en comparació al grup de normoglucèmia. En el control analític anual dels subjectes amb prediabetis, un 41,6% van tornar a un estat de normoglucèmia, un 57,6% van persistir en valors de prediabetis, i un 0,6% van progressar a DM2. Les variables que predisposaven a la normalització van ser una edat més jove i un IMC més baix. En el patró alimentari segons aMED, la mitjana (DE) va ser de 3,2 (1,8) en el grup de normoglucèmia, i de 3,4 (1,8) en el grup de prediabetis (p = 0,164); i per aHEI, la mitjana (DE) va ser de 38,6 (7,3) i de 38,7 (6,7), respectivament (p = 0,877). Pel que fa al consum diari d'aliments, no es van observar diferències entre els dos grups en cap aliment o nutrient. Les puntuacions mitjanes dels dos índex van ser més altes en les dones (p <0,001). Conclusions: La prevalença de prediabetis va ser del 39,3%, i de diabetis no diagnosticada del 3,4%. Les persones amb prediabetis tenien un perfil de risc cardiometabòlic més desfavorable que aquelles amb normoglucèmia. L'activitat física més alta es va associar a una menor freqüència de prediabetis. Els participants amb prediabetis no tenien un patró dietètic diferent en comparació amb el grup amb tolerància normal a la glucosa; tanmateix, les dones tenien un patró d'alimentació més saludable.

[es] Objetivos: Los objetivos del estudio fueron determinar la prevalencia de prediabetes y de diabetes desconocida, medidas por la glucemia y por la hemoglobina glicosilada (HbA1c) en un área de salud semirural de Cataluña, y analizar el perfil cardiometabólico y sociodemográfico en estos dos grupos y compararlos con el grupo de normoglucemia. También se evaluó la relación entre los patrones dietéticos del grupo de prediabetes y el de normoglucemia. Metodología: Se trata de un estudio de cohorte transversal del Área Básica de Salud de El Pla d'Urgell con la participación de sujetos de 25 años o más seleccionados aleatoriamente de la población general. La prediabetes se definió por la presencia de una glucemia basal (GB) entre 100 mg/dl y <126 mg/dl y/o una HbA1c entre 5,7 % y < 6,5%. La diabetes mellitus tipo 2 (DM2) fue definida por una HbA1c ≥ 6,5% y una glucèmia basal alterada (GBA) ≥126 mg/dl. Se analizaron los factores cardiometabólicos, sociodemográficos y, en los individuos con prediabetes se hizo un control analítico al año. El patrón dietético se recogió mediante el cuestionario semicuantitativo de frecuencia alimentaria, y se analizó con los índices alternate Healty Eating Index (aHEI) y alternate Mediterranean Diet score (aMED), que a mayor puntuación, indican una mayor adherencia a una alimentación saludable. Resultados: Se incluyeron 583 individuos. Se establecieron tres grupos: DM2, prediabetes y normoglucemia. La prevalencia de prediabetes fue del 39,3% y la de diabetes desconocida del 3,4%. Entre los tres grupos hubo diferencias significativas en la mayoría de las variables analizadas, incluyendo la edad y el índice de masa corporal (IMC); en cambio, en el sexo, los antecedentes familiares de diabetes, el tabaquismo, el consumo de alcohol, los niveles de triglicéridos y en los niveles de lipoproteínas de alta densidad (HDL), no se encontraron diferencias significativas. En el análisis de la actividad física los resultados fueron desfavorables en el grupo de prediabetes y de DM2 en comparación al grupo de normoglucemia. En el control analítico anual de los sujetos con prediabetes un 41,6% volvieron a un estado de normoglucemia, un 57,6% persistieron en valores de prediabetes y un 0,6% progresaron a DM2. Las variables que predisponen a la normalización fueron una menor edad y un IMC más bajo. En el patrón alimentario por aMED, la media (DE) fue de 3,2 (1,8) en el grupo con normoglucemia, y de 3,4 (1,8) en el grupo de prediabetes (p = 0,164); y para aHEI, la media (DE) fue de 38,6 (7,3) y de 38,7 (6,7), respectivamente (p = 0,877). En cuanto al consumo diario de alimentos, no se observaron diferencias entre ambos grupos en ningún alimento o nutriente. Las puntuaciones medias de los dos índices fueron más altas en las mujeres (p <0,001). Conclusiones: La prevalencia de prediabetes fue del 39,3%, y de diabetes no diagnosticada del 3,4%. Los individuos con prediabetes tenían un perfil de riesgo cardiometabólico más desfavorable que los sujetos con normoglucemia. Una mayor actividad física se asoció a una menor frecuencia de prediabetes. Los participantes con prediabetes no tenían un patrón dietético diferente en comparación con el grupo con tolerancia normal a la glucosa; sin embargo, las mujeres tenían un patrón de alimentación más saludable.