[ca] Aquesta tesi intenta explicar la paradoxa entre el fet que la mobilitat espacial sigui un recurs, especialment per a l'accés a l'ocupació o a l'habitatge i que, alhora, les pràctiques de mobilitat generin importants costos o dificultats (ja sigui en termes econòmics, en esforç diari o en les conseqüències en l'organització de la vida personal o familiar), especialment per a aquells que tenen una llarga mobilitat per anar al(s) seu(s) lloc(s) de treball. Ens interessem en els treballadors que pertanyen a les categories socials més modestes ja que suposem que tenen menys marge a l'hora d'adaptar-se a aquestes situacions restringides de mobilitat. En aquest estudi, buscarem entendre en quina mesura la llarga mobilitat diària per anar a la feina mostra una dependència a la mobilitat i quines en són les formes i les conseqüències per als treballadors amb ingressos modestos. Després d'haver quantificat aquesta població amb les enquestes de mobilitat disponibles a la regió metropolitana de Barcelona i la metròpolis Aix-Marseille-Provence i haver-la dividit en quatre grups: els "Lents amb un únic lloc de treball", els "Ràpids amb un únic lloc de treball", els "Lents amb múltiples llocs de treball" i els "Ràpids amb múltiples llocs de treball", realitzarem una enquesta qualitativa a 40 d'aquests treballadors. En primer lloc, la recopilació de dades GPS permet l'observació dels seus moviments diaris durant una setmana. Posteriorment, amb una entrevista semiestructurada comentem l'espai recorregut així com la seva situació residencial, professional i familiar. La recopilació de dades biogràfiques ens dóna l'oportunitat de reconstruir la seva trajectòria de vida en el temps i en l'espai. Amb aquest conjunt de dades, analitzem com aquesta situació restringida de mobilitat diària està vinculada als ajustaments entre les aspiracions i les condicions d'accés a l'habitatge, a la configuració de la vida professional i la situació familiar i, també, a les evolucions de les competències i els potencials de mobilitat al llarg de la vida d'aquests treballadors. Malgrat l'observació de pràctiques de mobilitat molt heterogènies, podem constatar que la llarga mobilitat diària és, de vegades, el preu que han de pagar els treballadors modestos per tal d'integrar-se socialment en aquestes dues metròpolis europees.

[en] This PhD dissertation aims to provide a better understanding of the paradox of spatial mobility, which is both a resource and a constraint. While people are likely to embark on longer commutes to find a job or better housing, moving is costly, tiring and time-consuming, even more so for those with a long travel-time budget between their place of residence and their place(s) of work. Assuming that low income workers have less capacity to adapt themselves to severely restricted situations of mobility, we research the extent in which long travel-time budgets will indicate how low income workers are dependent on mobility and identify its forms and consequences. By analysing the mobility surveys from the metropolitan region of Barcelona and the metropolis Aix-Marseille-Provence, we first quantify and divide this population into four categories: the "slow commuters", the "fast commuters", the "slow commuters with multiple workplaces" and the "fast commuters with multiple workplaces". Next, with a sample of 40 individuals, we commence a qualitative analysis. Initially, we collect one week of GPS data of their daily routine and hold a semi-structured interview to discuss their daily movement patterns as well as their residential, professional and familial situation. Our second study consists of an analysis of the biographic data, which provides for the opportunity to reconstruct, in time and space, the life course of these workers. Consequently, through these studies we can observe how long travel-time budgets are related to the adjustments of these individuals' life aspirations, professional career, access to housing and family life, as well as changes in their ability to be mobile or the potential to move during their lifetime. Despite heterogeneous practices of mobility, we conclude that long travel-time budgets are sometimes the price to pay for low income workers to be socially integrated in these two European metropolises.