BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] En aquest article analitzem la transició des del model de conselleries pre i post avortament cap a la implementació de la interrupció legal de l'embaràs (ILE) a l'Àrea Metropolitana de Buenos Aires. Mentre el primer model s'emmarca en el paradigma de la reducció de riscos i danys, la implementació de la interrupció legal de l'embaràs estableix com un dret els supòsits de no punibilitat contemplades en el Codi Penal argentí de 1921, a saber: el supòsit de violació i el supòsit de salut. En aquest treball, analitzem en quin context es produeix aquesta transició, quins han estat els factors que hi han contribuït i quines diferències suposa aquest canvi de model.

[es] En este artículo, analizamos la transición desde el modelo de consejerías pre y post aborto hacia la implementación de las interrupciones legales del embarazo (ILE) en el Área Metropolitana de Buenos Aires. Mientras el primer modelo se enmarca en el paradigma de la reducción de riesgos y daños, la implementación de las interrupciones legales del embarazo resignifica como un derecho las causales de no punibilidad contempladas en el Código Penal argentino de 1921, a saber: la causal violación y la causal salud. En este trabajo, analizamos en qué contexto se produce esta transición, cuáles han sido los factores que han contribuido y qué diferencias supone este cambio de modelo.
[ca] Aquest article tracta la invisibilització existent dels assentaments autoproduïts als marges del riu Besòs, entenent-los com a formes de producció i regulació de l'espai urbà. Es realitzà un treball de camp que va permetre apropar-se i treballar amb els habitants d'aquests assentaments, amb els quals es va tractar la marginació, invisibilització i estigmatització existent respecte als processos d'urbanització (in)formal que duen a terme. La investigació realitzada ens mostra com les estratègies de planificació urbana actuals continuen sense considerar aquests espais autoproduïts, fragmentant-los amb infraestructures viàries i metropolitanes que responen al creixement de la ciutat central, ocultant els processos sociospatials que actualment existeixen en aquests territoris.

[es] Este artículo busca abordar la invisibilización existente respecto a los asentamientos autoproducidos en los márgenes del río Besòs, entendiéndolos como formas de producción y regulación del espacio urbano. Se desarrolló un trabajo de campo que permitió acercarse y trabajar con los pobladores de estos asentamientos, con los que se abordó la marginalización, invisibilización y estigmatización existente respecto a los procesos de urbanización (in)formal que llevan a cabo. La investigación realizada nos muestra como las estrategias de planificación urbana actuales siguen sin considerar estos espacios autoproducidos, fragmentándolos con infraestructuras viales y metropolitanas que responden al crecimiento de la ciudad central, ocultando los procesos socio espaciales que actualmente ocurren en dichos territorios.
[ca] En molts dels relats que conformen Dubliners (1914), de James Joyce, s'hi inclouen diverses relacions il·lícites o no normatives. Aquest tipus de vincle emocional no tenia cabuda a la Irlanda catòlica de finals del segle XIX, i tota relació no ortodoxa es castigava en tant que es considerava pecaminosa i socialment inacceptable, segons l'estricta moralitat de l'època. Aquest article analitza alguns dels relats més significatius de Dubliners per disseccionar les maneres en què la doble moral imperant al Dublin finisecular castigava qualsevol subjecte que es desviés de la norma social establerta en relació amb el matrimoni, ja fos mitjançant la seva reclusió en l'espai domèstic/privat, imposant-hi un matrimoni normatiu o, fins i tot, empenyent-lo a la bogeria, l'alcoholisme o el suïcidi.

[es] En muchos de los relatos incluidos en Dubliners (1914), de James Joyce, se representan diversas relaciones ilícitas o no normativas. Este tipo de vínculo emocional no tenía cabida en la Irlanda católica de finales del siglo diecinueve, y toda relación no ortodoxa se consideraba o se castigaba en cuanto pecaminosa y socialmente inaceptable, según la estricta moralidad de la época. En este artículo me propongo analizar algunos de los relatos más significativos de Dubliners para diseccionar los modos en que la doble moral imperante en el Dublín finisecular castigaba a cualquier sujeto que se desviase de la norma social establecida en lo tocante al matrimonio, ya fuese mediante la reclusión en el espacio doméstico/privado, la imposición de un matrimonio normativo, o incluso el extremo de la locura, el alcoholismo o el suicidio.
[ca] Tot i que la investigació sempre ha relacionat els e-portfolis amb l'aprenentatge autoregulat, recentment també s'ha destacat l'agència, que inclou elements individuals, relacionals i contextuals. Així mateix, s'ha investigat l'agència en entorns tecnològics que donen suport a processos col·laboratius d'aprenentatge i codiseny. Aquest estudi, que indaga en la manifestació de l'agència acadèmica dins del codi-disseny d'aprenentatge d'e-portfolis a l'educació secundària, se centra en com els estudiants perceben la seva agència dins d'un model de codiseny de l'aprenentatge d'e- portfolis, anomenat com el model Co-PIRS en etapes prèvies d'aquesta investigació. Entre els resultats, s'observa que l'alumnat mostra una consciència més gran d'agència, caracteritzada per creences de competència (domini individual) en la fase de presentació dels e-portfolis, aprenentatge entre parells (domini relacional) i les oportunitats per prendre decisions ( domini contextual) a la fase d'implementació. L'estudi també revela les actituds positives dels estudiants cap a la reflexió, cosa que suggereix la idoneïtat d'estructurar la col·laboració en l'enfocament de codi-disseny. Aquestes percepcions serveixen com a base per implementar un model de codi-disseny d'e-portfolis per empoderar l'agència de l'alumnat i proporcionar orientació al professorat.

[es] Aunque la investigación siempre ha relacionado los e-portfolios con el aprendizaje autorregulado, recientemente también se ha destacado la agencia, que abarca elementos individuales, relacionales y contextuales. Asimismo, se ha investigado la agencia en entornos tecnológicos que respaldan procesos colaborativos de aprendizaje y co-diseño. Este estudio, que indaga en la manifestación de la agencia académica dentro del co-diseño de aprendizaje de e-portfolios en la educación secundaria, se centra en cómo los estudiantes perciben su agencia dentro de un modelo de co-diseño del aprendizaje de e-portfolios, denominado como el modelo Co-PIRS en etapas previas de esta investigación. Entre los resultados, se observa que el alumnado muestra una mayor conciencia de agencia, caracterizada por creencias de competencia (dominio individual) en la fase de presentación de los e-portfolios, aprendizaje entre pares (dominio relacional) y las oportunidades para tomar decisiones (dominio contextual) en la fase de implementación. El estudio también revela las actitudes positivas de los estudiantes hacia la reflexión, lo que sugiere la idoneidad de estructurar la colaboración en el enfoque de co-diseño. Estas percepciones sirven como base para implementar un modelo de co-diseño de e-portfolios para empoderar la agencia del alumnado y proporcionar orientación al profesorado.
[ca] Igual que altres dictadors europeus a la dècada dels vint, el general Miguel Primo de Rivera va haver de construir-se una aura carismàtica per justificar el seu poder. En aquest article analitzem l'intent de construir una figura carismàtica de Primo de Rivera a través de les institucions propagandístiques dictatorials, els mitjans de comunicació sota control governamental, els viatges del dictador i les mobilitzacions de masses dirigides per la Unión Patriótica. Tots ells van ser instruments fonamentals a l'hora d'elaborar una imatge oficial de Primo de Rivera com a líder providencial, salvador de la pàtria, que a més era un militar viril, d'actitud cavallerosa, un bon catòlic i un pare de família considerat. La creació d'un líder carismàtic va portar aparellada una reelaboració del concepte de masculinitat nacional que tenia com a objectiu la restauració d'un ordre social i sexual que es considerava seriosament amenaçat a la dècada dels vint.

[es] Al igual que otros dictadores europeos en la década de los veinte, el general Miguel Primo de Rivera tuvo que construirse un aura carismática para justificar su poder. En este artículo analizamos el intento de construir una figura carismática de Primo de Rivera a través de las instituciones propagandísticas dictatoriales, los medios de comunicación bajo control gubernamental, los viajes del dictador y las movilizaciones de masas dirigidas por la Unión Patriótica. Todos ellos fueron instrumentos fundamentales a la hora de elaborar una imagen oficial de Primo de Rivera como un líder providencial, salvador de la patria, que además era un militar viril, de actitud caballerosa, un buen católico y un considerado padre de familia. La creación de un líder carismático llevó emparejada una reelaboración del concepto de 'masculinidad nacional' que tenía como objetivo la restauración de un orden social y sexual que se consideraba seriamente amenazado en la década de los veinte.
[ca] Durant la Guerra Civil espanyola els fortins de formigó es van utilitzar àmpliament amb finalitats defensives. A Catalunya es van aplicar a la defensa de costes. Es conserva una part significativa d'aquestes fortificacions i fins i tot algunes han estat restaurades. Cunit (Tarragona) és un cas singular. No se centra en la recuperació o la reconstrucció, sinó en la recreació. Un dels fortins més significatius de la localitat, el "Fortí del Torrent", ubicat prop de la platja, va ser totalment arrasat durant els anys setanta del segle passat. L'any 2021 es va decidir recrear parcialment la construcció desapareguda, amb finalitats didàctiques i turístiques. El procés, dissenyat pel grup de recerca DIDPATRI de la Universitat de Barcelona, ​​va implicar una experiència de memòria històrica i patrimonial singular, centrada en la recreació d'un artefacte desaparegut. En aquest sentit, la intervenció (amb els seus problemes i encerts) constitueix un model amb possibilitats de reaplicació.

[es] Durante la Guerra Civil española los fortines de hormigón se utilizaron ampliamente con fines defensivos. En Catalunya se aplicaron en la defensa de costas. Se conserva una parte significativa de estas fortificaciones e incluso algunas de ellas han sido restauradas. Cunit (Tarragona) es un caso singular. No se centra en la recuperación o reconstrucción, sino en la recreación. Uno de los fortines más significativos de la localidad, el Fortí del Torrent, ubicado cerca de la playa, fue totalmente arrasado durante los años setenta del siglo pasado. En 2021 se decidió recrear parcialmente la construcción desaparecida, con fines didácticos y turísticos. El proceso, diseñado por el grupo de investigación DIDPATRI de la Universidad de Barcelona, ​​implicó una experiencia de memoria histórica y patrimonial singular, centrada en la recreación de un artefacto desaparecido. En este sentido, la intervención (con sus problemas y aciertos) constituye un modelo con posibilidades de reaplicación.
[ca] Partint de les noves perspectives que s'han desenvolupat recentment sobre l'estudi de la dificultat en els game studies, aquest article planteja una aplicació del concepte d'obstaculització, estudiat per Shklovski i els formalistes russos, al videojoc. Amb la base d'un marc teòric centrat en la finalitat estètica de l'obra, la dificultat s'entén com una dilació de la percepció que no està limitada ni a les mecàniques, ni a la ficció, ni a les barreres immanents del videojoc. Així, les intencions d'aquest article són les de desenvolupar una metodologia que comprengui el dinamisme de la seva estètica i el canvi de les seves funcions, així com delimitar amb precisió les possibles aplicacions del concepte, dins d'una teoria artística més àmplia de la desautomatització.

[es] Partiendo de las nuevas perspectivas que se han desarrollado recientemente sobre el estudio de la dificultad en los game studies, este artículo plantea una aplicación del concepto de obstaculización, estudiado por Shklovski y los formalistas rusos, al videojuego. Con la base de un marco teórico centrado en la finalidad estética de la obra, la dificultad se entiende como una dilación de la percepción que no está limitada ni a las mecánicas, ni a la ficción, ni a las barreras inmanentes del videojuego. De tal manera, las intenciones de este artículo son las de desarrollar una metodología que comprenda el dinamismo de su estética y el cambio de sus funciones, así como delimitar con precisión las posibles aplicaciones del concepto, dentro de una teoría artística más amplia de la desautomatización.
[ca] Objectiu. Tenint en compte que les cures s'entenen com la gestió i el manteniment quotidià de la vida, en aquest article es pretén abordar el significat, les dimensions i les repercussions del treball de cura en la salut de les cuidadores de les persones amb discapacitat. Metodologia. Mitjançant metodologia qualitativa i amb perspectiva teòrica-metodològica fenomenològica, en primer lloc, es fa una anàlisi sociològica de la bibliografia més rellevant sobre la temàtica del treball de cura. A continuació, i mitjançant la tècnica de l'entrevista en profunditat s'aborden les dimensions del treball de cura i les repercussions que tenen en la salut de cuidadores de persones amb discapacitat. Resultats i discussió. S'evidencia l'existència de dues dimensions igualment importants a la tasca de cura: la dimensió material i la dimensió immaterial. A més, les activitats materials i immaterials que impliquen la cura a persones amb discapacitat mostren el context en què les cuidadores estan inscrites, la seva condició socioeconòmica i les relacions de gènere en què estan immerses.. Conclusions. Es conclou que les cures realitzades en benefici de persones amb discapacitat, a més de ser una activitat generitzada, té un alt impacte en la salut de les persones que les realitzen. Tot i això, moltes vegades les cuidadores anteposen les cures dels altres i d'altres a la seva pròpia salut.

[es] Objetivo. Teniendo en cuenta que los cuidados son entendidos como la gestión y el mantenimiento cotidiano de la vida, se pretende en el presente artículo abordar el significado, las dimensiones y las repercusiones del trabajo de cuidado en la salud de las cuidadoras de las personas con discapacidad. Metodología. Para tal efecto, a través de una metodología cualitativa y una perspectiva teórico-metodológica fenomenológica, se realiza en primer lugar un análisis sociológico de la bibliografía más relevante en torno al tema del trabajo de cuidado. A continuación, y mediante la técnica de la entrevista a profundidad se abordan las dimensiones del trabajo de cuidado y sus repercusiones en la salud de cuidadoras de personas con discapacidad. Resultados y discusión. Se evidencia la existencia de dos dimensiones igualmente importantes en el trabajo de cuidado: la dimensión material y la dimensión inmaterial. Además, las actividades materiales e inmateriales que implican el cuidado a personas con discapacidad dan cuenta del contexto en el que las cuidadoras están inscritas, su condición socioeconómica y las relaciones de género en las que están inmersas. Conclusiones. Se concluye que los cuidados realizados en beneficio de personas con discapacidad, además de ser una actividad generizada, tiene un alto impacto en la salud de las personas que lo realizan. A pesar de ello, en muchas ocasiones las cuidadoras anteponen los cuidados de otros y otras a su propia salud.
[ca] En aquest treball analitzem les funcions discursives d'ara en les seves dues variants: la forma simple ara, característica de la llengua col·loquial, sol aparèixer en contextos d'immediatesa comunicativa (Beinhauer 1958 [1973: 109]; Santos 2003, Fonts 2009), mentre el connector ara bé constitueix un nexe del registre culte limitat gairebé exclusivament als textos de la distància comunicativa (Montolío 2000, Domínguez 2007). El nostre estudi rastreja en la història de l'espanyol el procés de gramaticalització per mitjà del qual aquest adverbi temporal ha adquirit usos discursius (Garachana 1998, Elvira 2009, Azofra 2010, Octavi de Toledo 2018), molts dels quals no han perviscut en la llengua actual, atès que fins al segle XIX no queden fixades les funcions que el connector té en l'espanyol contemporani i, en concret, la de connexió contraargumentativa amb la qual habitualment se l'identifica.

[es] En este trabajo analizamos las funciones discursivas de ahora en sus dos variantes: la forma simple ahora, característica de la lengua coloquial, suele aparecer en contextos de inmediatez comunicativa (Beinhauer 1958 [1973: 109]; Santos 2003, Fuentes 2009), mientras el conector ahora bien constituye un nexo del registro culto limitado casi exclusivamente a los textos de la distancia comunicativa (Montolío 2000, Domínguez 2007). Nuestro estudio rastrea en la historia del español el proceso de gramaticalización por medio del cual este adverbio temporal ha adquirido usos discursivos (Garachana 1998, Elvira 2009, Azofra 2010, Octavio de Toledo 2018), muchos de los cuales no han pervivido en la lengua actual, pues hasta el s. XIX no quedan fijadas las funciones que el conector tiene en el español contemporáneo y, en concreto, la de conexión contraargumenativa con la que habitualmente se le identifica.
[ca] Els museus són grans eines per a la divulgació de la vida a la Terra per apropar a la gent exemplars de zoologia, botànica… Tanmateix, els museus són més que això i de fet, són una eina molt important per al món científic, ja que contenen informació sobre la biodiversitat del planeta. Si hi ha un tret que defineix i diferencia el nostre planeta dels altres és la presència de vida. L'estudi de la biodiversitat, és a dir, qui viu amb nosaltres en el món és conèixer allò que el fa únic.

[es] Los museos son grandes herramientas para la divulgación de la vida en la Tierra, ya que acercan a la gente a los ejemplares de zoología, botánica.... Sin embargo, los museos son mucho más que eso y de hecho, son una herramienta muy importante dentro del mundo científico, ya que contienen información sobre la biodiversidad del planeta. Si existe una caracterísitca que define y diferencia nuestro planetea de los otros es la presencia de vida. El estudio de la biodiversidad, es decir, quién vive con nosotros en el mundo, es conocer eso que lo hace único.
[ca] El paradigma de la "memòria històrica", paral·lelament a la fragmentació del discurs històric, s'ha anat imposant a tot arreu, fins convertir-la en un factor cultural. Al marge de la valoració que en puguem fer, no podem deixar de constatar la coincidència d'una crisi presentista de la consciència civil occidental amb un veritable eixamplament de l'ús públic de la història i amb el protagonisme de la memòria, fins al punt que la primera ha estat suplantada per la segona. Cal avisar a tothom, tanmateix, que la mitificació, l'amnèsia induïda o la manipulació aberrant per partdel poder o dels vencedors afecta per igual la història i la memòria.

[es] El paradigma de la "memoria histórica", paralelamente a la fragmentación del discurso histórico, se ha ido imponiendo desde los años ochenta en todas partes, hasta convertirla en un factor cultural. Al margen de la valoración que podamos hacer, no podemos dejar de constatar la coincidencia de una crisis presentista de la conciencia civil occidental con una verdadera ampliación del uso público de la historia y con el protagonismo de la memoria en ello, hasta el punto que la primera ha sido suplantada por la segunda. Sin embargo, es necesario avisar a todos de que la mitifi cación, la amnesia inducida o la manipulación aberrante por parte del poder o de los vencedoresafecta por igual a la historia y a la memoria.
[ca] La literatura científica sobre l'Aprenentatge Basat en Problemes (ABP) ha dedicat una atenció creixent a la qüestió del pensament crític al llarg de les dues últimes dècades. Els treballs de recerca que s'han dut a terme en els diferents contextos disciplinaris de l'educació superior presenten definicions i instruments de mesura del pensament crític dispars. El present article parteix d'aquesta apreciació i tracta de revisar sistemàticament els esmentats treballs amb un doble objectiu: d'una banda, esbossar una classificació dels instruments de mesura del pensament crític d'estudiants de ABP i, de l'altra, mostrar una panoràmica de les evidències fins ara obtingudes; tot això amb la finalitat d'animar professors, estudiosos i autoritats acadèmiques a continuar avançant en aquesta línia de recerca.

[es] La literatura científica sobre el Aprendizaje Basado en Problemas (ABP) ha dedicado una atención creciente a la cuestión del pensamiento crítico a lo largo de las dos últimas décadas. Los trabajos de investigación que se han llevado a cabo en los distintos contextos disciplinares de la educación superior presentan definiciones e instrumentos de medición del pensamiento crítico dispares. El presente artículo parte de dicha apreciación y trata de revisar sistemáticamente los mencionados trabajos con un doble objetivo: por un lado, esbozar una clasificación de los instrumentos de medición del pensamiento crítico de estudiantes de ABP y, por el otro, mostrar una panorámica de las evidencias hasta ahora obtenidas; todo ello con la finalidad de animar a profesores, estudiosos y autoridades académicas a seguir avanzando en esta línea de investigación.
[ca] Aquest article explora, des d'un enfocament feminista, la constitució subjectiva de les protagonistes en tres novel·les d'escriptores xilenes de la Generació del 50 i el rol del silenci en aquest procés. Concretament, el corpus d'estudi serà La brecha (1961) de Mercedes Valdivieso, Chilena, casada, sin profesión (1963) d'Elisa Serrana i La derrota (1965) de María Elena Gertner. Les preguntes per iniciar l'anàlisi seran: com està constituïda la subjectivitat de les novel·les? i quines tensions i conflictes la conformen? En efecte, l'anàlisi intentarà identificar què és subjacent a aquestes tensions o conflictes.

[es] Este artículo explora, desde un enfoque feminista, la constitución de la subjetividad en las protagonistas de tres novelas de escritoras chilenas de la Generación del 50 y el rol del silencio en este proceso. Concretamente, el corpus de estudio será La brecha (1961) de Mercedes Valdivieso, Chilena, casada, sin profesión (1963) de Elisa Serrana y La derrota (1965) de María Elena Gertner. Las preguntas para iniciar el análisis son: ¿cómo está constituida la subjetividad de las protagonistas de las novelas? y ¿qué tensiones y conflictos la conforman? En efecto, interesa explorar cómo esas tensiones dialogan con su contexto y se inscriben en las obras de forma múltiple y contingente.