[ca] Introducció: La malaltia per reflux gastroesofàgic (MRGE) és una alteració altament prevalent en el món occidental, generant simptomatologia en el pacient i afectant a la seva qualitat de vida. Existeix, a més, una forta relació entre l'hèrnia de hiat (HH) i la presència de clínica de la MRGE. Justificació científica: el tractament quirúrgic de la MRGE associada a hèrnia de hiat tipus I (HH I) motiu de l'estudi, es reserva per a pacients que no responen al tractament mèdic, pacients joves amb reflux gastroesofàgic (RGE) crònic que requereixen inhibidors de la bomba de protons (IBP) de permanència, o aquells amb complicacions severes de la MRGE. L'alternativa fisioterapèutica s'ha mostrat eficaç en els últims anys, millorant l'eficàcia de les barreres antireflux en els pacients amb aquesta malaltia, utilitzant per això, exercicis d'entrenament diafragmàtic. Amb aquest estudi, es pretén avaluar l'eficàcia d'un protocol d'abordatge manual fisioterapèutic de la MRGE associada específicament a la HH tipus I. Hipòtesi: amb el protocol d'intervenció terapèutica sotmès a estudi, el pacient amb MRGE i hèrnia de hiat tipus I, millorarà la seva simptomatologia general i la seva qualitat de vida. Objectius: avaluar els efectes del protocol d'intervenció sobre l'impacte i la qualitat de vida dels pacients, comparant valors d'inici i fi de tractament. Valorar amb mesures intermitges, l'evolució de l'impacte de la MRGE després de les diferents sessions de tractament. Valorar la persistència dels efectes del protocol d'intervenció 4 setmanes després de la seva finalització. Material i mètodes: assaig clínic a doble cec amb grup control (GC) i grup intervenció (GI). Els pacients del GI reben tres sessions de teràpia manual per millorar la clínica de la MRGE associada a la HH I. El GC rep un tractament placebo. S'avalua l'estat dels participants utilitzant l'escala d'impacte de la MRGE (GIS), una escala EVA i l'escala de qualitat de vida QOLRAD. Resultats: l'escala GIS mostra una millora clínica en els pacients del GI una setmana després de la finalització del tractament, augmentant una mitjana de 11,59 punts (SD:5,43) (IC95%: -14,003 - -9,179; valor-p=0,000). L'escala EVA utilitzada pel servei de Cirurgia Digestiva de l'Hospital Universitari Parc Taulí de Sabadell, també mostra una millora clínica en aquest grup, amb una disminució de mitjana de 18,86 punts (SD:9,40) (IC95%: 14,695 - 23,033; valor-p=0,000). L'escala de qualitat de vida mostra una millora amb un augment de mitjana de 63,50 punts (SD:21,66) (IC95%: -73,106 - -53,894; valor-p=0,000). La millora en relació amb l'impacte de la malaltia (escales GIS i EVA) i la qualitat de vida dels participants (QOLRAD) es manté a mig termini. No s'aprecia millora en el GC. Conclusions: l'abordatge manual de la MRGE per HH tipus I resulta efectiu en millorar l'impacte de la malaltia i la qualitat de vida dels pacients a curt i mig termini, constituint un complement als tractaments mèdics conservadors o una alternativa pels pacients amb contraindicació al tractament mèdic i quirúrgic. Paraules clau: reflux gastroesofàgic, hèrnia de hiat, fisioteràpia, osteopatia

[es] Introducción: La enfermedad por reflujo gastroesofágico (ERGE) es una alteración altamente prevalente en el mundo occidental, generando sintomatología en el paciente y afectando a su calidad de vida. Existe, además, una fuerte relación entre la hernia de hiato (HH) y la presencia de clínica de la ERGE. Justificación científica: el tratamiento quirúrgico de la ERGE asociada a hernia de hiato tipo I (HH I) motivo del estudio, se reserva para pacientes que no responden al tratamiento médico, pacientes jóvenes con reflujo gastroesofágico (RGE) crónico que requieren inhibidores de la bomba de protones (IBP) de permanencia, o aquellos con complicaciones severas de la ERGE. La alternativa fisioterapéutica se ha mostrado eficaz en los últimos años, mejorando la eficacia de las barreras antirreflujo en los pacientes con esta enfermedad, utilizando para ello, ejercicios de entrenamiento diafragmático. Con este estudio, se pretende evaluar la eficacia de un protocolo de abordaje manual fisioterapéutico de la ERGE asociada específicamente a la HH tipo I. Hipótesis: con el protocolo de intervención terapéutica sometido a estudio, el paciente con ERGE y hernia de hiato tipo I, mejorará su sintomatología general y su calidad de vida. Objetivos: evaluar los efectos del protocolo de intervención sobre el impacto y la calidad de vida de los pacientes comparando valores de inicio y fin de tratamiento. Valorar con mediciones intermedias la evolución del impacto de la ERGE después de las distintas sesiones de tratamiento. Valorar la persistencia de los efectos del protocolo de intervención 4 semanas después de su finalización. Material y métodos: ensayo clínico a doble ciego con grupo control (GC) y grupo intervención (GI). Los pacientes del GI reciben tres sesiones de terapia manual para mejorar la clínica de la ERGE asociada a la HH I. El GC recibe un tratamiento placebo. Se evalúa el estado de los participantes utilizando la escala de impacto de la ERGE (GIS), una escala EVA y la escala de calidad de vida QOLRAD. Resultados: la escala GIS muestra una mejora clínica en los pacientes del GI una semana después de la finalización del tratamiento aumentando una media de 11,59 puntos (SD:5,43) (IC95%: -14,003 - -9,179; p-valor=0,000). La escala EVA utilizada por el servicio de Cirugía Digestiva del Hospital Universitario Parc Taulí de Sabadell, también muestra una mejora clínica en este grupo con una disminución de media de 18,86 puntos (SD:9,40) (IC95%: 14,695 - 23,033; p-valor=0,000). La escala de calidad de vida muestra una mejoría con un aumento de media de 63,50 puntos (SD:21,66) (IC95%: -73,106 - -53,894; p-valor=0,000). La mejoría en relación con el impacto de la enfermedad (escalas GIS y EVA) y la calidad de vida de los participantes (QOLRAD) se mantiene a medio plazo. No se aprecia mejoría en el GC. Conclusiones: el abordaje manual de la ERGE por HH tipo I resulta efectivo al mejorar el impacto de la enfermedad y la calidad de vida de los pacientes a corto y medio plazo, constituyendo un complemento a los tratamientos médicos conservadores o una alternativa para los pacientes con contraindicación al tratamiento médico y quirúrgico. Palabras clave: reflujo gastroesofágico, hernia de hiato, fisioterapia, osteopatía