[ca] INTRODUCCIO L'osteotomia valgaderrotativa del genoll és una tècnica quirúrgica que persegueix la correcció , en un sol temps, de la torsió externa del genoll i del morfotip en genus varus. L'objectiu de l'estudi és valorar el resultat d'aquesta tècnica aplicant l'anàlisi descriptiu univariant i bivariant, determinar els factors predictius i la tipologia dels pacients intervinguts i obtenir una fórmula matemàtica que estableixi la correcció del varus i de la torsió en funció de l'angulació de l'osteotomia i la derrotació realitzada. MATERIAL I MÈTODE S'han revisat les històries clíniques dels pacients intervinguts mitjançant aquesta tècnica; se'ls ha practicat una exploració clínica i radiològica, un estudi torsional amb TAC i una valoració pel test de Lysholm. Han estat intervinguts 57 genolls.El seguiment mitjà ha estat superior als 8 anys (2.20sd) i l'edat mitjana, de 28 (17-49). La indicació quirúrgica va ser per dolor femoropatelar en 33 casos, dolor a la interlínia interna en 18, estètica en 4 i subluxació rotuliana en 1 cas. RESULTATS Els resultats segons l'escala de Lysholm presenten una mitjana de 66 punts abans de la intervenció , i de 93 en el postoperatori. La satisfacció puntua amb una mitja de 8.5 . S'ha observat una disminució dels valors de la TAGT, la TTE ,l'angle condilomaleolar i de la bàscula rotuliana a la TAC.Els paràmetres radiològics que han variat abans i després de la cirurgia són: la subluxació externa rotuliana, la bàscula rotuliana, l'angle tibial anatòmic, l'angulació del plat tibial, l'eix epifisari proximal tibial i els eixos femorotibial anatòmic i mecànic. Per altra banda, s'observa una pèrdua de correcció en els valors de l'angle tibial anatòmic, l'eix epifisari proximal tibial i els eixos anatòmic i mecànic de l'extremitat en el postoperatori immediat. S'ha establert variables associades als bons resultats com: sexe home, presència de subluxació rotuliana prèvia a la cirurgia, displàsia fèmoropatelar, edat de la intervenció més elevada i clínica dolorosa a la interlínia interna. La classificació per grups dels pacients mostra que la intervenció per clínica dolorosa presenta bons resultats però la aparició d'artrosi fèmoropatelar els empitjora DISCUSSIÓ Aquesta intervenció aconsegueix la correcció de les deformitats angulars i de les torsionals amb una millora del dolor molt important. L'angle del pas no varia perquè el maluc compensa la pèrdua de torsió tibial externa. La pèrdua de bàscula rotuliana i de subluxació externa rotuliana es veu afavorida per la secció de l'aleró rotulià extern, i l'augment del recurvatum per la pèrdua de l'angulació del plat tibial.

[es] INTRODUCCIÓN La osteotomía valgoderrotativa de la rodilla es una técnica quirúrgica que persigue la corrección en un solo tiempo de la torsión externa de la rodilla y el morfotipo en genu varo. El objetivo del estudio es valorar el resultado de esta técnica aplicando el análisis descriptivo univariante y bivariante, determinar los factores predictivos y la tipología de los pacientes intervenidos y obtener una fórmula matemática que establezca la corrección del varo y de la torsión en función de la angulación de la osteotomía y la derrotación realizada. MATERIAL Y METODOS Se han revisado las historias clínicas de los pacientes intervenidos mediante esta técnica ; se ha practicado una exploración clínica y radiológica , un estudio torsional con TAC y la valoración por el test de Lysholm . Se han intervenido 57 rodillas. El seguimiento medio ha sido superior a 8 años (2.20sd) y la edad media de 28 (17-49). La indicación quirúrgica fue por dolor femoropatelar en 33 casos, dolor en la interlínea interna en 18, estética en 4 y subluxación rotuliana en 1 caso. RESULTADOS Los resultados según la escala Lysholm presentan una media antes de la intervención de 66 puntos, y de 93 en el postoperatorio. La satisfacción percibida puntua con una media de 8.5. Se ha observado una disminución de los valores de la TAGT, la TTE, el ángulo condilomaleolar y la báscula rotuliana en el TAC. Los parámetros radiológicos que han variado antes y después de la intervención son: la subluxación externa rotuliana, la báscula rotuliana, el ángulo tibial anatómico, la angulación del plato tibial, el eje epifisario proximal tibial y los ejes femorotibial anatómico y mecánico. Por otro lado, se ha observado una pérdida de corrección en los valores del ángulo tibial anatómico, eje epifisario proximal tibial y ejes anatómico y mecánico de la extremidad en el postoperatorio inmediato. Se han establecido variables asociadas a los buenos resultados como: sexo varón, presencia de subluxación rotuliana previa a la cirugía, displasia femoropatelar, edad de la interención más elevada y clínica dolorosa en la interlínea interna. La clasificación por grupos de los pacientes nos muestra que la intervención por clínica dolorosa presenta buenos resultados, pero la aparición de artrosis femoropatelar los empeora. DISCUSION Esta intervención consigue la corrección de las deformidades angulares y de las torsionales con una mejoría del dolor muy importante. El ángulo del paso no varía porque la cadera compensa la pérdida de torsión tibial externa. Las pérdidas de báscula rotuliana y subluxación externa rotuliana se ven favorecidas por la sección del alerón rotuliano externo, y el aumento del recurvatum por la pérdida de angulación del plato tibial.