[ca] El valor clínic de la biòpsia selectiva del gangli sentinella (BSGS) en pacients amb melanoma gruixut (Breslow > 4 mm) no ha estat prou estudiada. L'objectiu principal d'quest treball és avaluar si la BSGS augmenta la supervivència en pacients amb melanoma gruixut i com a objectiu secundari, investigar la relació entre la supervivència i l'estat del gangli sentinella (GS). Altres objectius secundaris són identificar quines variables estan associades amb l'afectació de l'GS i analitzar el paper de la dissecció completa dels ganglis limfàtics en pacients amb una BSGS positiva. Es van incloure pacients amb melanomes gruixuts (> 4 mm) registrats en les bases de dades de melanoma dels hospitals participants entre 1997 i 2015. Els pacients van ser aparellats pel mètode de la puntuació de propensió segons el sexe, l'edat, la localització del tumor primari, les característiques histològiques del melanoma, l'any de diagnòstic, l'hospital i la realització de teràpia adjuvant amb interferó. Per identificar els factors associats amb l'afectació del GS, vam realitzar un estudi de cohorts retrospectiu multicèntric que va incloure a tots els pacients amb melanoma gruixut que s'havien sotmès a la BSGS. Per analitzar el paper de la limfadenectomia selectiva (LS) en pacients amb melanoma gruixut i una BSGS positiva, vàrem crear un model multivariat de riscos proporcionals de Cox per a la supervivència específica del melanoma (SEM) i la supervivència lliure de malaltia (SLM) i compararem els pacients que havien rebut LS i els que no. La BSGS enfront de l'observació es va associar amb una millor SLM (raó de risc ajustada [AHR], 0,74; interval de confiança [IC] de el 95%: 0,61-0,90); p = 0.002) i supervivència global (AHR, 0.75; IC 95%, 0,60-0,94; p = 0.013) però no SEM (AHR, 0.84; IC 95%, 0.65-1.08; p = 0,165). Els pacients amb BSGS negativa van tenir una millor SEM als 5 i 10 anys en comparació amb els pacients amb una BSGS positiva (65.4% vs 51.9% i 48.3% vs 38.8%; p = 0.01, respectivament). L'anàlisi de regressió logística va mostrar que l'edat, el subtipus histològic, la ulceració, les satelitosis microscòpiques i la invasió limfovascular es van associar amb l'afectació ganglionar. L'arbre de decisió CHAID (detecció automàtica d'interaccions mitjançant chi-quadrat) va mostrar que la ulceració és el predictor més important deafectació de l'GS. Per als melanomes no ulcerats, els subtipus histològics de melanoma lentigen maligne i altres subtipus poc freqüents es van associar amb una baixa taxa d'afectació de GS (4,3%). No es van observar diferències significatives per SLM i SEM entre els grups als quals s'havia realitzat LS i els que no. L'estat dels ganglis no sentinella en la LS es va associar amb diferències en les taxes de SLM i SEM. En conclusió, la biòpsia SLN es va associar a una millor SLM però no a una millor SEM, en pacients amb melanoma gruixut després de l'ajust per factors pronòstics clàssics. La BSGS és útil per estratificar aquests pacients en diferents grups de risc. Hi ha subgrups de pacients amb melanoma gruixut i una baixa probabilitat d'afectació de l'GS. La LS no ofereix beneficis de supervivència, però proporciona informació pronòstica.

[en] The clinical value of sentinel lymph node (SLN) biopsy in thick melanoma patients (Breslow >4 mm) has not been sufficiently studied. The main aim of the study is to evaluate whether SLN biopsy increases survival in patients with thick cutaneous melanoma, and, as a secondary objective, to investigate correlations between survival and lymph node status. Other secondary objectives include the identification of variables associated with SLN involvement and analyze the role of complete lymph node dissection in patients with a positive SLN biopsy. Patients with thick melanomas (>4 mm) registered in the participating hospitals&#8217; melanoma databases between 1997 and 2015 were included. Patients were matchedinto pairs by propensity scores based on sex, age, tumor location, histologic features of melanoma, year of diagnosis, hospital, and adjuvant interferon therapy. To identify factors associated with SLN involvement in thick melanoma we performed a multicentric retrospective cohort study involving all patients with thick melanoma who had undergone SLN biopsy. To analyze the role of complete lymph node dissection (CLND) in thick melanoma patients with a positive SLN biopsy, we built a multivariate Cox proportional hazards model for melanoma-specific survival (MSS) and diseasefree survival (DFS) and compared patients who had undergone CLND with who had not. The SLN biopsy vs. observation was associated with better DFS (adjusted hazard ratio [AHR], 0.74; 95% confidence interval [CI] 0.61-0.90); p = 0.002) and OS (AHR, 0.75; 95% CI, 0.60-0.94; p = .013) but not MSS (AHR, 0.84; 95% CI, 0.65-1.08; p = 0.165). SLN-negative patients had better 5- and 10-year MSS compared to SLN-positive patients (65.4% vs. 51.9% and 48.3% vs 38.8%; p = 0.01, respectively). The logistic regression analysis showed that age, histologic subtype, ulceration, microscopic satellitosis, and lymphovascular invasion were associated with nodal disease. The CHAID (Chi-squared Automatic Interaction Detection) decision tree showed ulceration to be the most important predictor of lymphatic involvement. For nonulcerated melanomas, lentigo maligna melanoma and other rare histologic subtypes were associated with a low rate of SLN involvement (4.3%). No significant differences were observed for DFS and MSS between the CLND performed and not-performed groups. Nodal status on CLND was associated with differences in DFS and MSS rates. In conclusion, SLN biopsy was associated with better DFS but not MSS in thick melanoma patients after adjustment for classic prognostic factors. SLN biopsy is useful for stratifying these patients into different prognostic groups. We also identified subgroups of thick melanoma patients with a low likelihood of SLN involvement. CLND does not offer survival benefit, but provides prognostic information.