BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Eureka (1848) ha estat considerat superficialment com una versió expandida d'una conferència sobre cosmologia que Poe va donar aquell mateix any. Tot i així, la serietat d'aquest text com a treball científic hauria d'ésser qüestionada. El tratament d'alguns temes, que es poden trobar a d'altres escrits de Poe, mostra que l'autor no cerca d'ésser consistent. Aleshores, el text no sembla el resultat d'un interés seriós per l'argumentació científica sinó que hauria de ser considerat un engany: un intent de revelar la credulitat dels lectors. Els enganys de Poe es basen en el fet que el reconeixement de les convencions genèriques impliquen confiança, i Eureka aprofita i ridiculitza aquesta confiança publica en conferenciants cosmològics com John Bovee Dods.

[eu] Eureka 1848ko otsailean Poek kosmologiari buruz eman zuen ikastaro baten bertsio luzatutzat onartua izan da. Hala ere, obra testu zientifikoa ote den ez dago hain garbi. Poeren beste obra batzuetan ikusi da gaiak lantzerakoan ez zuela koherentziarekiko arretarik jartzen; ondorioz Eureka ezin da hartu pentsamendu zientifikoaren emaitza gisa. Iruzurra bat dela pentsatu behar da: irakurleen sinesgarritasuna salatzeko saiakera bat. Irakurleei konbentzio orokorrak aurkitzeak eragiten dien sinesgarritasunean datza, hain zuzen, Poeren txantxa. Eurekak John Bovee Dods bezalako irakurleen konfiantza erabili eta irrigarri utzi zuen ikuskera kosmologikoa ematen zela uste izan zutelako.
[ca] El present assaig proposa fer una lectura de l'itinerari plantejat per Ricoeur que va desde l'aparició del text fins a la seva interpretació com a evidència de l'estructura narrativa, de l'experiència humana. A partir d'aquest punt, ens proposem demostrar que l'obra literària no constitueix un fet aïllat de la realitat sinó el seu moment hermenèutic, és a dir, una manera de plantejar i catalitzar experiències que originen determinats camins existencialistes. En segon lloc, de la mà de Ricoeur, es pretén fer una lectura de les influències de la Lingüística i l'Hermenèutica en la reflexió del segle XX i del rescat de la Poètica d'Aristòtil portat a terme per ambdues escoles.

[eu] Saiakera honetan Ricourrek proposatzen duen ibilbidea interpretatzen saiatuko gara, testua sortzen denetik, gizakiaren esperientziaren ebidentzia den egitura narratiboko intepretazioa egin arte. Horrekin frogatu nahi duguna zera da: lan literarioa ez dela errealitateko gertakari isolatu bat, baizik eta errealitate honen momentu hermeneutikoa. Hau da, existentzialismoa sortzeko beharrezkoak diren esperientziak planteatzeko eta azaltzeko modua. Horretaz gain, eta Ricoeurren eskutik, XX. mendean hizkuntzalaritza eta hermeneutikak literaturan izan duten eragina interpretatzen saiatuko gara, eta ildo horri helduz, bi eskola horiek Aristotelesen Poetika-ri egin dizkioten ekarpenak.
[ca] Aquest article proposa una lectura comparada entre Crónica, un dels primers llibres de Joan Margarit, publicat l'any 1975, i la reescriptura que en presenta en l'antologia El primer frío, l'any 2004. En aquests més de vint anys que han transcorregut entre els dos llibres hi ha hagut un canvi de poètica que fa el recorregut simbòlic que dóna nom a l'article: De Barcelona a l'Illa del Tresor és el signe d'aquesta evolució, d'una poesia de l'experiència a la recerca d'una vivència despersonalitzada i més abraçadora.

[eu] Artikulu honen xedea Joan Margariten Crónica liburuaren (1975ean argitaratua eta idazlearen lehendabiziko lanetakoa) eta El primer frío antologiaren (2004an argitaratua eta aurrekoaren berridazketa) arteko irakurketa konparatua proposatzea da. Bi liburuen artean igaro diren hogei urteetan idazlearen poetika aldatu egin da, artikulu honi izena ematen dion bidaia sinbolikoak argi uzten digun bezala: De Barcelona a l'Illa del Tresor bilakaera horren lekukoa da, esperientziaren poesiatik bizipen despertsonalizatu eta zabalagoa topatzeko bilakaeraren lekukoa, hain zuzen ere.
[ca] Dins la literatura policíaca de Bolívia, Periférica Blvd. (Periférica Boulevard), d'Adolfo Cárdenas, no és només la novel·la que millor representa el gènere, gràcies a l'ús de la paròdia ―entesa per Linda Hutcheon com a "imitación con diferencia crítica" (1985: 37)―, l'humor, el barroc com a estil, el palimpsest de rols, la reconstruïda parla perifèrica dels seus personatges i una de les versions més suggerents de la ciutat de La Paz; sinó que excedeix el que ens podríem esperar del gènere policíac, tot posicionant-se com una de les millors novel·les bolivianes (sinó la millor) escrites en els darrers trenta anys.

[eu] Boliviako polizia-literaturaren barruan, Adolfo Cárdenasen Periférica Blvd. (Periférica Bulebarra) eleberria da generoa hoberen ordezkatzen duen lana, ez soilik parodia ―Linda Hutcheonek "imitación con diferencia crítica" (1985: 37) gisa ulertu zuena― umorea, barroko estiloa eta rolen palimpsestoa maisuki erabiltzen dituelako, eleberriaren pertsonaien hizkera periferikoak birsortzeko gai delako eta La Paz hiriaren bertsio iradokigarriena eskaintzen duelako, baizik eta polizia-eleberrien generotik espero dena baino gehiago ematen duelako ere; hala, azken urteetan Bolivian idatzi diren eleberri onenetarikoa (ez bada onena) dela esan daiteke.
[ca] Aquest article estudia l'enfrontament entre la dictadura del govern de Lukaixenko i el Teatre Lliure de Bielorússia sobre l'espai d'actuació a Minsk. Com a demostració de poder, l'estat limita la capacitat d'actuació del Teatre Lliure a Minsk i els obliga a representar les seves obres en la clandestinitat. El Teatre Lliure de Bielorússia contraresta aquesta censura representant una forma de "resistència performativa" que redefineix les formes de participació política i facilita la creació d'espais democràtics a través de les seves actuacions.

[eu] Artikulu honetan Lukashenkoren gobernu diktatorialaren eta Belarus Free Theatre antzerki-taldearen artean Minskeko antzezpen-espazioaren kontrolaren inguruan sortu ziren tirabirak aztertzen dira. Estatuak, bere boterea erakusteko, Belarus Free Theatretaldeari Minsken antzezteko aukera mugatzen dio, eta ezkutuan antzeztera behartzen du antzerki-konpainia. Belarus Free Theatrekoek zentsurari aurre egingo diote parte-hartze politikoaren ereduak berraztertzen dituen eta haien ekitaldien bitartez espazio demokratikoa sortzen laguntzen duten 'performative resistance' (antzezpenaren bitarteko erresistentzia) erabiliz.
[ca] El present assaig examina alguns dels enfocaments crítics i teòrics en l'àrea dels estudis de la memòria històrica i de la identitat que han sorgit com a resposta als reptes culturals contemporanis resultants de les transformacions polítiques i socials que s'han esdevingut de manera global durant les darreres dècades. L'assaig es centra en el cas pràctic del paper de la memòria històrica en la formació d'identitats col·lectives en l'Espanya contemporània, en el període posterior a la dictadura i en la subsegüent transició política. L'estudi explora de manera concreta l'ús del trop dels fantasmes en la literatura i el cinema espanyols contemporanis com a forma simptomàtica d'espectralitat del passat col·lectiu reprimit.

[eu] Saio honek memoria historikoaren esparruko hainbat hurbilpen teoriko eta kritiko aztertzen ditu. Era berean azken hamarkadatan globalki gauzatu diren eraldaketa politiko eta sozialetatik datozen erronka kultural garaikideen erantzunez sortu diren nortasun ikerketak aztertzen ditu. Saioak arreta berezia ematen dio memoria historikoaren paperari buruzko ikerketa bati, nola osatu diren Espainia garaikideko nortasun kolektiboak, diktaduraren ostean eta ondorengo trantsizio politikoan. Ikerketa honek bereziki aztertzen du egungo literatura eta zinema espainiarrean mamu ehizaren erabilpena, jazarpena sufritu duen iragan kolektibo baten modu espektralaren sintoma bezala.
[ca] El present article postula la possibilitat d'utilitzar el relat de viatge migratori com objecte d'estudi d'una disciplina comparatista que tingui en compte, d'una banda, les consideracions d'Armando Gnisci sobre l'hospitalitat i, de l'altra, les de Gayatri Spivak sobre la planetarietat de la literatura comparada. D'aquesta manera, intenta postular una possible línia d'investigació en literatura comparada que no requereixi el concepte de 'literatura nacional' per poder portar-se a terme. L'anàlisi del relat de viatge migratori, a través d'una sèrie de variables reconegudes dins de la tradició de viatges, permet en el fons i la forma un comparatisme del retrobament.

[eu] Honako artikulu honek, migrazio-bidaiaren kontakizuna diziplina konparatista batean aztergai moduan erabiltzearen aukera defenditzen du, kontutan hartuz, batetik, Armando Gnisciren hausnarketak abegikortasunaren inguruan, eta bestetik, Gayatri Spivakenak, literatura konparatuaren izaera planetarioari buruz. Honela, literatura konparatuaren baitan 'literatura nazional' kontzeptuaren beharrik izango ez duen ikerketa ildo baten aldarrikapena egiteko asmoa du. Migrazio-bidaiaren kontakizunaren azterketak topaketaren konparatismo bat ahalbidetzen du hala mamian nola eitean, bidaiaren tradizioaren baitan aintzat hartzen diren zenbait aldagairen bitartez.
[ca] Aquest article proposa un recorregut per la poesia xilena recent, des dels anys setanta fins a la poesia de la postdictadura. Els poemes se centren principalment en el paisatge i en la ciutat com a forma de preservar la memòria tant individual com col·lectiva.

[eu] Jarraian datorren artikuluak azken hamarkadetako poesia txiletarrean zeharreko ibilbidea aurkezten digu, hirurogeita hamarreko hamarkadan hasi eta diktadura ondoko poesiara arte. Poemek paisaia eta hiria dituzte ardatz, elementu horiek norbanakoaren nahiz taldearen memoria gordetzeko bide gisa hartuz.
[ca] En aquest article, proposo llegir el cos com a lloc privilegiat on es debat la política veneçolana. En especial, exposo com les operacions metafòriques i al·legòriques de la nació i les seves violències aconsegueixen desfigurar, portar fins al llindar de la monstruositat, als cossos nacionals per després normalitzar-los. Tot i la compulsió per denunciar la responsabilitat de l'adversari polític en la deformació de la sagrada família veneçolana, la necessitat de conservar intacte el cos nacional per excel·lència pesa més que les pròpies diferències i la tinença circumstancial del poder. Els cossos que integren aquesta família nacional són produccions problemàtiques que ofereixen poc espai a d'altres cossos i sensibilitats que són capaces de desestabilitzar, revisar o re-articular els valors més conservadors de la nació veneçolana.

[eu] Artikulu honetan, gorputza Venezuelako politika eztabaidatzen den lekune abantailatsu bezala irakurtzea proposatzen dut. Bereziki, azalduko dut nazioaren eta haren biolentziaren operazio metaforiko eta alegorikoek gorputz nazionalak nola desitxuratzen dituzten, munstrotasunera iritsi arte, ondoren, normalizatzeko. Venezuelako familia sakratuaren desitxuraketan etsai politikoaren erantzukizuna salatzeko konpultsioa izan arren, nazioaren gorputz nagusia kaltegabe mantentzeko beharrizanak diferentziek eta noiz-nolako boterearen jabetzak baino indar handiagoa izango du. Nazio familia hori osatzen duten gorputzak produkzio arazotsuak dira, eta Venezuelako nazioaren balio kontserbatzaileenak desegonkortzeko, berriskusteko edo berridazteko beste gorputz eta sentsibilitateentzat leku txikia utziko dute.
[ca] Aquest article porta a terme un procés comparatiu entre dues novel·les properes temporalment, Los ríos profundos de José María Arguedas i El luto humano de José Revueltas. El seu caràcter irruptiu, al voltant de la continuïtat central, podria fer-los semblar propers o similars, ja sigui davant la Història o davant els sistemes literaris nacionals i continentals en els quals aparentment s'inscriuen. Tanmateix, i mitjançant reflexions relacionades amb complexos de subjectivitat i un límit de representació, les anomenades enunciacions es revelen com a actes dispars pel que fa a la seva relació amb els subjectes indígenes (tot i que també populars i marginals); a més, també com a versions específiques de dialèctica, ideologia i consciència.

[eu] Artikulu honek denboran hurbil dauden bi eleberri konparatzea du helburu, José María Arguedasen Los ríos profundos eta José Revueltasen El luto humano. Jarraitutasun zentralaren inguruan duten izaera oldarkorrak ekintza gertuko edo antzeko gisa ikusarazditzake, bai Historiaren aurrean, bai itxuraz txertatuta dauden literatur sistema nazionalen eta kontinentalen aurrean. Hala ere, eta subjektibotasun-konplexuekin eta irudikapen-muga batekin loturiko hausnarketen bitartez, adierazpen horiek ekintza desberdin gisa agertzen dira subjektu indigenekiko (baita subjektu herrikoi edo marjinalekiko ere) duten harremanari dagokionez; eta, halaber, dialektikaren, ideologiaren eta kontzientziaren bertsio espezifiko gisa.
[ca] L'actitud reivindicativa i visionària de la pluralitat (del cos, el llenguatge, la sexualitat, la cultura i la geografia) en l'obra poètica d'Itxaro Borda és signe de la celebració alternativa i de resistència cap als valors que imposa una nacionalitat basca unívoca, hipermasculina i fixa que amb freqüència l'autora basca-francesa denuncia explícitament. La seva crítica al llenguatge/nació des del llenguatge/nació que incorpora les diferències, aconsegueix desarticular el discurs unívoc del poder, resistint essencialismes i jerarquies des d'una "centralitat mòbil" o mobilitat perifèrica en l'estètica d'alternances que planteja la seva obra poètica.

[eu] Itxaro Bordaren obra poetikoko (gorputzaren, hizkuntzaren, sexualitatearen, kulturaren eta geografiaren) aniztasunaren izaera aldarrikatzaile eta ameslaria aukera ugaritasunaren eta erresistentziaren isla da Iparraldeko autoreak maiz esplizituki kritikatzen duen euskal nazionalismo adierabakar, hipermaskulino eta zurrunak ezartzen dituen balioekiko. Ezberdintasunak barne hartzen dituen hizkuntza/naziotik hizkuntza/nazioari egiten dion kritikak boterearen arrazoibide adierabakarra indargabetzea lortzen du, Bordaren obra poetikoak aurkezten duen aldizkatze-estetiketan "zentralitate mugikor" edo mugikortasun periferikoaz baliatuta esentzialismo eta hierarkiei aurre eginez.
[ca] Aquest article és un anàlisi discursiu de l'última dictadura argentina i la seva articulació a través de les instàncies del silenci i la memòria. Per tal de dilucidar-les, aprofundim en els gèrmens de les tecnologies de la violència i les conseqüències discursives que se'n deriven: l'esgotament de la capacitat col·lectiva de narrar històries, la negació de l'aberració col·lectiva i la perversió del llenguatge. Tot seguit, estudiem els eixos discursius sobre els quals es va construir la ficció del Progrés: el messianisme, el maniqueisme i l'organicisme. Finalment, valorem el procés d'elaboració de nous discursos simbòlics com a resposta al dogmatisme, la creació de ficcions parcials, fragmentades i previsòries que discutiren la història oficial.

[eu] Artikulu honen helburua Argentinako azken diktaduraren diskurtsoa aztertzea da, eta isiltasunaren eta memoriaren bitartez nola eraiki zen ulertzen saiatzea. Horretarako, indarkeriaren teknologien oinarria sakon ikertuko dugu, baita horrek diskurtsoan eragin dituen ondorioak ere: gizarteak istorioak kontatzeko gaitasuna galtzea, herritar guztiek izugarrikerien aurrean begiak ixtea eta hizkuntza bihurritzea, hain zuzen ere. Jarraian, Prozesuaren fikzioa eraikitzeko diskurtsoaren ardatz nagusiak aztertuko ditugu: mesianismoa, manikeismoa eta organizismoa. Amaitzeko, dogmatismoari aurka egiteko sortu ziren diskurtso sinboliko berriak ebaluatuko ditugu, fikzio partzialak, zatikatuak eta behin behinekoak, historia ofiziala zalantzan jarri zutenak.
[ca] En aquest treball proposem revisar com la transposició cinematogràfica d' Estranys en un tren (Strangers on a train) a l'asfixiant i amoral món de Patricia Highsmith en un típic relat hitchcoknià de suspens trepidant, desdibuixant les arestes més obscures dels personatges i les situacions de la novel·la original. No es tracta de determinar si la pel·lícula és més, "millor" o "pitjor" que el text –empresa molt poc productiva – sinó de reflexionar sobre les operacions portades a terme pel director per a apropiar-se de l'obra literària i fer d'ella un film que respon a la seva pròpia visió del món i del cinema.

[eu] Lan honetan proposatzen duguna Ezezagunak tren batean (ETBko bertsioan Trenean ezagutu berri) eleberriaren zinemarako transposizioak Patricia Highsmithen mundu itogarri eta amorala nola aldatu duen aztertzea da. Zinemako bertsioa Hitchcocken ohiko erretratua da, suspense bizkorrekoa, eta, horretarako, jatorrizko eleberriko pertsonaien eta egoeren ertz ilunenak lausotu ditu. Helburua ez da filma testua baino "gehiago", "hobea" ala "okerragoa" den esatea ―ez litzateke batere produktiboa izango―, baizik eta zuzendariak idazlana bere egiteko eta bere munduaren eta zinemaren ikuspegiari egokitzeko erabilitako tresnei buruz hausnartzea.
[ca] La soledat és un dels temes més recurrents que es presenten als escrits d'Itxaro Borda. Donat que es tracta d'un tema complex i que s'aborda des de diferents punts de vista a l'obra d'Itxaro Borda, considerem imprescindible localitzar aquesta noció dins de la història de la literatura occidental, per tal de poder entendre amb més precisió en què es basa la modernitat de l'obra que ens interessa. Analitzarem a continuació de quina manera paradoxal es presenta la soledat als llibres d'Itxaro Borda, així com els problemes d'expressió que aquesta comporta. Per finalitzar, i sempre tenint com a objetiu la soledat a l'univers d'Itxaro Borda, realitzarem un estudi comparatiu entre els treballs en prosa i aquells escrits en vers, destacant-ne la suposada valentia i el gran modernisme que es desprèn de les seves novel·les.

[eu] Bakartasuna da Itxaro Bordaren idazlanetan agertzen den gai nabarmenetarik bat. Gai hori konplexua izanez eta era ezberdinetan azaltzen denez Itxaro Bordaren obran, lehenik nozio hori Mendebaldeko literaturaren historian kokatuko dugu, hobeki ulertzeko interesatzen zaigun obraren modernitatea zertan datzan. Aztertuko dugu ondotik bakartasuna zein manera paradoxikotan agertzen den Itxaro Bordaren liburuetan, bai eta gai horri lotuak zaizkion adierazpide arazoak azpimarratuko ere. Azkenik, beti Itxaro Bordaren unibertsoko bakartasunaren ildoa aitzurtuz, konparatuko ditugu Itxaro Bordaren hitzlauzko eta hitzneurtuzko lanak, nabarmenduz bere eleberrien ustezko ausardia eta modernitate handia.
[ca] Aquest assaig és un recorregut crític per les diferents etapes de conformació d'una teoria, una metodologia i un cànon per allò que avui anomenem estudis literaris. En aquest sentit, el primer pas d'aquest itinerari consisteix en un registre de les fonts d'aquest periple que es manifesta, en tant que símptoma de modernitat, durant la primera meitat del segle XIX. En el transcurs de l'anàlisi –segon pas–, s'anirà mostrant des de diversos angles la problemàtica –molts cops antítesi– que s'aprecia en les categories encunyades. El tercer pas –el pas decisiu– ve donat per un intent de valoració crítica d'aquest recorregut i el descobriment de certes possibilitats que, al nostre parer, alberguen les lliçons magistrals d'una reflexió teòrica que sembla haver quedat als llimbs a partir de la segona meitat del segle XX. El títol "Contrapunt" il·lustra el caràcter al mateix temps antitètic i sintètic del nostre tema.

[eu] Saiakera honetan ibilbide kritikoa egingo dugu gaur egun ikasketa literarioak deitzen diogunaren teoria, metodologia eta kanona osatzeko etapa desberdinetatik. Zentzu honetan, lehen urratsa modernitate sintoma gisa XIX mendearen lehen erdian azaltzen den bidaia honen iturrien erregistroa egitea izango da. Analisian – bigarren urratsa –, eraikitako kategorien problematika, eta askotan antitesia, aurkeztuko da ikuspegi desberdinetatik. Hirugarren urratsean – urrats erabakigarria–, ildo hauen balorazio kritiko bat egiten saiatuko gara, eta gure iritzian XX mendearen bigarren erdian pausatua geratu den hausnarketa teorikoaren ikasgai magistralen zirrikituak azalduko ditugu. Izenburuak, "Kontrapuntua", gure gaiaren izaera antitetiko eta aldi berean sintetikoa adierazten du
[ca] Aquest article s'interroga sobre l'estatus amb el que s'ha d'interpretar les propostes "plagiaristes", i sobre la possible existència d'una unitat programàtica sota l'apel·lació de Plagiarisme. És per això que realitza un inventari dels models històrics de les poètiques d'apropiació, investiga els possibles actes fundacionals, i compara les tendències agrupades sota l'etiqueta de "Plagiarism" amb els trets més representatius de les poètiques modernes.

[eu] Artikulu honetan proposamen "plagiaristak" zein estatusen arabera interpretatu behar diren galdekatzen da, Plagiarismo apelazioaren baitan unitate programatikorik ba ote dagoen aztertuz. Horretarako, jabetze poetiken modelo historikoen inbentario bat burutzen da, egintza fundazional posibleak ikertzen dira eta "plagiarismo" etiketapean biltzen diren joerak poetika postmodernoen ezaugarri garrantzitsuenekin konparatzen dira.
[ca] Pot fer-se càrrec, la poeta, del nosaltres sense sucumbir a una idea de comunitat sentimental vertebrada a partir d'una postergació utòpica? Com pot portar a debat al mateix temps la causa de les dones i de la nació subalterna sense que una tendeixi a integrar l'altra com a paraigües totalitzador? Com es construeix una èpica no heroica adequada a un temps en què no són possibles les narracions mítiques o tècniques sobre l'origen d'una comunitat? Chus Pato i Ana Romaní ofereixen, en els seus poemaris publicats a partir de l'any 2000, models que interroguen la comunitat des de la transformació de les formes poètiques de l'èpica per a interrogar la identitat nacional des de la diferència sexual.

[eu] Hartu al dezake poetak gu-a bere gain, geroratze utopikotik abiatuta egituratutako komunitate sentimentalaren ideiaren aurrean amore eman gabe? Nola eztabaida ote dezake denbora emakumeak edo menpeko nazioa direla-eta batak bestea aterki totalizatzaileak bezala barne hartu gabe? Nola eraiki epika ez heroikoa, komunitatearen jatorriari buruzko narrazio mitikoak edo teknikak posible ez diren unean? 2000 urtetik aurrera argitaratutako poema-liburuetan, Chus Patok eta Ana Romaník poesia epikoa eraldatzen dute eta, horrela, komunitatea galdekatzeko ereduak eskaintzen dituzte, identitate nazionala aztertzeko desberdintasun sexuala abiapuntutzat hartuta.
[ca] Aquest article analitza el tractament del tema de l'amor per part de Tommaso Marinetti i Valentine de Saint-Point en relació amb el debat teòric continuat sobre la mort de les avantguardes. S'hi examinen alguns dels textos contraris l'amor més polèmics dels dos autors futuristes i s'hi explora la possibilitat d'un acostament no historicista. Concretament, mitjançant la noció derridiana de "trasplantabilitat" textual, l'article resitua en la cultura contemporània l'atac futurista contra l'amor i suggereix una connexió "in-temporània" entre el context cultural de les antigues avantguardes i el temps present. A la llum d'aquesta connexió, l'article proposa una interpretació més àmplia de la relació entre "mort" i "viu" en els estudis de l'avantguarda.

[eu] Artikulu honek Tommaso Marinetti eta Valentine de Saint-Pointek maitasunaren gaia nola lantzen dute aztertuko du abangoardiaren heriotzaren eztabaidaren baitan. Bi autore futuristek maitasunaren aurka idaztitako idatzitako testurik polemikoena eta idazkionganako hurbilketa ez-historizista batentzako aukera aztertuko du arretaz. Batez ere, testu "transplantagarritasun"aren (transplantability) nozio derridearra erabiliz, artikuluak maitasunaren aurkako eztabaida futurista kultura garaikidean kokatu, eta atzoko abangoardien testuinguru kulturalaren eta gaur egungo egoeraren arteko "ezorduko" lotura proposatuko du. Lotura honen harira, artikuluak "heriotza" eta bizitza"ren arteko erlazioaren ulermen sakonagoa argudiatuko du abangoardien ikasketetan.