[ca] L'objectiu general va ser determinar la prevalença de Aeromonas spp en les 1365 soques identificades, 543 provenien d'aigua, 416 de mostres clíniques humanes i 203 procedents de peixos (carpes i truites), hortalisses i mariscs. S'investiga la seva presencia en agua regenerada procedent d'un tractament terciari per llacunatge i per llum UV i clor (UV + Cl). aquesta ultima utilitzades per el re d'hortalisses. El llacunatge només va reduir en un 82% la concentració de Aeromonas que s'eliminaren totalment després del tractament UV + Cl. No obstant això, es va observar recreixement en aquesta l'aigua emmagatzemada utilitzada per al reg. La mateixa soca de A. caviae s'aillá en l'aigua de rec i en l'enciam regat amb aquesta aigua, i el mateix va passa amb una soca de A. saranelli trobada en el julivert i en els tomàquet. Es fa pales per tant que l'aigua regenerada utilitzada per al rec es la fon de dispersió d' especies patògenes de Aeromonas. L'espècie A. schubertii va ser recuperada per primer cop de musclos i l'espècie A. dhakensis del d'un dofí mort per una pneumònia. La identificació dels aïllats clínics en el MALDI-TOF va mostrar menys d'un 10% d'identificacions errònies. Això es degut a que la base de dades esta poc actualitzada e inclou, a més, soques erròniament etiquetades. Les soques clíniques corresponien a 9 espècies A. caviae (61,6%), A. veronii (21,6%), A. hydrophila (6,4%), A. media (4,5%) i A. dhakensis (1,2%), seguides de A. allosaccharophila, A. salmonicida i A. bestiarum (amb una incidència de 0,5% o inferior) i a 2 noves espècies recuperades de femta humana. A més, es van descobrir 5 noves espècies, 4 a partir d'aigua de llac i una a partir de mol•luscs bivalves.

[es] El objetivo general fue determinar la prevalencia de Aeromonas spp, a partir de 1365 cepas, 543 procedentes de agua, 416 de muestras clínicas humanas y 203 de peces (carpas y truchas), hortalizas y mariscos. Se investigo su presencia en agua regenerada (tratamiento terciario) procedente de lagunaje y de un tratamiento de luz UV y cloro (UV + Cl), esta ultima utilizada para el riego de hortalizas. El sistema de lagunaje sólo redujo la concentración de Aeromonas en un 82% pero se eliminaron totalmente con UV + Cl. Sin embargo, esta última agua presento de nuevo estas bacterias al ser almacenada para el riego. La misma cepa de A. caviae (con igual genotipo) se aíslo en el agua utilizada para el riego y en la lechuga regada con dicha agua, como ocurrió con una cepa de A. saranelli encontrada en el perejil y los tomates. Se demostró por tanto que el agua regenerada utilizada para el riego es la fuente de dispersión de especies patogenas de Aeromonas. La especie A. schubertii fue recuperada por primera vez de mejillones y la especie A. dhakensis de un delfín muerto por una neumonía. La identificación de los aislados clínicos mediante MALDI-TOF generó un 10% de identificaciones erróneas. Esto es debido a que la base de datos esta poco actualizada e incluye, además, especies erróneas. Las cepas clínicas pertenecieron a 9 especies conocidas: A. caviae (61,6%), A. veronii (21,6%), A. hydrophila (6,4%), A. media (4,5%) y A. dhakensis (1,2%), seguidas de A. allosaccharophila, A. salmonicida y A. bestiarum (con una incidencia de 0,5% o inferior) y a 2 nuevas especies recuperadas de heces humanas. Además, se descubrieron 5 nuevas especies más 3 procedentes de agua de lago y otra a partir de moluscos bivalvos.