[ca] INTRODUCCIÓ La inestabilitat FP és un problema complex, d'origen multifactorial, en què diversos factors predisponents entren en joc. Des de la seva descripció inicial a principis dels anys 90 de segle passat, la reconstrucció de l'lligament patel·lofemoral medial (LPFM) ha adquirit una gran popularidaden el tractament de la inestabilitat femoro-patelar (FP), a causa alareconocida funciónde aquest ligamentocomo principal estabilitzador medialde la ròtula i facilitador de la cinéticade aquesta articulació. JUSTIFICACIÓ CIENTÍFICA Tot i que la reconstrucció de l'LPFMes considerada com un dels aspectes bàsics en el tratamientola inestabilitat FP, la gran varietat de tècniques descrites per realitzar-ho, han suscitat una gran controvèrsia en la comunitat científica i l'interès per al desarrollode aquesta tesis.HIPÓTESIS I OBJECTIUS el projecte estáestructuradocomo un compendi de 5 publicacions, que analizantres diferents aspectes -anatómico, clínic ybiomecánico -de un tipus específic de reconstrucció de l'LPFM que s'ha denominadocuasianatómica. Les hipòtesis suposaven que: 1- Que el comportament de la tècnica cuasianatómica seria bo en termes d'estabilitat i complicacions 2- Que els seus resultats serien comparables amb els de la tècnica anatòmica (considerada el patró or) 3- Que el comportament biomecànic de l'neoligamento es semblaria a el de l'LPFM original 4- que un model d'elements finits podria servir per estudiar el comportament de la reconstrucció en múltiples situacions clíniques 5- que el tendó gracilis és el millor empelt per substituir el LPFM i que la reconstrucció produeix pressions de contactoen la superfície articular de l'FP similars a les originals. Pel que fa als dissenys són: 1-Observacional, retrospectiu, clínic i radiològic en 36 pacients consecutius (Clinical and Radiological outcomes after a quasi-anatomical reconstruction of medial patellofemoral ligament with gracilis tendon autograft. KSSTA2017). 2- Prospectiu, comparatiu, multicèntric, no aleatoritzat en dues sèries homogènies (Isolated reconstruction of medial patellofemoral ligament with an elastic femoral fixation leads to excellent clinical results. KSSTA. 2020) 3- Anatòmic, cadavèric, en deu genolls congelades (The anatomy and isometry of a quasi-anatomical reconstruction of the medial patellofemoral ligament. KSSTA. 2017) 4 i 5-Experimentals, un per a desenvolupar i validar un model paramètric d'elements finits de l'articulació FP (Parametricfinite element model of medial patellofemoral ligament reconstruction model development and clinical validation. J Exp Orthop. 2019) i, un altre, per analitzar tant variacions de longitud d'l'empelt en els diferents tipus de reconstrucció de l'LPFM comla pressions de contacte a la FP (Evaluation of Patellar Contact Pressure Changes after estàtic versus Dynamic Medial Patellofemoral Ligament Reconstructions Using a Finite Element Model. J Clin Med. 2019) RESULTATS 1- la tècnica cuasianatómica va donar bon resultat clínic i radiològic. No reluxaciones i poques complicacions. 2- A l'comparar-la amb la tècnica anatòmica estàndard no es van veure diferències significativas.3-El comportament biomecánicode la tècnica reconstructiva cuasianatómica va ser de l'tipus isomètric, similar a el de el lligament original. 4 i 5. El model paramètric d'elements finits va resultar fiable i reproduïble per a l'estudi de la inestabilitat FP. Les pressions de contacte generades en l'FP per la RLPFM cuasianatómica són millors que les de la tècnica anatòmica i mes semblants a les de l'LPFM original. CONCLUSIONS La tècnica de reconstrucció cuasianatómicacon gracilis i fixació elàstica en el hiat de l'adductor magne, aporta uns resultats clínics, radiològics i anatòmics semblants als de latécnica anatómicaestándar i biomecànicament més semblants a el de l'LPFM original.

[en] INTRODUCTION FP instability is a complex problem, of multifactorial origin, in which several predisposing factors come into play. Since its initial description in the early 90s of the last century, the reconstruction of the medial patellofemoral ligament (LPFM) has become very popular in the treatment of femoro-patellar instability (FP), due to the recognized role of this ligament as the main medial stabilizer of the patella. and facilitator of the kinetics of said joint. SCIENTIFIC JUSTIFICATION Although the reconstruction of the LPFM is considered as one of the basic aspects in the treatment of FP instability, the great variety of techniques described to carry it out, have aroused great controversy in the scientific community and the interest for the development of this thesis. The project is structured as a compendium of 5 publications, which analyze three different aspects -anatomic, clinical and biomechanical -of a specific type of LPFM reconstruction that has been called quasianatomic. The hypotheses assumed that: 1- That the behavior of the quasianatomic technique would be good in terms of stability and complications 2- That its results would be comparable with those of the anatomical technique (considered the gold standard) 3- That the biomechanical behavior of the neoligament it would seem to the original LPFM 4- That a finite element model could be used to study the behavior of the reconstruction in multiple clinical situations 5- That the gracilis tendon is the best graft to replace the LPFM and that the reconstruction produces contact pressures on the surface articular of the FP similar to the originals. Regarding the designs, they are: 1-Observational, retrospective, clinical and radiological in 36 consecutive patients (Clinical and radiological outcomes after a quasi-anatomical reconstruction of medial patellofemoral ligament with gracilis tendon autograft. KSSTA2017). 2- Prospective, comparative, multicenter, not randomized in two homogeneous series (Isolated reconstruction of medial patellofemoral ligament with an elastic femoral fixation leads to excellent clinical results. KSSTA. 2020) 3- Anatomical, cadaveric, in ten frozen knees (The anatomy and isometry of a quasi-anatomical reconstruction of the medial patellofemoral ligament. KSSTA. 2017) 4 and 5-Experimental, one to develop and validate a parametric model of finite elements of the FP joint (Parametricfinite element model of medial patellofemoral ligament reconstruction model development and clinical validation. J Exp Orthop. 2019) and, another, to analyze both variations of graft length in the different types of LPFM reconstruction such as contact pressures in the FP (Evaluation of Patellar Contact Pressure Changes after Static versus Dynamic Medial Patellofemoral Ligament Reconstructions Using a Finite Element Model. J Clin Med. 2019) RESULTS 1- The Quasianatomic technique gave good clinical and radiological results. No reluxations and few complications. 2- When compared with the standard anatomical technique, no significant differences were seen. 3- The biomechanical behavior of the quasianatomic reconstructive technique was of the isometric type, similar to that of the original ligament. 4 and 5. The finite element parametric model was reliable and reproducible for the study of FP instability. The contact pressures generated in the FP by the quasianatomic RLPFM are better than those of the anatomical technique and more similar to those of the original LPFM. CONCLUSIONS The quasianatomic reconstruction technique with gracilis and elastic fixation in the hiatus of the adductor magnus, provides clinical, radiological and anatomical results similar to those of the standard anatomical technique and biomechanically more similar to that of the original LPFM.