[ca] Són bastant conegudes les relacions entre la pintura de Piet Mondrian i l'arquitectura moderna; des de Theo Van Doesburg a John Hejduk, la influència de la seva poètica ha estat manifesta. Menys estudiades han estat les relacions entre una escola o grup d'escoles d'artistes informals que amb el seu "Art Altre" van produir una profunda revolució del panorama artístic entre 1945 i 1960. Les relacions de les Poètiques de l'Informal amb l'arquitectura moderna, i l'estudi de la seva estructura formal constituïx l'objectiu d'aquesta tesi doctoral en la qual aprofundirem sobre l'estructura poètica de l'art com ficció i la seva capacitat de redescripció de la realitat fins a aconseguir que l'obra d'art ens descobreixi i reveli: aquest és el seu nivell mític que explicarem a través del model narratiu i aquesta és la lectura de l'Art Informal que aquí proposem.La tesi es troba dividida en cinc parts. En la primera es recorre l'itinerari del informalisme pictòric del traç, del gest i de la matèria. L'objectiu és estudiar els principis de l'art informal analitzant-lo al marge de l'art abstracte amb el qual sovint s'associa tractant de deduir les seves característiques essencials; aquesta lectura es produeix com poètica existencial de l'art.En la segona part de la tesi s'arrenca dels principis estudiats en el capítol anterior aplicant-los a l'arquitectura de Alvar Aalto del període 1937-1953 etapa a la que la seva obra es correspon amb els principis de l'Art Informal.En la tercera part es proposa el model narratiu com mitjà d'interpretar l'Informal a partir de les propostes teòriques de Venturi i Muntañola. La quarta part planteja la Poètica del Informalisme a partir de les categories poètiques de la doble forma, la doble funció i l'element estrany que s'apliquen a l'arquitectura i la pintura de Aalto.El model narratiu que s'ha adoptat en aquesta Tesi és el del llibre de la Poètica d'Aristòtil. La interpretació d'aquest text la devem a Paul Ricoeur. Per a Aristòtil és essencial la creació de metàfores que són part fonamental del procés poètic. A més la metàfora és un procés retòric pel qual el discurs allibera el poder que tenen certes ficcions de redescriure la realitat. En l'última part estudiarem el poder de redescripció de l'Art Informal fins a arribar a la seva funció reveladora a través de la Metàfora.

[en] Relationships between Piet Mondrian's painting and modern architecture are well-known; from Theo Van Doesburg to John Hejduk, the influence of his poetics has been evident. Less studied are the relationships between a school or group of schools of informal artists whose "art autre" produced a deep revolution in the artistic panorama between 1945 and 1960.Connections between Informal Poetics and modern architecture, and the study of its formal structure are the aim of this doctoral thesis into which we will conduct an in-depth study of art's poetical structure as fiction and its capacity of re-description reality up to achieve that the work of art is discovered and revealed to us: through this mythical level we will explain the narrative model. This will be the reading we propose of the Informal Art.The thesis is divided in five parts. The first one covers the itinerary of trace, gesture and matter in pictorial informalism. The aim is to study the beginning of informal art as a subject in the outskirts of abstract art, which is often related with, and to endeavor to presume his essential characteristics; this reading is to be comprehended as art's existential poetics.The second part of the thesis embarks the principles studied in the previous chapter and are applied to the period 1937-1953 of Alvar Aalto's architecture, which corresponds to the beginning of the Informal Art.The third part proposes the narrative model as a way of interpreting Informal Art from Venturi and Muntañola theoretical proposals. The fourth part explains Informalism Poetics from poetical categories of double form, double function and the foreign element applied to Aalto's architecture and painting.Aristotle's Poetics book has been the narrative model used in this Thesis. The interpretation of this text is to be thanked to Paul Ricoeur. Aristotle's essential creations of metaphors are a fundamental part of any poetical process; furthermore, the metaphor is a rhetorical process for which the speech liberates the power that some fictions have of re-describing the reality. In the last part is studied the Informal Art's power of re-description up to its revealing function through the metaphor.