[ca] La present tesi doctoral s'emmarca en el model d'ansietat patològica del condicionament de la por. D'acord amb aquest model, l'ansietat clínica prové de processos de condicionament de la por anòmals i altres factors de diàtesi-estrès relacionats. Aquesta idea ha rebut suport d'estudis que mostren condicionament anòmal de la por en individus diagnosticats amb trastorns d'ansietat, però les evidències sobre aquestes anomalies en individus en risc d'ansietat clínica són escasses. Per aquesta raó, examinàrem les diferencies individuals en l'adquisició i la generalització de la por condicionada en participants sans que es caracteritzaven per diferents nivells de susceptibilitat a l'ansietat patològica. Dues fonts de vulnerabilitat a l'ansietat varen ser investigades: la variació al·lèlica en el polimorfisme BDNF-val66met (estudi 1) i l'ansietat tret (estudi 2). Malgrat el gruix important de recerca que s'ha portat a terme recentment sobre la relació entre el polimorfisme BDNF-val66met i l'ansietat patològica, no està clar quin dels al·lels s'associa a un major risc als trastorns d'ansietat. Per tant, esperàvem que la variació en el polimorfisme BDNF-val66met es traduiria en diferències en l'adquisició i la generalització de la por, però no teníem cap hipòtesi sobre la direcció d'aquesta associació. Per altra banda, i donat que l'ansietat tret representa un factor de risc a l'ansietat patològica, esperàvem que els individus amb elevada ansietat tret mostrarien una adquisició anòmala de la por i excessiva generalització. A banda, i donades les implicacions a nivell teòric i metodològic, també estudiàrem l'estabilitat temporal de les diferències individuals en l'adquisició i generalització de la por (estudi enviat per a la seva publicació, inclòs a l'annex). En contra de les nostres prediccions, no trobàrem cap efecte del polimorfisme BDNF-val66met, o de l'ansietat tret, en l'adquisició i la generalització de la por. En les tres mesures de por (reflex d'ensurt, resposta de conductància de la pell, i expectatives online de l'estímul incondicionat aversiu), els participants de tots dos estudis van mostrar condicionament diferencial durant l'adquisició de la por i un gradient de generalització normal, caracteritzat per una disminució gradual de la por a mesura que els estímuls de generalització eren menys semblants al senyal de perill. Per altra banda, els resultats de l'estudi sobre l'estabilitat temporal de les diferències individuals en l'adquisició i la generalització de la por semblen indicar que una part moderada de la variabilitat en aquests processos és influïda per característiques individuals estables. D'acord amb els nostres resultats, concloguérem que el polimorfisme BDNF-val66met i l'ansietat tret no s'associen amb l'adquisició o generalització anòmales de la por condicionada. Per tant, més que una diàtesi preexistent a l'ansietat patològica, l'adquisició i generalització de la por anòmales podrien ser la conseqüència d'altres factors patogènics que condueixen a l'aparició de l'ansietat patològica.

[en] The present Ph D dissertation is framed within the fear-conditioning model of pathological anxiety. According to this model, clinical anxiety emerges from abnormal fear-conditioning processes and other related diathesis-stress factors. This has been supported by studies showing abnormal fear conditioning in individuals diagnosed with anxiety disorders, but evidence of these abnormalities in individuals at risk for clinical anxiety is rather scarce. Thus, we examined individual differences in the acquisition and generalization of conditioned fear in healthy participants characterized by different levels of susceptibility to pathological anxiety. Two sources of variability in vulnerability to anxiety were investigated: allele variation in the BDNF-val66met polymorphism (study 1) and trait anxiety (study 2). Despite the important body of research conducted recently on the relationship between the BDNF-val66met polymorphism and pathological anxiety, it is far from clear which of the polymorphism alleles is associated with increased risk for anxiety disorders. Thus, we expected that variation in BDNF-val66met polymorphism would lead to differences in the acquisition and generalization of fear, but we did not have any hypothesis about the direction of this association. On the other hand, and given that high trait anxiety represents an established risk factor for pathological anxiety, we expected that individuals with high trait anxiety would show abnormal fear acquisition and overgeneralization of fear. In addition, and given its important theoretical and methodological implications, we also tested the temporal stability of individual differences in the acquisition and generalization of conditioned fear (study submitted for publication included in the appendix). Contrary to our expectations, we did not find any effect of the BNDF-val66met polymorphism or trait anxiety on the acquisition and generalization of fear. For the three fear measures (startle reflex, skin conductance response, and online expectancies of the unconditioned aversive stimulus), participants from the two studies exhibited differential conditioning during fear acquisition and the normal generalization gradient, with a gradual decrease in fear as the generalization stimuli were less similar to the danger signal. On the other hand, the results of our unpublished study on the temporal stability of individual differences in the acquisition and generalization of fear suggest that a moderate part of the variability in these processes is influenced by stable individual characteristics. Based on our results, we concluded that the BDNF-val66met polymorphism or high trait anxiety is not associated with abnormal acquisition or generalization of conditioned fear. Thus, rather than a preexisting diathesis for pathological anxiety, abnormal acquisition and generalization of fear may be the result of other pathogenic factors that lead to the onset of an anxiety disorder.