[ca] Diversos estudis han demostrat que la retina perifèrica juga un paper important en la determinació del creixement de l'ull, que té un efecte sobre el creixement de la longitud axial, i pot participar en el procés d'emmetropització. A més, s'associen diverses formes oculars a una determinada ametropia, de manera que els miops tenen tendència a tenir una forma prolata, els hipermetrops oblata i els emmetrops solen ser esfèrics. Per tant, els miops tenen sovintment hipermetropia perifèrica relativa més que altres grups d'error de refracció, degut a la seva forma ocular relativament més prolata. L'objectiu d'aquest estudi longitudinal pretén analitzar els canvis relatius de la refracció central i perifèrica que s'han produït en un període de 3 anys en una mostra d'escolars de 10-12 anys. S'ha mesurat l'error refractiu central i perifèric a 10°, 15° i 20° de la retina nasal amb un autorefractòmetre de camp obert a un total de 77 infants d'una escola pública de Terrassa, que ja havien estat mesurats l'any 2012. Els nostres resultats mostren que fa 3 anys els infants presentaven una refracció central mitjana hipermetròpica de +0,32D ± 1,40D i actualment, aquesta hipermetropia ha disminuït de tal manera que ens trobem amb un desplaçament de l'error refractiu axial que tendeix cap a la miopia, amb una mitjana de -0,32D ± 0,60D. A més, es pot concloure que l'error refractiu perifèric relatiu (ERPR) augmenta a mesura que s'incrementen les excentricitats passant de presentar una miopia relativa en les mesures retrospectives a tenir actualment, una hipermetropia relativa per a totes les excentricitats.

[es] Diversos estudios han demostrado que la retina periférica juega un papel importante en la determinación del crecimiento del ojo, que tiene un efecto sobre el crecimiento de la longitud axial, y puede participar en el proceso de emetropitzación. Además, se asocian diversas formas oculares a una determinada ametropía, de manera que los miopes tienen tendencia a tener una forma prolata, los hipermétropes oblata i los emétropes suelen ser esféricos. Por lo tanto, los miopes tienen a menudo hipermetropía periférica relativa más que otros grupos de error de refracción, debido a su forma ocular relativamente más prolata. El objetivo de este estudio longitudinal pretende analizar los cambios relativos de la refracción central y periférica que se han producido en un período de 3 años en una muestra de escolares de 10-12 años. Se han medido el error refractivo central y periférico a 10°, 15° y 20° de la retina nasal con un autorefractómetro de campo abierto a un total de 77 niños de una escuela pública de Terrassa, que ya habían sido medidos el año 2012. Nuestros resultados muestran que hace 3 años los niños presentaban una refracción central media hipermetrópica de +0,32D ± 1,40D y actualmente, esta hipermetropía ha disminuido de tal manera que nos encontramos con un desplazamiento del error refractivo axial que tiende hacia la miopía, con una media de -0,32D ± 0,6D. Además, se puede concluir que el error refractivo periférico relativo (ERPR) aumenta a medida que se incrementan las excentricidades pasando de presentar una miopía relativa en las medidas retrospectivas a tener actualmente, una hipermetropía relativa para todas las excentricidades.