[ca] Les poblacions històricament marginades, que sovint viuen en zones vulnerables a causa d'un desenvolupament urbà passat desigual i de polítiques de sòl exclusives, no només estan experimentant els impactes desiguals del canvi climàtic i la degradació ambiental, sinó també els resultats injusts de les polítiques destinades a abordar aquests problemes. S'ha demostrat que els enfocaments d'adaptació convencionals passen per alt les vulnerabilitats agravades a les quals s'enfronten les comunitats marginades i, com a resultat, corren el risc de reproduir les desigualtats. Abordar les injustícies climàtiques requereix intervencions que s'enfrontin a la crisi climàtica alhora que desmuntin els sistemes d'opressió que s'entrecreuen i tinguin en compte els factors contextuals que contribueixen a la vulnerabilitat. A la primera part d'aquest estudi, proposo un marc per a la justícia climàtica interseccional que aborda les desigualtats racials i de gènere interseccionals, redueix les vulnerabilitats diferencials, empra l'ètica i la política de cura, adopta enfocaments basats en el lloc, i promou formes d'activisme interseccionals. Il·lustro el marc amb exemples de Barcelona i d'altres ciutats d'arreu del món que estan implementant estratègies innovadores que integren el pensament interseccional i els principis impulsats per la justícia en l'acció climàtica. A continuació, exploro com Barcelona governa i implementa la justícia climàtica interseccional en la planificació urbana. Trobo que les tàctiques emprades per traduir la justícia interseccional en acció climàtica inclouen enfocaments disruptius que desafien les estructures polítiques i les normes de planificació existents, el treball transversal entre les agències per integrar el clima i el gènere, els enfocaments centrats en l'atenció a la planificació urbana i climàtica i estratègies basades en el lloc per promoure l'apoderament i la redistribució social. També identifico els reptes i les limitacions per assolir aquests resultats i emfatizo les lliçons clau apreses del cas de Barcelona. Finalment, apropo un tipus d'intervenció adaptativa al clima: els refugis climàtics, per examinar la seva capacitat per satisfer les necessitats dels residents vulnerables. En aplicar una perspectiva interseccional de justícia climàtica, trobo que aquests projectes no aborden adequadament les vulnerabilitats interseccionals de les poblacions marginades, la qual cosa comporta un accés desigual als mecanismes d'afrontament i agreuja la vulnerabilitat als riscos climàtics. Trobo que la inadequació de l'habitatge, la pobresa energètica i les disparitats de gènere contribueixen a aquestes experiències desiguals i destaco la necessitat que les infraestructures de refugi de calor i fred siguin més inclusives, accessibles i culturalment sensibles per atendre les necessitats socials i climàtiques interseccionals, especialment per als més afectats per l'impacte climàtic. En general, aquesta tesi ofereix informació per a investigadors, responsables polítics i professionals interessats a avançar en la justícia climàtica interseccional urbana, proporcionant un full de ruta perquè les ciutats adoptin enfocaments interseccionals de l'adaptació al clima de manera que abordin múltiples crisis d'una manera més integrada.

[en] Historically marginalized populations, often living in vulnerable areas due to unequal past urban development and exclusionary land policies, are not only experiencing the unequal impacts of climate change and environmental degradation but also unfair outcomes from policies aimed at addressing these issues. Conventional adaptation approaches have been shown to overlook the compounded vulnerabilities faced by marginalized communities and, as a result, risk reproducing inequalities. Addressing climate injustices requires interventions that confront the climate crisis while dismantling intersecting systems of oppression and considering contextual factors that contribute to vulnerability. In the first part of this study, I propose a framework for intersectional climate justice that addresses underlying racial and gender-based inequalities, reduces differential vulnerabilities, employs ethics and politics of care, adopts place-based and placemaking approaches, and promotes cross-identity forms of activism. I illustrate the framework with examples from Barcelona and other cities around the world which are implementing innovative strategies that integrate intersectional thinking and justice-driven principles into climate action. I then explore how Barcelona is governing and implementing intersectional climate justice in city planning. I find that the tactics employed to translate intersectional justice into climate action include disruptive approaches that challenge existing political structures and planning norms, transversal work across agencies to mainstream climate and gender, care-centered approaches to urban and climate planning, and place-based strategies to promote social empowerment and redistribution. I also identify challenges and limitations to achieving these outcomes and emphasize key lessons learned from the Barcelona case. Last, I zoom in on one type of climate-adaptive intervention - climate shelters - to examine their ability to meet the needs of vulnerable residents. By applying an intersectional climate justice perspective, I find that intersecting vulnerabilities of marginalized populations are not adequately addressed by such projects, resulting in uneven access to coping mechanisms and exacerbating vulnerability to climate risks. I find that housing inadequacy, energy poverty, and gender disparities contribute to these unequal experiences and highlight the need for infrastructures of heat and cold refuge to be more inclusive, accessible, and culturally sensitive in order to address intersecting social and climate needs, particularly for those most affected by climate impacts. Overall, this dissertation offers insights for researchers, policymakers, and practitioners interested in advancing urban intersectional climate justice, providing a roadmap for cities to adopt intersectional approaches to climate adaptation in ways that tackle multiple crises in a more integrated manner.