[ca] Les dificultats articulatòries en la producció o ús dels diversos fonemes del llenguatge poden mostrar-se com una manifestació d'un trastorn fonològic quan advertim la presència de processos de simplificació propis d'etapes evolutives lingüístiques cronològicament inferiors a la del subjecte, comprometent la intel·ligibilitat de la parla, la comunicació i desenvolupament social. En aquest sentit, el propòsit del present estudi és il·lustrar el procés d'avaluació i intervenció d'un infant amb mostres de dificultats articulatòries i adquisició fonològica retardada, descrivint-ne en profunditat les característiques, així com el procés d'avaluació i intervenció efectuats, amb la intenció de millorar la intel·ligibilitat de la seva parla i avaluar, finalment, l'efectivitat del procés en base a la consecució d'aquest objectiu. A tals efectes es presenta el cas d'una nena de 38 mesos, sense alteracions neurològiques ni dèficits motors ni perceptius, i s'avaluen les seves habilitats funcionals, fonètiques, fonològiques i discriminatives, per posteriorment desenvolupar-ne la intervenció, basada en entorns significatius d'aprenentatge, mitjançant estratègies mixtes d'estimulació, imitació i discriminació. Posant l'accent en la necessitat d'estimular el context tant com la comunicació i el llenguatge oral, els resultats d'aquest procés ens revelen que l'ús combinat d'aquestes estratègies es tradueix en un increment lineal del domini de vocabulari expressiu; un increment percentual en l'ús correcte dels fonemes treballats; i un increment percentual en l'ús correcte d'estructures bisil·làbiques, la qual cosa suposa, de forma pràctica, millores en el desenvolupament de les habilitats fonètiques i fonològiques i, com a conseqüència, la millora efectiva de la intel·ligibilitat de la parla de la pacient.

[es] Las dificultades articulatorias en la producción o uso de los diversos fonemas del lenguaje pueden mostrarse como una manifestación de un trastorno fonológico cuando advertimos la presencia de procesos de simplificación propios de etapas evolutivas lingüísticas cronológicamente inferiores a la del sujeto, comprometiendo la inteligibilidad del habla, la comunicación y el desarrollo social. En este sentido, el propósito del presente estudio es ilustrar el proceso de evaluación e intervención de un niño con muestras de dificultades articulatorias y adquisición fonológica retrasada, describiendo en profundidad sus características, así como el proceso de evaluación e intervención efectuados con la intención de mejorar la inteligibilidad de su habla, evaluando finalmente la efectividad del proceso en base a la consecución de dicho objetivo. A tales efectos se presenta el caso de una niña de 38 meses sin alteraciones neurológicas ni déficits motores ni perceptivos, y se evalúan sus habilidades funcionales, fonéticas, fonológicas y discriminativas, para posteriormente desarrollar una intervención, basada en entornos significativos de aprendizaje, mediante estrategias mixtas de estimulación, imitación y discriminación. Mostrando la necesidad de estimular tanto el contexto como la comunicación y el lenguaje oral, los resultados de este proceso nos revelan que el uso combinado de estas estrategias se traduce en un incremento lineal del dominio de vocabulario expresivo; un incremento porcentual en el uso correcto de los fonemas trabajados; y un incremento porcentual en el uso correcto de estructuras bisilábicas, lo que supone a la práctica mejoras en el desarrollo de las habilidades fonéticas y fonológicas, y como consecuencia de ello, la mejora efectiva de la inteligibilidad del habla de la paciente.