[ca] Actualment, el 54% de la població mundial resideix en àrees urbanes i és previst que el 2050 s'arribi al 66%. Amb aquest creixement de la població urbana s'incrementarà també el consum d'energia, aliments i aigua. Doncs, és coherent buscar solucions dins els espais urbanitzats per minimitzar la demanda d'aquests imputs. El plantejament principal d'aquest estudi és analitzar les cobertes dels edificis d'un espai delimitat, el Zoo de Barcelona, i, un cop analitzat, plantejar la implantació de diverses tipologies de cobertes per a augmentar l'autosuficiència d'aquesta institució. A través de la caracterització i anàlisi de la superfície potencial de les cobertes dels diferents edificis del Zoo, s'han plantejat i calculat tres possibles escenaris -de captació hídrica, energètic i alimentari- a implantar. En el cas de l'escenari de captació hídrica, només s'obté un 1% d'autosuficiència, mentre que en el cas de l'alimentari, l'aplicació de cultius hidropònics proporciona una autosuficiència cinc vegades major que la quantitat consumida. En l'escenari energètic es contemplen dos vectors, el fotovoltaic i el tèrmic, que aporten un grau d'autosuficiència del 3,25% i del 20,36%, respectivament, tenint en compte que només es poden aplicar en dues cobertes degut a l'elevat nombre de factors limitants. Amb aquestes dades, es contempla l'aplicació d'un escenari mixt a l'edifici Aviari, obtenint una autosuficiència del 93% referent a recursos hídrics i del 100% amb energia fotovoltaica respecte els consums de l'edifici; i del 62% respecte el total de producció alimentària del zoo. D'aquí se'n conclou que la captació d'aigües pluvials és irrellevant respecte el consum de recursos hídrics del Zoo, el grau de generació d'energia és suficientment significatiu com per a contemplar-lo; i l'aplicació de cultius hidropònics d'enciam és el que major autosuficiència aporta.

[es] Actualmente, el 54% de la población mundial reside en áreas urbanas y está previsto que en 2050 alcance el 66%. Con este crecimiento de la población urbana se incrementará también el consumo de energía, alimentos y agua. Entonces, es coherente buscar soluciones dentro de los espacios urbanizados para minimizar la demanda de estos inputs. El planteamiento principal de este estudio es analizar las cubiertas de los edificios de un espacio delimitado, el Zoo de Barcelona, y, una vez analizado, plantear la implantación de diversas tipologías de cubiertas para aumentar la autosuficiencia de esta institución. A través de la caracterización y análisis de la superficie potencial de las cubiertas de los diferentes edificios del Zoo, se han planteado y calculado tres posibles escenarios -de captación hídrica, energético y alimentario- a implantar. En el caso del escenario de captación hídrica, sólo se obtiene un 1% de autosuficiencia, mientras que en el caso de la alimentación, la aplicación de cultivos hidropónicos proporciona una autosuficiencia cinco veces mayor que la cantidad consumida. En el escenario energético se contemplan dos vectores, el fotovoltaico y el térmico, que aportan un grado de autosuficiencia del 3,25% y del 20,36%, respectivamente, teniendo en cuenta que sólo se pueden aplicar en dos cubiertas debido al elevado número de factores limitantes. Con estos datos, se contempla la aplicación de un escenario mixto en el edificio Aviario, obteniendo una autosuficiencia del 93% referente a recursos hídricos y del 100% con energía fotovoltaica respecto a los consumos del edificio; y del 62% respecto del total de producción alimentaria del Zoo. De aquí se concluye que la captación de aguas pluviales es irrelevante respecto al consumo de recursos hídricos del Zoo, el grado de generación de energía es suficientemente significativo como para contemplarlo; y la aplicación de cultivos hidropónicos de lechuga es el que mayor autosuficiencia aporta.