BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] La manera física i l'educació superior a tot el món es recuperen durant la pandèmia de COVID-19. Totes les activitats educatives es van convertir a la manera en línia, on especialment els sectors d'educació superior no estaven preparats i, simultàniament, noves tècniques pedagògiques es van incorporar a la possibilitat d'impartir classes en línia. El propòsit d'aquest estudi va ser el desenvolupament de noves eines pedagògiques i la seva implementació en els sectors d'educació superior. La pandèmia de COVID-19 ens va ensenyar com usar la nova tecnologia i l'avanç en l'educació superior i el que pot ser millor per a aquesta societat. Per a complir amb aquest objectiu, realitzem una enquesta en la qual preguntem sobre l'impacte de les noves eines pedagògiques en els sectors d'educació superior i les seves opinions sobre diferents aspectes de l'educació en línia durant els períodes de pandèmia. El qüestionari es va preparar i va distribuir en els sectors d'educació superior i va analitzar els punts de vista dels enquestats i les seves opinions sobre les eines pedagògiques i les dades. Les següents dades van ser analitzats utilitzant el programari SPSS 2.0 per a l'estudi. Els enquestats procedien de les següents dades en diverses regions del nord de l'Índia. Es van distribuir un total de 350 qüestionaris; dels quals es van rebre 320. Es va utilitzar l'Escala Likert de 5 punts, on 01 representava "totalment en desacord" i una puntuació de 5 representava "Totalment d'acord".

[es] El modo físico y la educación superior en todo el mundo se recuperan durante la pandemia de covid-19. Todas las actividades educativas se convirtieron al modo en línea, donde especialmente los sectores de educación superior no estaban preparados y, simultáneamente, nuevas técnicas pedagógicas se incorporaron a la posibilidad de impartir clases en línea. El propósito de este estudio fue el desarrollo de nuevas herramientas pedagógicas y su implementación en los sectores de educación superior. La pandemia de covid-19 nos enseñó cómo usar la nueva tecnología y el avance en la educación superior y lo que puede ser mejor para esta sociedad. Para cumplir con este objetivo, realizamos una encuesta en la que preguntamos sobre el impacto de las nuevas herramientas pedagógicas en los sectores de educación superior y sus opiniones sobre diferentes aspectos de la educación en línea durante los períodos de pandemia. El cuestionario se preparó y distribuyó en los sectores de educación superior y analizó los puntos de vista de los encuestados y sus opiniones sobre las herramientas pedagógicas y los datos. Los siguientes datos fueron analizados utilizando el software SPSS 2.0 para el estudio. Los encuestados procedían de los siguientes datos en varias regiones del norte de la India. Se distribuyeron un total de 350 cuestionarios; de los cuales se recibieron 320. Se utilizó la Escala Likert de 5 puntos, donde 01 representaba "totalmente en desacuerdo" y una puntuación de 5 representaba "Totalmente de acuerdo".
[ca] En el present article col·lectiu, hem pretès analitzar els canvis i l'evolució, les emergències i també les absències que s'observen en l'espectre ecologista de Guipúscoa en l'última dècada, una dècada en què l'activitat armada d'ETA desapareix i el govern de la província passa a mans de la coalició EH Bildu (2011-2015). En aquest nou context polític i institucional, hem entrevista, observa i analitzat el moviment ecologista guipuscoà en les seves dimensions organitzatives, les seves aliances i campanyes, les seves relacions amb les institucions locals i amb els mitjans de comunicació i les seves relacions internes (diversitat, edats, sexe-gènere, migrants, idiomes, etc.). Ens preguntàvem a l'inici de la investigació on estaven els canvis i les emergències de noves formes de pensar i actuar en els moviments socials de Guipúscoa i, en concret, de l'ecologisme y partíem de la hipòtesi que hi havia una hibridació entre un ecologisme clàssic centrat en el NO als projectes desenvolupats per empreses i institucions, i un altre que anomenem "ecoalternatiu", més orientat a proposar noves maneres de viure, d'actuar i de relacionar-se cap a dins i cap a fora, i en segon lloc, que l'arribada al govern de la província d'un grup polític més afí als postulats ecologistes no ha suposat el començament d'una aliança fàcil i segura amb la institució, sinó més aviat un període en què l'ecologisme ha descobert les seves debilitats i dificultats per treballar institucionalment.

[es] &nbsp;Abstract:&nbsp; En el presente artículo colectivo hemos pretendido analizar los cambios y la evolución, las emergencias y tambien las ausencias que se observan en el espectro ecologista de Gipuzkoa en la última década y&nbsp; una década en que la actividad armada de ETA desaparece y en que el Gobierno de la provincia para a manos de de la coalición ( 2011-2015)&nbsp; EH Bildu. En este novedoso contexto político e institucional hemos entrevistado, observado y analizado el movimiento ecologista guipuzcoano en sus dimensiones organizativas, sus alianzas y campañas, sus relaciones con la instituciones locales y con los medios de comunicación y sus relaciones internas ( diversidad, edades, sexo-genero, migrantes, idiomas, etc). Nos preguntabamos al inicio de nuestra investigación, dónde estaban los cambios y las emergencias de nuevas formas de pensar y actuar en los movimientos sociales de Gipuzkoa y en concreto del ecologismo y partiamos de la hipótesis de que había una hibridación entre un ecologismo clásico centrado en el NO a los proyectos desarrollados por empresas e instituciones&nbsp; y otro que denominamos "ecoalternativo" más orientado a proponer nuevas formas de vivir, de actuar y de relacionarse hacia dentro y hacia fuera. Y en segundo lugar que la llegada al gobierno de la provincia de un grupo político más afín a los postulados ecologistas no ha supuesto el comienzo de una alianza fácil y segura con la institución, sino más bien un periodo donde el ecologismo ha descubierto sus debilidades y dificultades para trabajar institucionalmente. &nbsp;
[ca] En aquest article es realitza una lectura queer d'un corpus poètic de l'escriptora xilena Gabriela Mistral. Davant del pànic lèsbic de la crítica mistraliana tradicional, sostinc que les figuracions estrangeres i fantasmagòriques presents en l'obra de la poeta constitueixen trops amb els quals es representa el cos i la subjectivitat lesbiana. En particular, proposo que, mitjançant l'estrangera i la fantasma, Mistral poetitza la seva pròpia experiència de sexili a causa de la seva dissidència sexual. En el sexili, el jo estranger no sols polemitza amb la nació que el va excloure, cobra un cos altre i forja comunitats queer, sinó que també imagina una contra-nació en la qual el cos lesbià no és expulsat dels seus límits.

[es] En este artículo se realiza una lectura queer de un corpus poético de la escritora chilena Gabriela Mistral. Frente al pánico lésbico de la crítica mistraliana tradicional, sostengo que las figuraciones extranjeras y fantasmagóricas presentes en la obra de la poeta constituyen tropos con los que se representa el cuerpo y subjetividad lesbiana. En particular, propongo que, por medio de la extranjera y la fantasma, Mistral poetiza su propia experiencia de sexilio a causa de su disidencia sexual. En el sexilio el yo extranjero no solo polemiza con la nación que lo excluyó, cobra un cuerpo otro y forja comunidades queer, sino que también imagina una contra-nación en el que el cuerpo lesbiano no es expulsado de sus límites.
[ca] En els darrers temps la taxa alta d'abandonament s'ha convertit en un dels prinicipals problemes en l'àmbit de l'educació superior europea, de tal manera que tant els països mediterranis com els països nòrdics han tingut problemes per posar en pràctica polítiques nacionals que permetessin frenar aquest fenomen. En aquest context, l'objectiu d'aquesta investigació és analitzar els motius que influeixen en la decisió d'abandonar dels estudiants universitaris de la ciutat d'Aarhus (Dinamarca), així com saber si aquests motius són diferents respecte als d'un país mediterrani, com és el cas d'Espanya. Per això s'ha implementat un qüestionari a una mostra de 435 estudiants danesos en periode de transició a la universitat. Els resultats presenten com a factors rellevants que afavoreixen la permanència dins de la titulació: la satisfacció amb la titulació escollida, les expectatives d'auto-eficàcia i l'oportunitat de participar en jornades d'acollida universitàries. En conseqüència, tant Dinamarca com Espanya i altres països mediterranis semblen destinats a unir esforços que permetin desenvolupar plans per reduir les xifres d'abandonament i situar-les per sota del 10% que marquen les estratègies europees per a l'any 2020.

[es] En los últimos tiempos la alta tasa de abandono se ha convertido en uno de los mayores problemas en el ámbito de la educación superior europea, donde tanto los países mediterráneos como los países nórdicos han tenido problemas para poner en práctica políticas nacionales que permitiesen poner freno a este fenómeno. En este contexto, el objetivo de la presente investigación es analizar los motivos que influyen en la decisión de abandonar de los estudiantes universitarios de la ciudad de Aarhus (Dinamarca), así como saber si estos motivos son diferentes a los de un país mediterráneo, como es el caso de España. Para ello se ha implementado un cuestionario a una muestra de 435 estudiantes daneses en periodo de transición a la universidad. Los resultados presentan como factores relevantes que favorecen la permanencia dentro de la titulación: la satisfacción con la titulación elegida, las expectativas de auto-eficacia y la oportunidad de participar en jornadas de acogida universitarias. En consecuencia, tanto Dinamarca como España y otros países mediterráneos parecen destinados a aunar esfuerzos que permitan desarrollar planes para reducir las cifras de abandono, situándolas por debajo del 10% que marcan las estrategias europeas para el año 2020.
[ca] En aquest treball, s'ofereix un estudi comparatiu de dues novel·les contemporànies, La família de Pascual Duarte (1942) de Camilo José Cela i ¡Vivir! de Yu Hua (1993), amb l'objectiu de ressaltar els seus elements rectors en comú: el realisme, l'existencialisme i la vida dels marginats. Amb aquesta fita al cap, l'anàlisi parteix dels quatre temes fonamentals que desenvolupen les dues novel·les: la violència, la mort, la pobresa i el destí.

[es] En el presente trabajo, se ofrece un estudio comparativo de dos novelas contemporáneas, La familia de Pascual Duarte (1942) de Camilo José Cela y ¡Vivir! de Yu Hua (1993), con el objetivo de resaltar sus elementos rectores en común: el realismo, el existencialismo y la vida de los marginados. Con esta meta en mente, el análisis parte de los cuatro temas fundamentales que desarrollan ambas novelas: la violencia, la muerte, la pobreza y el destino.
[ca] L'article té l'objectiu de presentar una sistematització de les aportacions teòriques que expliquen els fenòmens de la despossessió i acaparament de terres, a partir de l'anàlisi comparatiu de diversos texts de la matèria. Com sol passar en treballs d'aquest tipus, l'exposició de les teories s'ha dut a terme de manera sintètica i s'ha basat en la revisió de diverses publicacions en castellà i anglès. S'ha discutit que el paradigma socio-científic marxista és el que més ha influït en la producció de coneixement social, i que les teories desenvolupades s'han enfocat en la lògica interna de la acumulació del capital i permeten comprendre diferents elements d'ambdós fenòmens. S'espera que el recorregut teòric resultant serveixi com a guia per a futures investigacions.

[es] El artículo tiene el objetivo de presentar una sistematización de los aportes teóricos que explican los fenómenos del despojo y del acaparamiento de tierras, a partir del análisis comparativo de diversos textos en la materia. Como suele ocurrir en trabajos de este tipo, la exposición de las teorías se llevó a cabo de manera sintética y se basó en la revisión de distintas publicaciones en español e inglés. Se discutió que el paradigma socio-científico marxista es el que más ha influido en la producción de conocimiento social, y que las teorías desarrolladas se han enfocado en la lógica interna de la acumulación del capital y permiten comprender varios elementos de ambos fenómenos. Se espera que el recorrido teórico resultante sirva como guía para futuras investigaciones.
[ca] La primera mineria de la revolució industrial va estar caracteritzada per la utilització d'un volum elevat de mà d'obra i per fer bona part de les tasques de manera subterrània. Això feia que calgués comptar amb una part considerable de treballadors especialitzats en activitats relacionades amb el propi treball d'extracció i que estiguessin acostumats a treballar a les profunditats de la terra. La dependència d'aquesta mà d'obra i la necessitat del manteniment dels assentaments miners van fer que es desenvolupessin estratègies patronals que es van anar orientant cap al paternalisme industrial a la segona meitat del segle XIX i principis del XX.En aquest article s'analitza el cas de l'empresa Rio Tinto Co Ltd, que pot servir de model de les formes d'organització minera. Per això comptem amb una documentació empresarial excepcional i amb l'estudi dels registres locals.

[es] La primera minería de la revolución industrial estuvo caracterizada por la utilización de un volumen elevado de mano de obra y por realizar buena parte de las labores de manera subterránea. Esto hacía que fuera necesario contar con una parte considerable de trabajadores especializados en actividades relacionadas con el propio trabajo de extracción y que estuvieran acostumbrados a trabajar en las profundidades de la tierra. La dependencia de esta mano de obra y la necesidad del mantenimiento de los asentamientos mineros hicieron que se desarrollaran estrategias patronales que se fueron orientando hacia el paternalismo industrial en la segunda mitad del siglo XIX y principios del XX. En este artículo se analiza el caso de la empresa Rio Tinto Co Ltd, que puede servir de modelo de las formas de organización minera. Para ello, contamos con una documentación empresarial excepcional y con el estudio de los registros locales.
[ca] L'estudi se centra en una de les figures menys analitzades de La desheredada, Juan Bou; un personatge que sempre s'ha considerat secundari, l'únic propòsit del qual és el de ser el màxim representant de la classe obrera en aquesta novel·la de Pérez Galdós. Tot i això, realitzant una anàlisi detallada del personatge, dut a terme també mitjançant la comparació amb Isidora Rufete, la gran protagonista de la novel·la, es pretén posar en qüestió aquesta consideració. I és que, malgrat aparèixer de forma completa únicament a la Segona Part de La desheretada, no només s'aprecia una complexa psicologia i profunditat moral, sinó que es mostrarà com arriba a ser una baula fonamental a la segona secció d'obra, fins i tot sent el seu coprotagonista. De veritat Pérez Galdós acaba condemnant els dos personatges, tal com asseguren crítics com Sotelo Vázquez?

[es] El estudio se centra en una de las figuras menos analizadas de La desheredada, Juan Bou; un personaje que siempre se ha considerado secundario, cuyo único propósito es el de ser el máximo representante de la clase obrera en esta novela de Pérez Galdós. Sin embargo, realizando un análisis detallado del personaje, llevado a cabo también mediante la comparación con Isidora Rufete, la gran protagonista de la novela, se pretende poner en cuestión esta consideración. Y es que, a pesar de aparecer de forma completa únicamente en la Segunda Parte de La desheredada, no solo se aprecia en él una compleja psicología y profundidad moral, sino que se mostrará como llega a ser un eslabón fundamental en la segunda sección de la obra, siendo, incluso, su coprotagonista. ¿De verdad Pérez Galdós acaba condenando a los dos personajes, tal y como aseguran críticos como Sotelo Vázquez?
[ca] La Voz de la Bureba va ser un setmanari independent, defensor de l'agricultura i dels interessos de la comarca de la Bureba, que es va publicar a la ciutat de Briviesca (Burgos) entre abril de 1934 i juliol de 1936. En la redacció d'aquest diari escrivien amb regularitat dos mestres, un socialista i un altre falangista.Però qui eren aquests dos mestres que van coincidir durant uns quants anys a la ciutat de Briviesca? I quina responsabilitat va tenir un a la desaparició de l'altre?S'ha parlat molt dels mestres de la Segona República però poc d'aquells altres mestres que estaven contra ella. Aquest treball treu a la llum una història no explicada, també, posa cara a cara aquests dos models d'entendre l'educació i com també, hi va haver docents, com el nostre protagonista que va treballar per acabar amb el model pedagògic defensat pels "Mestres de la República".

[es] La voz de la Bureba fue un semanario independiente, defensor de la agricultura y de los intereses de la comarca de la Bureba, que se publicó en la ciudad de Briviesca (Burgos) entre abril de 1934 y julio de 1936. En la redacción de este periódico escribían con regularidad dos maestros, uno socialista y otro falangista. ¿Pero quiénes eran estos dos maestros que coincidieron durante unos pocos años en la ciudad de Briviesca? ¿Y qué responsabilidad tuvo uno en la desaparición del otro? Se ha hablado mucho de los maestros de la 2a República, pero poco de aquellos otros maestros que estaban contra ella. Este trabajo saca a la luz una historia no contada, también, pone cara a cara a esos dos modelos de entender la educación y como también, hubo docentes, como nuestro protagonista que trabajó para acabar con el modelo pedagógico defendido por los "Maestros de la República".
[ca] Les excavacions de les termes centrals de l'antiga ciutat romana d'Aquinum[1] han portat a la llum una sèrie de fragments de marbre identificats com a pertanyents a objectes decoratius i funcionals que formaven part del mobiliari escultòric d'aquesta important&nbsp;estructura. Fins ara els treballs arqueològics s'han concentrat en l'estudi sistemàtic dels murs, la identificació de l'ús dels ambients i la delimitació del complex, a més, ha interessat la recerca dels accessos a les termes. El complex termal, dividit entre àrea masculina i àrea femenina, representa un dels majors al territori italià i compta fins avui amb una àrea de més de 9000m2.[2] El treball realitzat sobre el mobiliari marmori[3] s'ha concentrat en la cerca, la identificació i l'estudi del mobiliari recuperat als estrats d'abandonament de les termes. D'aquest primer estudi l'objectiu principal és comprendre i completar, en la mesura que sigui possible, quina era la disposició aproximada del mobiliari estudiat i de quina manera els visitants han pogut interactuar amb aquests objectes. A partir d'aquesta primera anàlisi hem pogut identificar diferents banyeres o alvei, canelobres monumentals i una gran quantitat d'objectes de petit format. Cadascun d'aquests objectes es presenta en un primer catàleg que dóna protagonisme finalment a aquesta tipologia de troballes a les termes centrals d'Aquinum. Paraules clau: Aquinum, termes centrals, mobiliari marmori, escultura.

[es] Las excavaciones de las termas centrales de la antigua ciudad romana de Aquinum[1] han traído a la luz una serie de fragmentos de mármol identificados como pertenecientes a objetos decorativos y funcionales los cuales formaban parte del mobiliario escultórico de esta importante estructura. Hasta ahora los trabajos arqueológicos se han concentrado en el estudio sistemático de los muros, la identificación del uso de los ambientes y la delimitación del complejo, además ha interesado la búsqueda de los accesos a las termas. El complejo termal, dividido entre área masculina y área femenina, representa uno de los mayores en el territorio italiano y cuenta hasta hoy con un área de más de 9000m2.[2] El trabajo realizado sobre el mobiliario marmóreo[3] se ha concentrado en la búsqueda, la identificación y el estudio del mobiliario recuperado en los estratos de abandono de las termas. De este primer estudio el objetivo principal es el de comprender y completar, en la medida de lo posible, cuál era la disposición aproximada del mobiliario estudiado y de qué manera los visitantes han podido interactuar con estos objetos. A partir de este primer análisis hemos podido identificar diferentes bañeras o alvei, candelabros monumentales y una gran cantidad de objetos de pequeño formato. Cada uno de estos objetos se presenta en un primer catálogo que da protagonismo finalmente a esta tipología de hallazgos en las termas centrales de Aquinum. Palabras clave: Aquinum, termas centrales, mobiliario marmóreo, escultura. &nbsp; &nbsp; &nbsp;
[ca] INTRODUCCIÓ. Aquest article dona compte d'una recerca acció duta a terme en un taller de teatre social amb joventut migrada a Barcelona. Es presenta el col·lectiu en qüestió, així com la situació d'exclusió social en la qual es troben, i se situa el context de la intervenció, el problema de recerca i els objectius. MÈTODE. La recerca és de caràcter inductiu i la metodologia triada és una fusió de recerca avaluativa amb un enfocament participatiu i una recerca acció. El disseny de la recerca es presenta en tres fases: diagnòstic, acció i valoració. RESULTATS. S'expliquen les necessitats d'inclusió social del grup de joves, es proposa un disseny de taller de teatre social adaptat a aquesta realitat i es valora la pertinència de la mediació artística com a eina d'inclusió social. CONCLUSIONS. Es reflexiona sobre els límits i la possibilitat de la mediació artística; sobre les condicions necessàries per dur a terme un taller artístic en aquest context particular i es recopilen algunes claus metodològiques per orientar altres professionals amb interès per la tasca socioeducativa a través de l'art.

[es] INTRODUCCIÓN. Este artículo da cuenta de una investigación acción llevada a cabo en un taller de teatro social con juventud migrada en Barcelona. Se presenta al colectivo en cuestión, así como la situación de exclusión social en la que se encuentran; se sitúa el contexto de la intervención, el problema de investigación y los objetivos. MÉTODO. La investigación es de carácter inductivo y la metodología elegida es una fusión de investigación evaluativa con un enfoque participativo y una investigación acción. El diseño de la investigación se presenta en tres fases: diagnóstico, acción y valoración. RESULTADOS. Se da cuenta de las necesidades de inclusión social de la juventud, se propone un diseño de taller de teatro social adaptado a esta realidad y se valora la pertinencia de la mediación artística como herramienta de inclusión social. CONCLUSIONES. Se reflexiona sobre los límites y la posibilidad de la mediación artística, sobre las condiciones necesarias para llevar a cabo un taller artístico en este contexto particular y se recopilan algunas claves metodológicas para orientar a otros y otras profesionales interesadas en la labor socioeducativa a través del arte.