BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] La Societat d'Agricultura de l'Empordà, fundada el 1845, tenia l'objectiu de representar la veu dels propietaris davant la nova administració liberal, la qual, des del 1847, voldrà canalitzar-los a través de les juntes provincials d'agricultura. A través d'El Bien del País, del qual va ser director l'advocat Narcís Fages de Romà, es va mobilitzar els propietaris empordanesos perquè es posessin al davant de les seves explotacions i perquè s'associessin. I també per mostrar els greuges del sector agrari davant el govern liberal moderat. L'experiència empordanesa i més tard gironina acabà influint en la fundació de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre el 1851.

[en] The Empordà Agricultural Society, established in 1845, had the aim of representing proprietors before the new liberal administration, which, from 1847, attempted to control them through provincial agricultural associations. El Bien del País ("The Good of the Country"), directed by the lawyer Narcís Fages de Romà, encouraged the mobilization of Empordà proprietors to protect their exploitations and to associate, as well as to voice the grievances of the agrarian sector to the moderate liberal government. The case of Empordà, along with subsequent experiences in Girona, would eventually lead to the foundation of the Catalan Agricultural Institute of Sant Isidre in 1851.
[ca] L'estudi del recorregut de les dones espanyoles, descendents dels refugiats de 1939, expatriades en els anys cinquanta o que des de l'emigració econòmica es van polititzar i es van vincular a les organitzacions socialistes, franceses i mexicanes principalment, ens serveix per analitzar a un grup de joves militants de la segona generació, que van impulsar activitats i van aconseguir no passar inadvertides en un partit reticent a la promoció de la dona. Protagonistes fonamentals en els temps difícils de l'exili, quan la política la feien els homes, i en la posada en marxa del modern PSOE, al retornar a Espanya durant la dècada dels setanta.

[en] The study of the journey of Spanish women, descendants of the refugees of 1939, expatriates in the 1950s or who, since economic emigration, became politicized and linked to socialist organizations, mainly French and Mexican, helps us to analyze a group of young militants of the second generation, who promoted activities and managed not to go unnoticed in a party reluctant to promote women. Fundamental protagonists in the difficult times of exile, when politics was made by men, and in the implementation of the modern PSOE, on his return to Spain in the 1970s.
[ca] En aquest article es fa referència a la història del pràcticum de Pedagogia de la UB, visualitzada pels interessos i inquietuds manifestades a les publicacions del Grup d'innovació PRAXIS . A partir d'aquí es fan algunes reflexions sobre el procés i la caracterització de la institucionalització del model de pràctiques de Pedagogia de la UB. En un segon apartat es presenten i analitzen els objectius i les accions empreses des de la presentació i l'aprovació del Projecte d'Innovació Docent (2019) "El Pràcticum com a eix vertebrador del grau de Pedagogia: vers la internacionalització de les Pràctiques Externes." Es destaquen les 4 àrees de treball prioritàries: la Inclusió, la Integració, la Innovació i la Internacionalització. Donades les transformacions socials ocorregudes en els últims anys: 4.ª Revolució industrial, capitalisme tècnic informàtic financer, transformació del mercat laboral, heterogeneïtat cultural, rol de la universitat a les societats, incorporació i atenció de nous col·lectius a les universitats, les 4-I es constitueixen en la perspectiva que la Coordinació del Pràcticum assumeix com a prioritàries. Finalment es fa menció al Projecte d' Investigació REDICE 2022 del grup d'investigació PRAXIS on es posa de manifest l'interès del grup de realitzar treballs d' investigació metòdics i sistemàtics relatius a la inclusió i integració.

[en] This article refers to the history of the Pedagogy practicum at the UB, visualized by the interests and concerns expressed in the publications of the PRAXIS Innovation Group. Some reflections are made on the process and characterization of the institutionalization of the UB Pedagogy practices model. In a second section, the objectives and actions undertaken since the presentation and approval of the Teaching Innovation Project (2019) are presented and analyzed. The 4 priority work areas stand out: Inclusion, Integration, Innovation and Internationalization. Given the social transformations that have occurred in recent years: the 4th Industrial Revolution, technical financial information capitalism, transformation of the labor market, cultural heterogeneity, role of the university in societies, incorporation and care of new groups in universities, the 4-I constitute in the perspective that the Practicum Coordination assumes as priorities. Finally, REDICE 2022 Research Project of the PRAXIS research group is mentioned. It emphasizes the interest of the group in carrying out methodical and systematic research work related to the inclusion and integration.
[ca] En el text s'analitza la diferència conceptual entre estètica i art amb l'objectiu de reflexionar sobre les formalitzacions o variacions estilístiques de l'experiència quotidiana respecte al conflicte armat a Colòmbia i les propostes estatals de reconciliació. El ritual i la massacre, sovint comparats a la literatura científica sobre la violència, constitueixen dues expressions estereotipades i altament codificades que determinen la forma en què les comunitats construeixen i recreen els seus mons físics i simbòlics. Enteses com a modalitats estètiques del que succeeix, aquestes experiències tenen efectes pràctics radicalment diferents: d'una banda, integrar; de l'altra, descompondre. Ara que es reflexiona sobre el postconflicte a Colòmbia, després del procés de desarmament i reinserció dels combatents paramilitars que s'ha dut a terme en els darrers anys i l'actual procés de pau que té lloc a l'Havana amb la guerrilla de les FARC, cal interrogar-nos sobre les funcions reparadores de les narratives artístiques del perdó i la reconciliació com a part de la reintegració de víctimes i botxins en l'escenari futur de la convivència nacional.

[en] The text analyzes the conceptual difference between Aesthetics and Art in a way that makes possible the reflection on the formalization or the stylistic variations of quotidian experience. Rituals and massacres, two phenomena constantly compared in scientific literature about violence, put together two stereotyped and highly codified expressions that determine how the communities construct and recreate their physical and symbolic worlds. When these experiences are understood as aesthetical modalities of human endeavor, they have practical and radically different effects: on the one hand, they integrate; on the other, they divide; this makes necessary an examination on the repairing functions of the narratives belonging to forgiveness and reconciliation, when it comes to revitalize those communities which have suffered because of armed violence.
[ca] L'article tracta de la política de criminalització duta a terme contra les comunitats maputxes que s'han mobilitzat aquestes darreres dècades per reivindicacions polítiques i territorials. Se sustenta en diferents casos d'estudi, a més de la pròpia experiència dels autors en matèria de defensa penal i de litigació estratègica en el context de la reivindicació maputxe. Un primer apartat explica com la criminalització ha esdevingut una veritable política pública, per passar després a analitzar dos casos, el cas Huracà i l'assassinat de Camilo Catrillanca, que mostren como les mateixes comunitats, amb el suport d'advocats públics i independents, han utilitzat el dret en contra del propi Estat xilè. Per últim, es presenten el efectes d'aquesta criminalització, en particular, sobre les nenes, els nens, els adolescents i els joves de comunitats maputxes en resistència. Els diferents casos analitzats donen compte d'una política sistèmica i generalitzada de criminalització envers el moviment maputxe, la qual cosa permet concloure que crims i muntatges formen part de les polítiques actuals de l'Estat xilè per respondre, no només a reivindicacions legítimes relatives a drets indígenes reconeguts internacionalment, sinó també a altres reivindicacions relacionades de democratització del país i del seu sistema judicial.

[en] This article is about the criminalization of the Mapuche communities that have become mobilized in the last decades around political and territorial demands. It is based on several case-studies, as well as on the authors' own experience in the areas of criminal defence and strategic litigation in the context of the Mapuche demands. In its first section, we explain how criminalization has actually become public policy. Next, we go on to analyse two key cases—the Hurricane case and the murder of Camilo Catrillanca—that show how the Mapuche communities, with the support of public, independent lawyers, have used the law against the Chilean government itself. Finally, the article presents the effects of such criminalization, especially on the children, adolescents and youth of the resisting Mapuche communities. The several cases which are analysed corroborate the systemic and generalized policy of criminalization of the Mapuche movement, which leads us to conclude that both crime and setup are part of the present policies of the Chilean state in response not only to legitimate demands concerning the internationally acknowledged rights of indigenous peoples, but also to other related demands regarding the democratization of the country and its judicial system.
[ca] Aquest estudi va provar quins factors latents existeixen que podrien afectar significativament l'avaluació d'acompliment basada en els ciutadans de l'Oficina de Serveis de Renovació de Veïnats (NRSO), que és una política que facilita la renovació urbana. Dos-cents residents d'àrees urbanes deteriorades (UDA) en els veïnats de Fallah i Yaftabad van ser entrevistatsmitjançant qüestionaris. Per analitzar els resultats dels qüestionaris, primer es va emprar una Anàlisi Factorial Explorador (EFA) per identificar els factors subjacents per a l'avaluació de la política esmentada i, posteriorment, la Regressió Logística Ordinal (OLR) per modelar els factors relacionats amb l'avaluació de l' acompliment.Els residents que estaven més familiaritzats amb els plans i polítiques van avaluar l'acompliment de l'oficina de renovació de manera més positiva. A més, si les NRSO volen ser avaluades com més efectives en la seva intervenció, necessiten potenciar el factor socioeconòmic dela seva comunitat interactiva. El model OLR va mostrar que el sentit de lloc és un altre factor subjacent significatiu en aquest sentit. No obstant això, la durada de la residència malgrat convergir com a factor en l'EFA no va mostrar cap impacte significatiu segons el model OLR.

[en] This study tested which latent factors exist that could significantly impact the citizens-based performance assessment of the Neighborhood Renovation Service Office (NRSO) which is a renovation facilitating policy. Two hundred residents of Urban Deteriorated Areas (UDAs) inFallah &amp; Yaftabad neighborhoods, were interviewed by questionnaires. To analyze the outcomes of the questionnaires, first, an Exploratory Factor Analysis (EFA) for identifying underlying factors for assessment of the mentioned policy and subsequently Ordinal Logistic Regression(OLR) for modeling the factors concerning performance assessment were employed.The residents who had more familiarity with the plans and policies evaluated the renovation office performance more positively. Also if NRSOs want to be assessed as more effective in their intervention they need to empower their interacting community's socioeconomic factor.The OLR model showed that the sense of place is another significant underlying factor in this regard. However, residency duration despite converging as a factor in EFA did not show any significant impact based on the OLR model.
[ca] En aquest treball, plantejaré el tema dels paradigmes modern i postmodern de la raó i subjecte, i el seu sorgiment en el segle XX, en el marc de la política contemporània. Hi ha filòsofs, com Descartes i Kant, que porten a la filosofia el model científic de racionalitat amb l'objectiu d'adaptar-lo als problemes metafísics. Hi ha, però, filòsofs, com Hegel, que busquen conservar la naturalesa de la racionalitat filosòfica, que la conceben per la racionalitat dialèctica, i renovar la dialèctica mateixa. El subjecte, que pensa des d'aquestes perspectives filosòfiques, seria un subjecte transcendental (kantià), respectivament, un subjecte dialèctic (hegelianà), que es corresponen als dos paradigmes moderns de la raó: la raó geomètrica i la raó dialèctica. Amb Nietzsche i Heidegger, entra a l'escena filosòfica la raó hermenèutica i el seu sentit serà d'anti-paradigma de la raó moderna, que buscarà destacar un nou subjecte humà per als nous reptes de la vida del segle XX. Vattimo ens proposa el paradigma de la raó hermenèutica del "subjecte feble", en portar a les últimes conseqüències el "subjecte oblidat" de Nietzsche-Heidegger. Al llarg de la història cultural d'Europa, el subjecte humà s'ha projectat de diferents maneres, pel temps i per l'espai, de manera que tindríem paradigmes temporals del subjecte i paradigmes espacials del subjecte. Actualment, en l'"espai polític" el subjecte humà actua pel seu model de subjectivació i reconeixement de la realitat política.

[en] In this article, I shall consider the theme of the modern and postmodern paradigm of reason and subject, and its emergence in the XXth century, within the framework of the contemporary politics. There are philosophers, like Descartes and Kant, that bring to philosophy the scientific model of the rationality with the aim to adapt it to the metaphysical problems. There are, however, philosophers, like Hegel, that try to preserve the nature of the philosophical rationality, that conceive through the dialectical rationality, and to renovate the dialectics itself. The subject, that thinks from those philosophical perspectives, is a transcendental one (Kantian), respectively, a dialectical one (Hegelian), that square with the two modern paradigms of the reason: the geometric reason and the dialectical reason. With Nietzsche and Heidegger, the hermeneutical reason goes into the philosophical scene and its sense will be the anti-paradigm of the modern reason, that will aim to emphasize a new human subject for the new challenges of the XXth century life. Vattimo proposes us the paradigm of the hermeneutical reason of the "weak subject", carrying it to its logical conclusion the Nietzsche-Heidegger's "forgot subject". Along the cultural history of Europe, the human subject has projected himself in different ways, by the time or by the space, so we should have temporal paradigms of the subject and spatial paradigms of the subject. Nowadays, in the political space, the human subject acts through his model of subjectivizing and recognition of political reality.
[ca] El cant és la utilització de la veu com un instrument musical. La caracterització de la veu lírica cantada és moltes vegades ambigua i abstracta, però hi ha un consens general en el fet que som capaços de diferenciar una veu lírica d'altres veus cantades. Un dels paràmetres acústics diferencials de les veus líriques és l'anomenat "formant del cant". Diversos investigadors han dut a terme estudis per tal de corroborar o no la presència del formant del cant en les veus líriques. Aquest article ofereix una revisió de conjunt.

[en] Singing is the use of the voice as a musical instrument. The characterization of lyrical singing voice is often ambiguous and abstract, but there is a general consensus on the fact that can differentiate a lyrical voice from other singing voices. One of the acoustic parameters of the lyrical voices is called "singing formant". Researchers have conducted studies to corroborate or not the presence of singing formant in the lyrical voices. This article provides a general review.
[ca] Gràcies a la bibliofília de l'artista Alexandre de Riquer, la Biblioteca Joaquim Folch i Torres del Museu Nacional d'Art de Catalunya conserva un interessant fons bibliogràfic patrimonial. Es tracta de la seva col·lecció d'enquadernacions artístiques, d'un exemplar incunable del Breviarium cartusianum i de part de la seva biblioteca privada. Tots aquests fons van ser adquirits per la Junta de Museus en anys diferents.

[en] Due to the artist Alexandre de Riquer's bibliophilia, the Library Joaquim Folch i Torres of the Museu Nacional d'Art de Catalunya preserves an interesting collection of bibliographic heritage. This is the artist's own collection of artistic bookbindings, an incunabulum copy of the Breviarium cartusianum, as well as a part of its own library. The Junta de Museus acquired all of these bibliographic collections in different years.
[ca] En els últims anys les investigacions i publicacions referides als Territoris Nacionals a l'Argentina van ser delimitant un objecte d'estudi que adquireix entitat pròpia. En aquest registre, el present article apunta a establir un estat de la qüestió a través d'un balanç actualitzat de la producció realitzada, planteja un itinerari conceptual i empíric dels debats i formula alguns desafiaments teòrics metodològics necessaris per avançar en l'explicació i conceptualització de la problemàtica.

[en] In recent years, research and publications on the National Territories of Argentina have been defining an object of study acquiring its own identity. This article aims to establish the state of the question, through an up-to-date summary of historiographical developments, proposing a conceptual and empirical itinerary through the discourse and some theoretical and methodological challenges, considered neccesary to advance the explanation and conceptualization of the issue.
[ca] Actualment, els professors d'Educació Física (EF) tenen una formació insuficient en relació a l'expressió corporal (EC). Això els crea inseguretats davant de metodologies més creatives i obertes. Per això és poc comú veure a les aules propostes que permetin el desenvolupament de l'autoconeixement dels estudiants mitjançant l'EC, cosa que reafirma la necessitat de fer visibles pràctiques que permetin als mestres buscar altres maneres i llenguatges per a realitzar-les. Conscients d'això, en aquest article apostem per analitzar una sessió d'EC amb dotze estudiants del Màster de Professor/a d'Educació Secundària de la Florida Universitaria (Catarroja, València). La sessió parteix de l'art contemporani per treballar els tipus de límits corporals que segons Abrahamsson i Simpson (2011) existeixen gràcies a la interacció que el nostre cos estableix amb el món. Per analitzar la sessió, s'utilitza una anàlisi qualitativa de les reflexions que fan els estudiants en els relats autobiogràfics que elaboren en la matèria Aprenentatge i Ensenyament de l'EF. Podem concloure la manera com el treball dels límits corporals a partir de l'art s'ha de seguir explorant des de l'EC, ja que ens permet noves formes de moviment que afavoreixen l'autoconeixement del nostre cos.

[en] Currently, Physical Education (PE) teachers have insufficient training in relation to body language (BL), which creates insecurities against more open and creative methodologies. Consequently, it is unusual to see in the classroom proposals that allow the development of self-knowledge of students through BL, which reaffirms the need to make visible practices that allow teachers to find other ways and languages to implement it. Being aware of this, in the present article we aim to analyze a session of BL with twelve students of the Masters in Secondary Education Teaching of Florida Universitaria (Catarroja, Valencia). The session starts with contemporary art to work on the types of body limits that according to Abrahamsson and Simpson (2011) exist thanks to the interaction that our body establishes with the world. In order to analyze the session, we use a qualitative analysis of the reflections that the students make in the autobiographical accounts that they elaborate in the subject Learning and Teaching of PE. We can conclude how the work of corporal limits through art must continue to be explored within the BL framework, since it allows us new forms of movement that favor the self-knowledge of our body.
[ca] Aquest article aborda la funció docent en les pràctiques externes del Grau d'Educació Social de la Universitat de Barcelona a partir de la percepció de cadascun dels agents implicats. Ens referim als tutors-centre, tutors-universitat i estudiants. Les pràctiques externes s'emmarquen en un model participatiu, reflexiu i dialògic, caracteritzat pel protagonisme de l'estudiant en el seu procés de formació. En aquest sentit, el treball s'inscriu en el marc d'una recerca que té per objecte analitzar la funció docent, amb el propòsit de millorar les condicions de l'aprenentatge i oferir un model formatiu de qualitat. Utilitzant la metodologia qualitatiu-comprensiva, hem identificat els elements que ens permeten formular algunes orientacions per millorar tant la funció docent, com per optimitzar el model de pràctiques. Aquest estudi ens permet concloure que aquest model vindria caracteritzat, principalment, per la coresponsabilitat i la reflexió "sobre", "en" i "per a" l'acció formativa.

[en] The article addresses the teaching function in the compulsory placement of the Bachelor's Degree in Social Education at the Faculty of Education of the University of Barcelona. The analysis is based on the perceptions of all those involved in this experience: students, the institutional tutor, and the academic tutor. This article forms part of research to examine the teaching function, in order to improve learning conditions and provide students with a quality educational model. Using a qualitative, understanding method, we identify aspects that can be used to formulate guidelines for improving the teaching function and the placement model. The study concludes that the foundations of the placement model should be co-responsibility and a consideration of what the educational activity is about, how it will be undertaken and the purpose it serves.
[ca] El present article parteix de la creença que una guerra, i molt especialment una guerra civil, és un esdeveniment que cala profundament en la consciència de la societat que la sofreix, configurant-la d'alguna manera, i afectant el seu esdevenir. Des d'aquest punt de partida es planteja la comparació de la poesia de postguerra entre dos països de llengües i cultures tan distants entre si com són Corea del Sud i Espanya, però que no obstant això tenen tristament en comú el fet d'haver patit en carn pròpia una cruel guerra civil durant el segle XX, ambdues de tres anys de durada i també emmarcades a la seva manera en el context global de la Segona Guerra Mundial.

[en] This article starts from the belief that a war, even more in the case of a civil war, is an event that leaves a profound mark on the consciousness of the society which endures it, configuring and having an effect on its development. From this starting point, the article establishes a comparison between post-war poetry in Korea and Spain. These two countries, regardless of their very distant languages and culture, sadly share the fact of having suffered, first-hand, a cruel civil war during the twentieth century. Both wars lasted three years and were, in their own way, framed by the global context of the Second World War.