[ca] El nombre de pol·linitzadors s'ha reduït alarmantment en les últimes dècades a nivell mundial en els agroecosistemes, degut en part a la mala gestió del territori i a les males pràctiques agrícoles per part de l'home com la de l'ús intensiu de pesticides o el monocultiu. També l'increment de la superfície dedicada a l'agricultura ha pogut influir degut a que només queden petits pedaços de flora silvestre (marges) on es pot conservar un important nivell de biodiversitat. Per poder afavorir l'aparició d'insectes en aquests camps, s'ha treballat amb la hipòtesis de que la implantació de bandes florals te rellevància a l'hora d'atraure insectes pol·linitzadors de diferents ordres taxonòmics. Per tal de corroborar la hipòtesis, s'han decidit implantar, en microparcel·les monoflorals de 2,5 x 2,5 m, cinc espècies diferents (S. oleraceus, P. rhoeas, D. carota, M. sylvestris, C. arvensis) seleccionades en un estudi anterior. També es va implantar una combinació de les 5 espècies en percentatges equitatius en una altre microparcel·la. S'han realitzat mostratges visuals i amb trampes tipus "pan trap" (plats de color groc, blau i blanc amb aigua) per veure la capacitat d'atracció de dites espècies sobre els insectes pol·linitzadors. Per realitzar les valoracions funcionals d'espècies arvenses per a insectes s'ha de realitzar una combinació dels mostratges visuals i dels mostratges amb trampes ja que l'insecte pot no ser atret per l'espècie floral en sí, sinó pels colors de les trampes. Amb els insectes recollits a les trampes s'ha realitzat una classificació per famílies, on també s'ha avaluat la seva funcionalitat sobre els cultius (pol·linitzadors, fauna útil, neutres i plaga). D'aquesta manera podríem tenir una idea de l'espècie que seria més adient a l'hora de promoure la creació d'una banda floral. Depenent de l'espècie floral implantada, s'han vist diferències significatives a l'hora de l'atracció dels diversos grups morfològics d'insectes presents en els marges i s'ha observat que gran part de les famílies d'insectes no tenen una preferència floral única. P. rhoeas i D. carota són les espècies que millor capacitat d'atracció per a insectes pol·linitzadors com ara bé abelles i sírfids. En canvi, M. sylvestris i S. oleraceus són les espècies que menys capacitat d'atracció posseeixen. S'ha vist que hi ha una gran variabilitat en l'activitat dels insectes capturats en les trampes sobre els cultius, siguin o no, beneficiosos.

[es] El número de polinizadores se ha reducido alarmantemente en las últimas décadas a nivel mundial en los agro ecosistemas, debido en parte a la mala gestión del territorio y a las malas prácticas agrícolas por parte del hombre como la del uso intensivo de pesticidas o el monocultivo. También el incremento de la superficie dedicada a la agricultura ha podido influir debido a que sólo quedan pequeños parches de flora silvestre (márgenes) donde se puede conservar un importante nivel de biodiversidad. Para poder favorecer la aparición de insectos en estos campos, se ha trabajado con la hipótesis de que la implantación de bandas florales te relevancia a la hora de atraer insectos polinizadores de diferentes órdenes taxonómicos. Para corroborar la hipótesis, se han decidido implantar, en micro parcelas mono florales de 2,5 x 2,5 m, cinco especies diferentes (S. oleraceus, P. rhoeas, D. carota, M. sylvestris, C. arvensis) seleccionadas de un estudio anterior. También se implantó una combinación de las 5 especies en porcentajes equitativos en otra micro parcela. Se han realizado muestreos visuales y con trampas tipos "pan trap (platos de color amarillo, moratón y blanco con agua) para #ver la capacidad de atracción de dichas especies sobre los insectos polinizadores. Para realizar las valoraciones funcionales de especies arvenses para insectos se tiene que realizar una combinación de los muestreos visuales y de los muestreos con trampas puesto que el insecto puede no ser atraído por la especie floral en sí, sino por los colores de las trampas. Con los insectos recogidos a las trampas se ha realizado una clasificación por familias, donde también se ha evaluado su funcionalidad sobre los cultivos (polinizadores, fauna útil, neutras y plazca). De este modo podríamos tener una idea de la especie que sería más adecuada a la hora de promover la creación por un lado floral. Dependiendo de la especie floral implantada, se han visto diferencias significativas a la hora de la atracción de los varios grupos morfológicos de insectos presentes en los márgenes y se ha observado que gran parte de las familias de insectos no tienen una preferencia floral única. P. rhoeas y D. carota son las especies que mejor capacidad de atracción tienen para insectos polinizadores como abejas y sírfidos. En cambio, M. sylvestris y S. oleraceus son las especies que menos capacidad de atracción poseen. Se ha visto que hay una gran variabilidad en la funcionalidad de los insectos capturados en las trampas, sean o no, beneficiosos.