[ca] En els últims anys, l'ús generalitzat de la troponina en els serveis d'urgències, ha permès la seva detecció en pacients amb diagnòstics clínics diferents a la síndrome coronària aguda (SCA). L'objectiu d'aquesta tesi va ser establir el valor pronòstic d'una troponina I (cTnI) elevada en el seguiment dels pacients atesos en un servei d'urgències i que no són diagnosticats de SCA, estudiant també, el seu valor pronòstic en els pacients donats d'alta directament des d´urgències. També ens plantegem identificar aquells pacients amb diagnòstic d'infart de miocardi (IM) tipus 2 i injúria miocàrdica no isquèmica i comparar la seva mortalitat i esdeveniments cardiovasculars adversos en el seguiment. Per respondre a aquests objectius es va realitzar un estudi de cohorts observacional i retrospectiu en el qual es van incloure pacients atesos al servei d'urgències de l'Hospital Universitari Joan XXIII als que es va sol·licitar almenys una determinació de cTnI. Es van identificar les variables demogràfiques, clíniques i analítiques de l'episodi agut, així com les troballes electrocardiogràfiques i les principals exploracions cardiològiques realitzades. Hem observat que els pacients amb troponina I elevada no diagnosticats de SCA van tenir pitjor supervivència que els pacients amb SCA i els pacients amb cTnI negativa. A més, la cTnI constitueix un marcador independent associat a mortalitat en el seguiment dels pacients que són donats d'alta directament des d´urgències. Finalment, una alta proporció de pacients atesos en urgències amb cTnI positiva compleixen criteris diagnòstics d'IM tipus 2. Els pacients amb diagnòstic d'IM tipus 2 i injúria miocàrdica no isquèmica es caracteritzen per tenir un perfil clínic similar, una elevada taxa de mortalitat i menor proporció de reingrés per SCA en comparació als pacients amb diagnòstic d'IM tipus 1.

[es] En los últimos años, el uso generalizado de la troponina en los servicios de urgencias (SU), ha permitido su detección en pacientes con diagnósticos clínicos diferentes al síndrome coronario agudo (SCA). El objetivo de esta tesis fue establecer el valor pronóstico de una troponina I (cTnI) elevada en el seguimiento de los pacientes atendidos en un SU y que no son diagnosticados de SCA, estudiando a su vez, su valor pronóstico en los pacientes dados de alta directamente desde urgencias. También nos planteamos identificar a aquellos pacientes con diagnóstico de infarto de miocardio (IM) tipo 2 e injuria miocárdica no isquémica y comparar su mortalidad y eventos cardiovasculares adversos en el seguimiento. Para responder a estos objetivos se realizó un estudio de cohortes observacional y retrospectivo en el que se incluyeron pacientes atendidos en el SU del Hospital Universitario Joan XXIII a quienes se solicitó al menos una determinación de cTnI. Se identificaron las variables demográficas, clínicas y analíticas del episodio agudo, así como los hallazgos electrocardiográficos y las principales exploraciones cardiológicas realizadas. Hemos observado que los pacientes con troponina I elevada no diagnosticados de SCA tuvieron peor supervivencia que los pacientes con SCA y los pacientes con cTnI negativa. Además, la cTnI constituye un marcador independiente asociado a mortalidad en el seguimiento de los pacientes que son dados de alta directamente desde urgencias. Finalmente, una alta proporción de pacientes atendidos en los SU con cTnI positiva cumplen criterios diagnósticos de IM tipo 2. Los pacientes con diagnostico de IM tipo 2 e injuria miocárdica no isquémica se caracterizan por tener un perfil clínico similar, una elevada tasa de mortalidad y menor proporción de reingreso por SCA en comparación a los pacientes con diagnóstico de IM tipo 1.