BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Aquest treball vol examinar el tema "identitat nacional i literatura" a partir de la manera com un col·lectiu -família o nació- es constitueix per un nombre de "relacions de poder". Al seu torn, aquestes "relacions de poder" són produïdes, o creades, pel propi col·lectiu i es podria considerar que representen les fronteres del grup en un moment determinat. Quan aquestes consideracions es traslladen a una obra de ficció, es veu clarament que les relacions en qüestió són de naturalesa discursiva. El discurs és poder i, com a tal, disciplina tant pel col·lectiu com per cada individu del grup. Com a exemple d'aquesta mena de discurs, l'anàlisi se centra en la novel·la O meu nome é Legião, de l'autor portuguès António Lobo Antunes.

[eu] Artikulu honen helburua "identitate nazionala eta literatura" gaia aztertzea da, kolektiboa (familia edo nazioa) "botere erlazio" batzuen arabera osatuta dagoela abiapuntutzat hartuz. "Botere erlazio" hauek, ondoz ondo, kolektiboak berak eragin edo sortu egiten ditu eta taldearen mugak adierazten dituela esan dezakegu, unea edozein izanda ere. Azterketa hauek fikziozko lan batera eramaten direnean, argiago ikus dezakegu erlazio hauek izaera diskurtsiboa dutela. Diskurtsoa boterea da eta, horrela izanik, diziplinazkoa da kolektiborako zein taldeko gizabanako bakoitzarentzat. Azterketa António Lobo Antunes idazle portugaldarraren O meu nome é Legião eleberrian oinarritzen da, liburua diskurtso-mota honen eredutzat hartuz.
[ca] El nostre estudi tracta d'analitzar el concepte de memòria i oblit en la producció poètica d'Antonio Gamoneda a través d'obres com Descripción de la mentira, Lápidas, Libro del frío o Arden las pérdidas, en relació al període històric en què va viure l'autor.

[eu] Gure ikerketaren bitartez, memoria eta ahanztura kontzeptuek Antonio Gamonedaren poesian duten pisua aztertuko dugu. Horretarako, Descripción de la mentira, Lápidas, Libro del frío eta Arden las pérdidas bezalako lanetan oinarrituko gara eta autorearen garai historikoari erreparatuko diogu.
[ca] El present article pretén analitzar el muntatge i els dispositius narratius d'El astillero de Juan Carlos Onetti. Per això, s'estudia al punt 1 les diferents situacions narratives que participen en la creació de dos mons antagònics, la realitat i el món ilusori d'El astillero, descrit sempre en un temps incert. Al punt 2 s'analitza com s'estableix l'encreuament de narracions, creant així la discontinuitat narrativa posada al servei de la duplicitat dels personatges. Al punt 3 es veu com a través de les diferents veus narratives, el narrador crea un relat marcat per l'ambigüitat i la incertesa. Aquesta incertesa no és més que el reflex de la existència, perquè darerre de la farsa el que roman és el parany d'existir.

[eu] Artikulu honetan aztertzen da Juan Carlos Onettiren El astilleroko muntaia eta trikimailu narratiboak. Horretarako lehen puntuan bi mundu kontrajarriak, errealitatea eta El astilleroko alegiazko mundua, sortzeko parte hartzen duten egoera narratibo desberdinak ikertzen dira, beti denbora zehaztugabean deskribatuta. 2. puntuan narrazioen gurutzaketa nola ezartzen den aztertzen da, honela pertsonaien bikoiztasunaren zerbitzuan jartzen den disjarraitasun narratiboa sortuz. 3. puntuan ahots narratibo desberdinen bidez narratzaileak nola sortzen duen anbiguotasunez eta ziurtasun ezaz markaturiko kontakizuna ikus daiteke. Zehaztasun falta hau existentziaren isla baino ez da, fartsaren atzean irauten duena existentziaren iruzurra da eta.
[ca] Aquest article s'interroga sobre l'estatus amb el qual s'han d'interpretar les propostes "plagiaristes", i sobre la possible existència d'una unitat programàtica sota l'apel·lació de Plagiarisme. És per això que realitza un inventari dels models històrics de les poètiques d'apropiació, investiga els possibles actes fundacionals, i compara les tendències agrupades sota l'etiqueta de "Plagiarisme" amb els trets més representatius de les poètiques modernes.

[eu] Artikulu honetan proposamen "plagiaristak" zein estatusen arabera interpretatu behar diren galdekatzen da, Plagiarismo izenaren baitan unitate programatikorik ba ote dagoen aztertuz. Horretarako, jabetze poetiken modelo historikoen inbentario bat burutzen da, egintza fundazional posibleak ikertzen dira eta "plagiarismo" etiketapean biltzen diren joerak poetika postmodernoen ezaugarri garrantzitsuenekin konparatzen dira.
[ca] Aquest article analitza l'impacte de la simulació, la hiperrealitat i el consumisme en la novel·la de Don DeLillo White Noise. Tracta de com la novel·la retrata la tecnologia i els mitjans de comunicació com un imperi de signes i codis que esborren o fan implosionar el significat. La televisió, els reportatges de la ràdio i les tafaneries i els dispositius d'imatge mèdica s'entrellacen amb molts aspectes de la vida de les persones a la cultura capitalista recent. És més, l'article esclarirà la qüestió de la hiperrealitat generada mitjançant simulacions. Veurem com aquest nou tipus de realitat esdevé més real que la pròpia realitat. Després, es tractarà la influència del supermercat i l'emergència de la cultura de consum. Veurem com la producció i el consum han assolit un significat nou i diferent en aquesta nova societat "superficial" i com reformula la comprensió i la interacció de la gent amb la realitat.

[eu] Artikulu honek simulazioak, hipererrealitateak eta kontsumismoak Don DeLilloren White Noise eleberrian izan duten eragina aztertzen du. Egileak esanahia ezabatu edo deuseztatzen dituen inperiotzat ditu teknologia eta komunikabideak. Telebista eta irratiko berri eta zurrumurruek eta irudi medikoak sortzeko tresnek jendearen bizimoduarekin nahastu dira azkenaldiko kultura kapitalista honetan. Are gehiago, lan honek simulazioen bidez sortutako hipererrealitateari buruzko alderdi batzuk argituko ditu. Ikusiko dugun bezala, errealitate mota hau errealitatea bera baino errealagoa bihurtu da. Gero, supermerkatuen eragina eta kontsumo-kulturaren hedapena aztertuko ditugu. Ekoizpen eta kontsumoak esanahi berria hartu dute "azaleko" gizarte honetan, eta jendeak gauzak ulertzeko dituen moduan eta errealitatean eragina dutela ikusiko dugu.
[ca] L'objectiu d'aquesta fitxa tècnica és la difusió de la metodologia Anàlisi de Cicle de Vida, ACV, com a mètode per avaluar ambientalment l'agricultura ecològica, detectar els punts febles i aportar alternatives. Els estudis d'ACV utilitzen la metodologia proposada per les normatives ISO (ISO-14040, 2006; ISO-14044, 2006). Els estudis previs que l'han aplicat avalen la metodologia, mostrant que l'eina ACV reuneix les característiques d'objectivitat i transparència per a l'estudi de l'impacte ambiental de la producció agrària ecològica. Existeixen, però, aspectes metodològics poc desenvolupats que requeriran de futura recerca i que resumim en aquesta fitxa. Aspectes principalment relacionats amb la necessitat de bases de dades locals per una correcta realització dels inventaris i consens en les metodologies per anàlisis d'impactes relacionats principalment amb l'ús del sòl, biodiversitat i toxicitat.

[fr] Le but de cette fiche technique consiste dans un premier temps en la diffusion de la méthodologie utilisée pour l'Analyse de Cycle de Vie (ACV) comme outil d'évaluation de l'impact environnemental de l'agriculture respectueuse de l'environnement dont l'agriculture biologique, puis dans un second temps dans la détection des points faibles et finalement la proposition d'alternatives durables. Les études ACV utilisent la méthodologie proposée par les normes ISO (ISO 14040, 2006, ISO 14044, 2006). Des travaux antérieurs ont démontré que la méthodologie de l'ACV possède les caractéristiques d'objectivité et de transparence essentielles à l'étude de l'impact environnemental des systèmes de production biologique. Ce document résume également les aspects qui nécessitent des recherches futures. Principalement les aspects liés à la nécessité de bases de données locales pour une réalisation adéquate de l'inventaire, c'est-à-dire de tous les flux impliqués dans le système à l'étude, ainsi que le consensus sur les méthodologies d'analyse des impacts liés principalement à l'utilisation du territoire, la biodiversité et la toxicité.
[ca] La presencia de fruits compléts de Nipadites burtini s.a. juntament amb fiagrnents abundants corresponents a frondes d'Acrostichum lanzeanum, en molt bon estat de conservació, ens informen sobre la presencia de paieornanglars durant l'Eocè, a la Depressió Central Catalana. La natura i ecologia d'aquestes dues especies s'analitzen com a definidores del paieobiotop, així com les seves afinitats amb els mahglars actuals.

[fr] L'appantion de fruits complets de Nipadites burtini s.a. unie 2 la présence de frondes d'Acrostichum lanzeanum nous informent sur l'existence d'un mangrove pendant 1'Eocene dans la Depresión Central Catalana. La nature et écologie de ces deux especes sont analysées comme définitoires du paléobiotope, ainsi comme ses affinités avec les mangroves actuels
[ca] L'article presenta el funcionament del procés de publicació científica i facilita informació significativa per als investigadors de l'àmbit socioeducatiu de cara a publicar en revistes de prestigi. Amb aquest objectiu, l'estudi aprofundeix en el procés de publicació en revistes internacionals i facilita un primer pas del procés identificant un conjunt de revistes socioeducatives que comparteixen una perspectiva interdisciplinar. El treball es fonamenta en allò que expressen investigadors experimentats des del rol d'autors, avaluadors i editors, a partir de la revisió d'articles científics, editorials de revistes i manuals d'associacions educatives de recerca. L'article identifica tres moments clau en el procés com són la selecció de la revista, la construcció de l'article o les actituds post elaboració. Tot i que la publicació d'un article en una revista científica és un procés difícil d'acotar, a causa de la seva considerable càrrega subjectiva, l'article descriu alguns dels passos per tal d'augmentar les possibilitats d'èxit.

[fr] L'article présente le fonctionnement du processus de publication scientifique et fournit une information significative pour les chercheurs dans le domaine socio-éducatif pour la publication dans des revues prestigieuses. Dans ce but, l'étude approfondit dans le processus de publication dans des revues internationales et offre une première étape du processus en identifiant un ensemble de revues socio-éducatives qui partagent une perspective interdisciplinaire. Le travail est fondé sur ce qu'expriment les chercheurs expérimentés quant au rôle des auteurs, des évaluateurs et des éditeurs, à partir de la révision d'articles scientifiques, d'éditoriaux de revues et de manuels d'associations éducatives de recherche. L'article identifie trois moments-clés dans le processus tels que la sélection de la revue, la construction de l'article et les attitudes post-élaboration. Bien que la publication d'un article dans une revue scientifique soit un processus difficile à délimiter, à cause de sa considérable charge subjective, l'article décrit quelques-unes des étapes pour augmenter les possibilités de succès.
[ca] La divulgació de Menéndez Pelayo que va fer Joan Estelrich en el context de la Guerra Civil espanyola i de la propaganda franquista s'analitza a partir d'una conferència que va donar l'intel·lectual mallorquí el 14 de novembre de 1938, a Liverpool, els apunts de la qual, conservats al Fons Joan Estelrich de la Biblioteca de Catalunya, es transcriuen en l'annex. Estelrich interpreta Menéndez des del punt de vista de la seva formació barcelonina i la influència de l'escola escocesa, de la filosofia pràctica i de l'esperit crític, en relació amb Balmes i Vives (el "criticisme vivista" i l'idealisme realista), com a intel·lectual d'acció més enllà de l'erudit que va contribuir a acostar la literatura i els clàssics al gran públic, des de la filosofia de la història, des de l'humanisme i des del catalanisme, en uns termes que configuren un alter ego del mateix Estelrich. Menéndez Pelayo és vist des d'un tarannà conservador i catalanista d'un home de la Lliga vinculat a Cambó que mai no va abandonar les conviccions catalanistes

[fr] La divulgation qu'a faite Joan Estelrich de Menéndez Pelayo dans le contexte de la Guerre civile espagnole et de la propagande franquiste est analysée à partir d'une conférence que donna l'intellectuel majorquin le 14 novembre 1938, à Liverpool, dont les notes, conservées au Fonds Joan Estelrich de la Bibliothèque de Catalogne, sont transcrites en annexe. Estelrich interprète Menéndez du point de vue de sa formation barcelonaise et de l'influence de l'école écossaise, de la philosophie pratique et de l'esprit critique, en rapport avec Balmes i Vives (le "criticisme vivista" et l'idéalisme réaliste). C'est un intellectuel d'action bien au-delà de l'érudit qui contribua à rapprocher du grand public la littérature et les classiques, depuis la philosophie de l'histoire, l'humanisme et le catalanisme, dans des termes qui configurent un alter ego d'Estelrich lui-même. Menéndez Pelayo est vu dans la perspective conservatrice et catalaniste d'un homme de la Lliga lié à Cambó qui n'abandonna jamais ses convictions catalanistes.
[ca] Els darrers anys, des de l'àmbit de la recerca pedagògica, ha existit la necessitat implícita d'emmarcar una tesi o article sota l'aixopluc d'un dels tres paradigmes clàssics de la racionalitat científica (positivista, interpretatiu i sociocrític). Els discursos educatius han estat prenyats de contínues referències als paradigmes científics, destacant-ne les seves excel·lències o limitacions en funció de cada ideologia. Aquest fet pot destorbar la preocupació científica real en el temor de sentir-se etiquetat: vincular la recerca a un únic paradigma pot comportar una lectura pretesament esbiaixada del contingut. En aquesta línia de pensament, assumir el model de camp per a la investigació en pedagogia, permet no haver de passar pel sedàs d'una elecció que pot resultar artificiosa i rebutjar també un actuar eclèctic que no seria més que una assumpció selectiva del concepte 'paradigma'.

[fr] Au cours de ces dernières années il y a eu une nécessité implicite, dans le domaine de la recherche pédagogique, de placer toute thèse ou tout article à l'abri de l'un des trois modèles classiques de la rationalité scientifique (positiviste, interprétative ou socio-critique). Les discours éducatifs ont été empreints de références continuelles aux modèles scientifiques, en en distinguant les succès ou les limitations en fonction de chaque idéologie. Ceci peut gêner la préoccupation scientifique réelle dans la crainte de se sentir étiqueté : lier la recherche à un unique modèle peut en effet comporter une lecture biaisée du contenu. Dans cette ligne de pensée, assumer le modèle de champ pour l'investigation en pédagogie permet de ne pas être obligé de passer au crible d'un choix qui peut résulter artificieux et refuser aussi une manière d'agir éclectique qui ne serait pas davantage qu'une assomption sélective du concept de modèle.
[ca] Aquest article pretén contribuir al desenvolupament de l'aplicació de l'AICLE a les matèries no lingüístiques en el marc de l'ensenyament universitari, a través de la reflexió sobre l'estat de la qüestió de la modalitat AICLE a les universitats i l'anàlisi dels fonaments que, al nostre entendre, han de vertebrar qualsevol proposta metodològica AICLE a la universitat: a) les experiències i recerques desenvolupades a les etapes d'educació primària i educació secundària en relació aquest format; b) els projectes de millora de qualitat docent desenvolupats en aquesta temàtica; c) les investigacions dutes a terme a les pròpies universitats sobre la implementació de la modalitat AICLE en el seus plans d'estudis. Finalment es concreta una proposa d'estratègies metodològiques que cal tenir en compte i que poden afavorir la correcta implementació del format AICLE a la universitat.

[fr] Cet article prétend contribuer au développement de l'application de l'EMILE aux matières non linguistiques dans le cadre de l'enseignement supérieur, au travers de la réflexion sur l'état de la question de la modalité EMILE dans les universités et de l'analyse des fondements qui doivent articuler, à notre avis, toute proposition méthodologique EMILE à l'Université, à savoir: a) les expériences et les recherches développées dans les étapes d'enseignement primaire et secondaire en rapport avec ce format; b) les projets d'amélioration de la qualité d'enseignement développés dans cette thématique; et c) les recherches effectuées dans les universités elles-mêmes sur la mise en œuvre de la modalité EMILE dans leurs cursus. Enfin, l'article fait une proposition de stratégies méthodologiques qu'il faut prendre en compte qui peuvent favoriser une bonne mise en œuvre du format EMILE à l'Université.
[ca] Aquest treball no té altre objectiu que introduir la qüestió de la recepció de l'obra de Charles Péguy (1873-1914) per Maurice Blanchot (1907-2003). Hi exposem algunes notes, donant la paraula molt sovint als propis escriptors, per tal que aquesta exposició descriptiva pugui resultar útil a desenvolupaments posteriors. Hem estructurat aquestes notes en quatre parts. En un primer moment introduirem la qüestió del lligam de Blanchot amb els entorns catòlics dels anys '30, tot seguit, farem una lectura de l'article titulat "La solitude de Péguy", aparegut al Journal des débats el 1941 i recollit després al volum Faux pas de 1943, a continuació, parlarem de la qüestió política en relació amb la vocació de l'intel·lectual, que troba el seu origen en l'afer Dreyfus, i que Blanchot repensà a "Les intellectuels en question", i per acabar farem referència a la interpretació de la relació entre els dos autors proposada per Deleuze en dos cursos de principis dels anys '80 i que concerneix sobretot la seva comprensió de l'esdeveniment.

[fr] Ce travail n'a pour but que d'introduire la question de la réception de l'œuvre de Charles Péguy (1873-1914) par Maurice Blanchot (1907-2003). On y expose quelques notes à propos de cette question, en laissant très souvent la parole aux propres écrivains, de sorte que cette exposition descriptive puisse être utile à développements postérieurs. Nous avons structuré ces notes en quatre parties. Dans un premier moment nous allons introduire la question du rapport de Blanchot aux milieux catholiques des années '30, ensuite, nous lirons l'article intitulé " La solitude de Péguy ", paru au Journal des débats en 1941 et repris dans le volume Faux pas en 1943, à continuation, nous allons parler de la question politique concernant aux intellectuels, que trouve son origine à l'affaire Dreyfus, et que Blanchot a repris à " Les intellectuels en question ", et pour finir nous ferons référence à l'interprétation du rapport entre les deux auteurs faite par Deleuze dans deux cours du début des années '80 et qui concerne surtout sa compréhension de l'événement.
[ca] L'estudi confirma la influència del sistema educatiu derivat de les doctrines de Matthew Arnold (i Thomas Arnold) a Catalunya, importades pel pedagog noucentista Joan Palau Vera (1866-1919) i experimentades al col·legi Mont d'Or (1905-1912). S'argumenta l'afinitat del model arnoldià amb la concepció noucentista d'educació, sòlidament vinculada a la cultura i a la instrucció cívica i moral. Complementen l'estudi dos annexos: el primer inclou les tres gloses que Eugeni d'Ors (Xènius) va dedicar a Palau amb motiu de la seva mort; el segon és un text d'Eladi Homs que mostra la pervivència del model d'educació noucentista de base arnoldiana, encara en els anys 30 del segle passat.

[fr] L'étude confirme l'influence du système éducatif découlant des doctrines de Matthew Arnold (et Thomas Arnold) en Catalogne, importé par le pédagogue noucentista Joan Palau Vera (1866-1919) et expérimenté au collège Mont d'Or (1905-12). L'article présente l'affinité du modèle arnoldien avec la conception noucentista d'éducation, étroitement liée à la culture et à l'instruction civique et morale. Deux annexes viennent compléter l'étude : la première comprend les trois écrits qu'Eugeni d'Ors (Xènius) a dédiés à Palau à l'occasion de sa mort ; la deuxième est un texte d'Eladi Homs qui montre la survivance du modèle d'éducation noucentista de base arnoldienne encore dans les années 30 du siècle dernier.
[ca] Per aconseguir un correcte desenvolupament de les competències professionalitzadores dels mestres de la societat del coneixement és imprescindible potenciar la coresponsabilitat entre universitat i escola. Proposem un disseny formatiu que propicia que els estudiants duguin a terme projectes innovadors arrelats a la realitat escolar, mitjançant la integració del Treball Final de Grau i el Pràcticum del darrer curs en un mòdul únic. Per a la implementació d'aquest mòdul es fa necessari definir el rol de l'estudiant, del professor universitari i del mestre d'escola que acull alumnes en pràctiques. En aquest sentit, s'ha efectuat un estudi prospectiu adreçat a 146 escoles de Barcelona, els resultats del qual mostren un elevat grau d'afinitat amb els nostres plantejaments inicials, que vinculen el treball de l'estudiant als interessos i projectes de l'escola, incrementen la coordinació escola-universitat i atorguen major protagonisme al mestre

[fr] Pour obtenir un développement correct des compétences professionnelles des maîtres de la société de la connaissance, il faut absolument promouvoir la responsabilité partagée entre l'école et l'université. Nous proposons un modèle formatif qui intègre, dans un unique module, le travail fin d'études universitaire et les stages pratiques de la dernière année académique, afin que les étudiants puissent réaliser des projets innovateurs enracinés dans la réalité scolaire. Pour l'implémentation de ce modèle il faut définir le rôle de l'étudiant, celui du professeur universitaire et celui du maître d´école qui accueille les étudiants en stages pratiques. A cet égard, on a réalisé une étude prospective adressée à 146 écoles de Barcelone, les résultats de laquelle montrent un élevé grade d'accord avec nos approches initiales, qui lient le travail de l'étudiant avec les intérêts et les projets scolaires, augmentent la coordination école-université et donnent plus d'importance au rôle du maître.
[ca] No és fàcil respondre què és i què ha estat Europa. Europa no té una identitat cultural o lingüística més que una història d'Europa hauríem de referir-nos a l'existència de diverses històries europees. I amb tot, tampoc és raonable mantenir que el mot "Europa" no es refereix a una realitat consistent o que Europa és una mera afirmació retòrica. Els orígens d'Europa són complexos i molt antics: tots els pobles d'Europa compartim l'origen grec i l'origen semita de la nostra cultura. Per altra banda, el cristianisme ha estat, culturalment, un lloc de síntesi daquests dos orígens, així com un element crucial de vertebració de la realitat europea. L'humanisme en general és un ingredient igualment constitutiu de l'ànima europea duna manera molt especial, de la modernitat. I amb tot, la temptació constant en l'ús de la violència i la fascinació per la destrucció no són aspectes aliens a la realitat del vell continent.

[fr] Il n'est pas facile de définir ce qu'est et ce qu'a été l'Europe. L'Europe n'a pas une identité culturelle ou linguistique ; nous devrions parler de l'existence de diverses histoires européennes, plutôt que d'une histoire de l'Europe. Cela dit, il n'est pas non plus raisonnable de soutenir que le terme " Europe " ne fait pas référence à une réalité consistante ou que l'Europe est une simple affirmation rhétorique. Les origines de l'Europe sont complexes et très anciennes : tous les peuples d'Europe partagent l'origine grecque et l'origine sémite de notre culture. D'autre part, d'un point de vue culturel, le christianisme a été un lieu de synthèse de ces deux origines, ainsi qu'un élément fondamental de structuration de la réalité européenne. L'humanisme en général est un ingrédient également constitutif de l'esprit européen ; d'une manière très spéciale, de la modernité. Cela dit, la tentation constante de recourir à la violence et la fascination pour la destruction ne sont pas des aspects étrangers à la réalité du Vieux Continent.