[ca] En els últims anys hem presenciat que a Xile s'han debatut i es debaten legislativament projectes al voltant de l'avortament ia l'eutanàsia. I l any 2017 es va aprovar la Llei d'interrupció de l'embaràs en tres causals, i en l'actualitat es troba en el Congrés un projecte de llei sobre eutanàsia i cures palliatives. Aquestes discussions s'entrecreuen i convergeixen amb un fort esclat social que clama per la igualtat, la dignitat i la justícia social. Si bé en l'escena nacional s'han plasmat diferents discursos, considero que un rellevant és el discurs sanitari, conformat com un discurs de saber/poder permeando les pràctiques i les relacions sanitàries. La investigació respon a la pregunta: Des d'una perspectiva de gènere ¿quins són els discursos sanitaris, amb el personal de les unitats de ginecologia i obstetrícia, comitè d'ètica i cures pal·liatives, del sistema de salut de Santiago de Xile, en el debat de vida i mort associats a l'avortament i eutanàsia a Xile? Indagué en els fenòmens d'avortament i eutanàsia de manera integrada, per desvetllar els principals debats al voltant de la vida ia la mort, que tenien a veure amb construccions de dignitat, del que és humà, l'autonomia, a el sofriment i el dolor, i transversalment les construccions de corporalitat. Desde epistemologies feministes i crítiques, que em posicionen al voltant de la meva història de vida, vaig adoptar una estratègia qualitativa de caràcter mixt (inductiva i abductiva), on per mitjà d'entrevistes en profunditat (realitzades al començament de l'any 2017 ) , a informants clau (4 entrevistes) ia professionals de la salut ( 26 entrevistes), d' una clínica privada religiosa, una clínica priva dóna no religiosa, i un hospital, vaig produir discursos per mitjà de tècniques d'anàlisi de contingut i anàlisi crítica de l'discurs. Alguno s dels resultats principals tenen a veure amb que si bé els / les professionals es van posicionar dicotòmicament al voltant de l'avortament ia l'eutanàsia, sota dos arguments: la sacralitat de la vida (principalment per part de professionals de la clínica religiosa) i l'autonomia dels cossos (provinents en major mesura de la clínica no religiosa), a l'endinsar-me en l'anàlisi va emergir una trama argumentativa més densa , on apreciava un ús polític dels posicionaments , donant origen a formes de comprendre la societat, la seva ètica, les relacions de poder, així com les concepcions de vida i mort permeadas per un mantell occidental, patriarcal, neoliberal i capitalista. Constaté diferents maneres de comprendre l'autonomia: autonomia amb concepcions de caire liberal (vinculat a una ètica de la justícia ia una masculinitat hegemònica) i visions connectades al seu caràcter relacional (associant-la a una ètica de la curaia una feminitat hegemònica ). A l'respecte considero necessària la integració de les dues autonomies per construir una comprensió de la persona 'usuariria com un actor/a polític/a, reconeixent els seus desitjos particulars, els seus drets, així com els seus vincles i afectes. Respecte als debats de la vida i de la mort, vam veure que existien diferents concepcions de vida. Des d'algunes postures, es recorria a la vida biològica, mentre que des d'altres es plantejava una vida habitable (reconeixent els drets, els contextos i els projectes de vida). També vaig constatar la dicotomía de la vida en general i la mort, en la mesura que es les concebía sempre separades, i sempre la primera millor que la segona, invisibilitzant que la mort és a part de la vida. Allò, develó construccions de mort presents a Occidente, associades a morts solitàries i angoixants. D'allò que no es parla però que és l'única certesa de la nostra existència.

[en] In recent years we have witnessed that projects in abortion and euthanasia have been discussed and debated legislatively in Chile. In 2017, the Law on Termination of Pregnancy in Three Causes was approved, and a draft law on euthanasia and palliative care is currently in Congress. These discussions intersect and converge with a strong social outbreak that cries out for equality, dignity and social justice. Although different discourses have taken shape on the national scene, I consider that a relevant one is health discourse, shaped as a knowledge / power discourse permeating health practices and relationships. The research answers the question: From a gender perspective, what are the health discourses, of the staff of the gynecology and obstetrics units, ethics and palliative care committee, of the Santiago de Chile health system, in the life debate and death associated with abortion and euthanasia in Chile? I investigated the phenomena of abortion and euthanasia in an integrated way, to unveil the main debates about life and death, which had to do with constructions of dignity, of the human, autonomy, suffering and pain, and transversely Body building. From feminist and critical epistemologies, which position me around my life story, I adopted a qualitative strategy of mixed character (inductive and abductive), where through in-depth interviews (conducted at the beginning of 2017), to key informants ( 4 interviews) and to health professionals (26 interviews), from a private religious clinic, a private non-religious clinic, and a hospital, produced speeches through content analysis techniques and critical discourse analysis. Some of the main results have to do with the fact that although the professionals were dichotomously positioned around abortion and euthanasia, under two arguments: the sacredness of life (mainly by professionals of the religious clinic) and autonomy of the bodies (coming mostly from the non-religious clinic), upon entering the analysis a denser argumentative plot emerged, where I appreciated a political use of the positions, giving rise to ways of understanding society, its ethics, relationships of power, as well as the conceptions of life and death permeated by a western, patriarchal, neoliberal and capitalist mantle. I verified different ways of understanding autonomy: an autonomy with liberal conceptions (linked to an ethic of justice and a hegemonic masculinity) and visions connected to its relational character (associating it with a care ethic and a hegemonic femininity). In this regard, I consider the integration of both autonomies necessary to build an understanding of the user as a political actor, recognizing their particular desires, their rights, as well as their ties and affections. Regarding the debates of life and death, we saw that there were different conceptions of life. From some positions, biological life was resorted to, while from others there was a habitable life (recognizing rights, contexts and life projects). I also noted the dichotomy of life in general and death, to the extent that they were always conceived as separate, and always the first better than the second, making invisible that death is part of life. That, unveiled death constructions present in the West, associated with lonely and distressing deaths. What is not talked about but that is the only certainty of our existence.