[ca] La introducció de la tecnologia moderna del reg en els agroecosistemes sovint condueix a una intensificació de les pràctiques de gestió del sòl. La irrigació moderna està destinada a augmentar la productivitat, però al mateix temps també pot tenir impactes ambientals negatius, com ara les emissions de gasos d'efecte hivernacle, la contaminació de l'aigua, i/o impactes socials, com per exemple, l'accés desigual als recursos naturals. Itoiz-Canal de Navarra és un projecte de regadiu modern que s'està adoptant en una zona de navarresa, al nord d'Espanya. Aquesta regió està experimentant una transformació rural significativa mitjançant la intensificació de la gestió de la terra, associada al reg modern, que alhora afavoreix l'ús de maquinària pesada, i majors aplicacions de fertilitzants i pesticides. Aquesta tesi inclou vuit capítols, entre ells un capítol conceptual, un altre metodològic, i quatre capítols empírics. En el primer capítol empíric, adopto l'enfocament dels mitjans de vida rurals per descobrir els diversos mitjans de vida rurals existents en la dita regió en transformació. He trobat quatre tipologies principals de mitjans de vida rurals: agricultors de petita escala diversificats, agricultors orgànics de mitjana escala, i dos graus diferenciats de mitjans de vida intensius. Aquesta classificació té en compte la combinació d'actius de capital associats a determinades intensitats de gestió de la terra. El regadiu modern s'ha adoptat principalment pels agricultors intensius amb una clara agricultura orientada al mercat. Per contra, els agricultors diversificats a petita escala no adopten la irrigació moderna i conseqüentment són desplaçats del paisatge agrari, ja que alguns decideixen vendre les seves terres. En el segon capítol empíric mostro com les perspectives dels agricultors i els seus valors respecte als serveis dels ecosistemes agraris es veuen afectats per les seves pràctiques de gestió de la terra. Utilitzo l'enfocament de valoració socio-cultural i trobo que els agricultors intensius valoren altament la capacitat de la terra agrària per absorbir contaminants, mentre que no tenen en compte altres serveis culturals com els coneixements tradicionals. Per contra, els agricultors diversificats a petita escala aprecien els serveis culturals en major mesura que altres tipologies d'agricultors, essent el grup més conscient dels efectes que les seves pràctiques agrícoles tenen en la qualitat dels aliments. En el tercer capítol empíric, destaco que en el cas d'estudi de Itoiz-Canal de Navarra, els mitjans de vida dels agricultors estan exposats a factors d'estrès com les pertorbacions climàtiques i les transformacions econòmiques estructurals que fan que els preus dels cultius fluctuïn, augmentant d'aquesta manera la potencial vulnerabilitat dels agricultors. Utilitzo aquí el marc de la doble vulnerabilitat i el combino amb l'ecologia política per a respondre a la pregunta de si l'adopció de la tecnologia moderna de reg fa que els agricultors siguin més capaços d'adaptar-se o, pel contrari, augmenten la seva vulnerabilitat. Trobo que el nou regadiu fa més robustos als agricultors davant dels factors d'estrès mencionats, però al mateix temps també trobo que els agricultors més intensius són més sensibles quan han adoptat la irrigació moderna degut a la seva dedicació a temps complet a l'agricultura i la seva especialització en cultius comercials amb alta demanda d'aigua, entre altres factors. En el quart i últim capítol empíric avaluo el paper que desenvolupen les institucions (formals i informals) relacionades amb el regadiu modern per influir en la gestió de la terra i l'accés als recursos de propietat comuna. Trobo que el nou regadiu és més sòlid respecte a la gestió dels recursos hídrics i de la terra ja que sembla augmentar el control sobre el consum d'aigua. Tot i així, té un impacte negatiu sobre el reconeixement del dret dels agricultors a organitzar-se. Això fa que els agricultors siguin més dependents de les empreses que controlen l'aigua de reg, alhora, fent-los més dependents de l'ajuda externa en cas de necessitat. A més, l'aproximació analítica des de la legitimitat i l'equitat mostra que aquells agricultors doblement vulnerables - els agricultors diversificats a petita escala - no estan reconeguts en les normes que legitimen la introducció del reg modern i la seva participació en la presa de decisions és menor en comparació amb els agricultors més intensius. Aquesta tesi retrata les diferències sobre visions referents al valor dels serveis dels ecosistemes, el desenvolupament rural i els efectes de la modernització i la vulnerabilitat dels agricultors integrats en el més ampli nexe entre medi ambient i desenvolupament. Aquesta investigació s'espera que sigui d'interès per les comunitats interessades en debats sobre els serveis dels ecosistemes i els mitjans de vida rurals dels sistemes socio-ecològics agraris influïts pel procés de canvi global.

[eu] Ureztaketa teknologiaren hastapenak nekazal-ekosistemetan askotan lur erabilera intensiboari loturik egon da. Ureztaketa modernoak emankortasuna handitzen du, baina aldi berean ingurune-inpaktu kaltegarriak ere baditu, berotegi- efektuko gasem izurketa, uraren kutsadura edo inpakt sozialak, besteak beste. Itoiz- Nafarroako ubidea, Espainiako estatuaren iparraldean, landa- bizitza eraldatze sakon bat jasaten ari da, ureztaketa modernoa eta honi loturiko; makineria astun zein ongarri eta pestiziden erabilpenaren ondorioz. Doktoretza-tesi hau zortzi ataletan banatuta dago. Atal bat kontzeptuala da, beste bat metodologikoa, gainontzeko lauak enpirikoak eta sarrera eta konklusioak. Lehenengo atal enpirikoan, nekazal ikuspegitik, herrialdean dauden bizimodu desberdinak azaltzen ditut. Oinarrizko lau bizimodu desberdin bereizten ditut: nekazari txiki dibertsifikatuak, eskala ertaineko nekazari organikoak, eta bi gradu ezberdineko nekazari intentsiboak. Honako sailkapena kaptial-aktibo eta lur erabilerare intentsitate maila desberdinen konbinazioei dagokio. Ureztaketa modernoa batik bat nekazari intentsiboek aukeratu dute merkataritzari zuzendutako ekoizpen argi batekin. Nekazari txiki dibertsifikatuak berriz, ez dute gaur egungo ureztaketa hautatzen eta honen ondorioz nakazaritza eremutik baztertuak izaten dira, batzuk beraien lurrak saltzeraino. Bigarren atal enpirikoan nekazarien ikuspegiak eta ekosistemen zerbitzuekiko balioak nola moldatzen diren, lurraren erabileraren arabera, azaltzen dut. Ikuzpegi sozio-kultural batetik, nekazari intentziboek asko balioztatzen dute lurrak kutsagarriak xurgatzeko duen gaitasuna, baina ez dituzten kontutan hartzen ekosistemen beste zerbitzuak , jakintza tradizionala esaterako. Nekazari txikiek berriz, kultur zerbitzuak beste nekazariek baino gehiago balioesten dituzte. Azken multzo honek nekazal-jarduera desberdinek elikagaien kalitatean dituzten eraginak besteek baino gehiago hartzen dituzte kontutan. Hirugarren kapitulu enpirikoan, Itoiz- Nafarroa ubideko kasuan nabarmentzen dut nekazarien bizibideak estres-faktoreen menpe daudela, hala nola eguraldi perturbazioak eta eraldatze ekonomiko estrukturalak, landaketen prezioei gorabeherak eragiten dizkienak, nekazarien ahultasuna areagotuz. Ahultasun bikoitzaren markoa erabiltzen dut eta ekologia politikoarekin batera, nekazariek gaur egungo ureztaketa adoptatuz hobeto egokitzen diren edo beren ahultasuna areagotzen duten galderari erantzuten diot. Gaur egungo ureztaketak aipatutako estres-faktorearen aurka, nekazariak indartzen dituela aurkitzen dut. Era berean, nekazari intentsiboak sentikorragoak dira erabateko dedikazioa baitute eta ur behar izan handia duten labore komertzial espezializazioaren menpe bait daude, besteak beste. Laugaren eta azken atal enpirikoan, gaur egungo ureztaketarekin zerikusia duten erakundeen papera aztertzen dut (erakunde formalak eta informalak). Hauek lur erabilera eta guztien baliabideen kudeaketan duten eragina alegia. Gaur egungo ureztaketa lur eta ur-baliabidean kudaketan eraginkorragoa dela ikusten dut, ur erabileraren kontrola handiagoa baita da. Honela bada, nekazariek ura kontrolatzen duten enpresekin menpekotasun haundiago dute, beharra izanez gero kanpoko laguntzarekiko menpetakosuna handituz. Azterketa zilegitasun eta berdintasun ikuspuntutik hartuz, nekazari ahulenak direnak, nekazari txiki dibertsifikatuak, ez dira kontutan hartzen ureztatze modernoaren erabilera justifikatzeko orduan, eta beraien erabakitzeko indarra txikiagoa da nekazari intentziboekin alderatuz. Doktoretza-tesi honek konbergentziak eta desadostasunak azalarazten ditu ekosistemen zerbitzuen ikuspegitik , nekazarien garapen eta modernizazioren arteko lotura kontuan hartuz eta, ingurumen zein garapenari loturiko nekazaritzaren ahultasunak kontextu zabalago batetatik aztertuta. Honekin, ikuspegi sozio-ecologikotik, aldaketa globalari loturik , ekosistema-zerbitzuen zein nekazalbizimoduen inguruan diarduten jakintza eremuetan interesa sustatuko duen itxaropena dugu.