[ca] Aquest estudi aborda la problemàtica de l'ultrapassament de passejos marítims a la costa catalana, una situació agreujada pels efectes del canvi climàtic i temporals cada cop més freqüents. Els danys estructurals i les inundacions degudes a aquests temporals han posat de manifest la vulnerabilitat d'aquestes infraestructures, que es veuen amenaçades per l'augment del nivell del mar (SLR) i l'acceleració de l'erosió costanera. L'objectiu principal d'aquest treball és estimar la fiabilitat de la formulació semiempírica de Lashley et al. (2021) per al càlcul d'ultrapassaments de passejos marítims en diverses platges de la costa catalana. Per assolir aquest objectiu, s'ha modelitzat el perfil de les platges a partir de dades in situ i de visors cartogràfics. També s'ha calculat el pendent de les platges de sis formés diferents: el pendent de tota la platja amb les cotes inicial-final, el pendent de tota la platja de forma ponderada, i el pendent de diferents trams de platja (part emergida, part submergida i surf zones r20 i r10). Finalment, s'ha aplicat la formulació de Lashley tenint en compte les sis formés diferents d'esquematització del pendent de la platja. S'ha fet els càlculs per a dos períodes de retorn diferents (20 i 50 anys) i per a dos escenaris del nivell del mar: un és l'actual i l'altre el considerat com a pitjor escenari de canvi climàtic, amb un increment de 0,88 m respecte del nivell del mar actual. Els càlculs indiquen que, quan s'aplica la formulació de Lashley, els resultats per a l'estimació de l'ultrapassament varien significativament en funció de la modelització del pendent de les platges. Es conclou que, a major irregularitat del perfil de la platja, menys fiables són els resultats per al càlcul de l'ultrapassament. Per aquest motiu, es recomana complementar aquesta formulació amb models numèrics d'alta resolució o amb dades experimentals per tal de millorar la precisió de les estimacions d'ultrapassament.

[es] Este estudio aborda la problemática del rebase de paseos marítimos en la costa catalana, una situación agravada por los efectos del cambio climático y temporales cada vez más frecuentes. Los daños estructurales y las inundaciones debidas a estos temporales han puesto de manifiesto la vulnerabilidad de estas infraestructuras, que se ven amenazadas por el aumento del nivel del mar (SLR) y la aceleración de la erosión costera. El objetivo principal de este trabajo es estimar la fiabilidad de la formulación semiempírica de Lashley et al. (2021) para el cálculo de rebase de paseos marítimos en varias playas de la costa catalana. Para alcanzar este objetivo, se ha modelizado el perfil de las playas a partir de datos in situ y de visores cartográficos. También se ha calculado la pendiente de las playas de seis formas diferentes: la pendiente de toda la playa con las cotas inicial y final, la pendiente de toda la playa de forma ponderada, y la pendiente de diferentes tramos de playa (parte emergida, parte sumergida y zonas de surf r20 y r10). Finalmente, se ha aplicado la formulación de Lashley teniendo en cuenta las seis formas diferentes de esquematización de la pendiente de la playa. Se han hecho los cálculos para dos períodos de retorno diferentes (20 y 50 años) y para dos escenarios del nivel del mar: uno es el actual y el otro es el considerado como el peor escenario de cambio climático, con un aumento de 0,88 m respecto al nivel del mar actual. Los cálculos indican que, cuando se aplica la formulación de Lashley, los resultados para la estimación del rebase varían significativamente en función de la modelización de la pendiente de las playas. Se concluye que, a mayor irregularidad del perfil de la playa, menos fiables son los resultados para el cálculo del rebase. Por este motivo, se recomienda complementar esta formulación con modelos numéricos de alta resolución o con datos experimentales para mejorar la precisión de las estimaciones de rebase.