[ca] Aquesta tesi representa un enfocament poc convencional, fusionant tecnologies modernes d'impressió 3D amb el potencial no aprofitat dels àrids reciclats, atès que la sostenibilitat en la construcció comença a ser un imperatiu més que una aspiració. En aquesta tesi, s'avalua el potencial d'integrar ambdós enfocaments - àrids reciclats fins (fRA) de Residus de Construcció i Demolició amb Tecnologies d'Impressió 3D - des d'una perspectiva experimental i analítica. Es va desenvolupar un prototip de cadira urbana feta amb una barreja de formigó que conté 100% de fRA, utilitzant una impressora 3D de pòrtic. Es van dissenyar barreges de Formigó d'Alta Resistència (HSC) i Formigó de Resistència Normal (NSC), amb HSC mostrant major resistència però fent front a reptes d'extrusió a causa del contingut d'Additiu Modificador de Viscositat (AMV). En conseqüència, es va utilitzar NSC per imprimir el prototip. Es va realitzar una anàlisi de sostenibilitat utilitzant el model MIVES, comparant la cadira impresa en 3D amb una cadira urbana de formigó armat tradicional. Els resultats van revelar que la cadira impresa en 3D va assolir un índex de sostenibilitat del 75,7%, mentre que la cadira tradicional va obtenir un 42%. No obstant això, aquest estudi va patir d'una sèrie de limitacions, incloent-hi enfocar-se només en la fase de fabricació i considerar només dues alternatives. A més, no es van analitzar les propietats mecàniques de la cadira tradicional; en conseqüència, es desconeix si tenen aspectes mecànics superiors, cosa que podria donar lloc a un resultat subjectiu. És crucial que futures investigacions ampliïn l'abast de les alternatives, considerin tot el cicle de vida del producte, trobin solucions als reptes d'extrusió als que es veuen sotmesos les barreges amb AMV i avaluar les propietats mecàniques de totes les alternatives.

[es] Esta tesis representa un enfoque poco convencional al fusionar tecnologías modernas de impresión 3D con el potencial no explotado de áridos reciclados, dado que la sostenibilidad en la construcción comienza a ser un imperativo más que una aspiración. En esta tesis, se evalúa el potencial de integrar ambos enfoques - áridos finos reciclados (fRAs) de Residuos de Construcción y Demolición (CDW) con Tecnologías de Impresión 3D (3DPT) - desde un ángulo experimental y analítico. Se desarrolló un prototipo de silla urbana hecho con una mezcla de hormigón que contiene 100% de fRA utilizando una impresora de pórtico 3D. Se diseñaron mezclas de Hormigón de Alta Resistencia (HSC) y Hormigón de Resistencia Normal (NSC), con HSC mostrando mayor resistencia, pero enfrentando desafíos de extrusión debido al contenido de Aditivo Modificador de Viscosidad (AMV). En consecuencia, se utilizó NSC para imprimir el prototipo. Se llevó a cabo un análisis de sostenibilidad utilizando el modelo MIVES, un método de toma de decisiones multicriterio, comparando la silla impresa en 3D con una silla urbana de hormigón armado tradicional. Los resultados revelaron que la silla impresa en 3D alcanzó un índice de sostenibilidad del 75,7%, mientras que la silla tradicional obtuvo un 42%. Sin embargo, este estudio enfrentó limitaciones, incluido centrarse únicamente en la fase de fabricación y considerar solo dos alternativas. Además, no se analizaron las propiedades mecánicas de la silla tradicional; por lo tanto, se desconoce si tienen aspectos mecánicos superiores, lo que podría producir un resultado subjetivo. Es fundamental que futuras investigaciones amplíen el alcance de alternativas, consideren todo el ciclo de vida del producto, encuentren soluciones para desafíos de extrusión enfrentados por mezclas con AMV y se evalúen las propiedades mecánicas de todas las alternativas.