[ca] Aquest estudi forma part d'una investigació més àmplia, sobre la rellevància de la literatura en els projectes d'art de l'escultor Jaume Plensa a l'espai públic internacional, amb una atenció especial al paper essencial que juga la poesia per a la seva escultura en termes d'identitat i representació. Així, tenint en compte el paper precursor del poeta visual Joan Brossa a l'hora de portar la poesia a la ciutat de manera duradora amb les seves intervencions urbanes, hem volgut aquí indagar en la breu, però fonamental relació que els dos artistes van mantenir a través de tres cartes inèdites de l'escultor al poeta, escrites entre el setembre de 1979 i el novembre de 1982. De la profunda afinitat entre els dos artistes que es desprèn de la lectura d'aquesta correspondència, així com les referències compartides al context politicocultural de la Transició espanyola en què van ser escrites, extraurem alguns dels supòsits ideològics i constants creatives més rellevants en Plensa. Entre aquests, destaca el valor atorgat a la Cultura sobre la política per al progrés de la societat i entre aquestes, la relació que la poesia i l'art tenen amb Plensa amb allò desconegut i la seva capacitat, com deia Brossa, per apropar-nos als nostres orígens i identitat, així com també la presència de l'aigua com a imatge i element integrador en el discurs i el plantejament artístic. Al costat dels textos proposats, analitzarem així mateix en profunditat dues obres inicials de l'artista que ens permetran concretar en estratègies estètiques els principis definitoris trobats a les seves missives a Brossa; tot això donarà peu a establir connexions importants entre els inicis de la seva carrera i la seva producció posterior, molt especialment amb algunes de les obres que l'han situat al panorama internacional de l'escultura urbana, cosa que sens dubte revela una extraordinària coherència en la trajectòria de l'escultor. La lectura actual d'aquests textos posa a més de manifest l'actualitat de Brossa i la rellevància de la proposta de Plensa, i subratlla l'aposta dels dos artistes per dos dels valors més essencials per a la nostra societat: la defensa de la diferència i el reconeixement d'una realitat plural, indispensables per preservar l'essència de l'espai públic com a lloc de relació i centrals a les intervencions de l'escultor al cor de les nostres ciutats.

[es] El presente estudio forma parte de una investigación más amplia, sobre la relevancia de la literatura en los proyectos de arte del escultor Jaume Plensa en el espacio público internacional, con especial atención al papel esencial que juega la poesía para su escultura en términos de identidad y representación. Así, teniendo en cuenta el papel precursor del poeta visual Joan Brossa a la hora de llevar la poesía a la ciudad de forma duradera con sus intervenciones urbanas, hemos querido aquí indagar en la breve, pero fundamental relación que ambos artistas mantuvieron a través de tres cartas inéditas del escultor al poeta, escritas entre septiembre de 1979 y noviembre de 1982. De la profunda afinidad entre los dos artistas que se desprende de la lectura de dicha correspondencia, así como las referencias compartidas al contexto político-cultural de la Transición española en que fueron escritas, extraeremos algunos de los presupuestos ideológicos y constantes creativas más relevantes en Plensa. Entre aquellos, destaca el valor otorgado a la Cultura sobre la política para el progreso de la sociedad y entre estas, la relación que la poesía y el arte tienen en Plensa con lo desconocido y su capacidad, como decía Brossa, para acercarnos a nuestros orígenes e identidad, así como también la presencia del agua como imagen y elemento integrador en su discurso y planteamiento artístico. Junto a los textos propuestos, analizaremos asimismo en profundidad dos obras iniciales del artista que nos permitirán concretar en estrategias estéticas los principios definitorios hallados en sus misivas a Brossa; todo ello dará pie a establecer importantes conexiones entre los inicios de su carrera y su producción posterior, muy especialmente con algunas de las obras que le han situado en el panorama internacional de la escultura urbana, lo que sin duda revela una extraordinaria coherencia en la trayectoria del escultor. La lectura actual de estos textos pone además de manifiesto la actualidad de Brossa y la relevancia de la propuesta de Plensa, subrayando la apuesta de ambos artistas por dos de los valores más esenciales para nuestra sociedad: la defensa de la diferencia y el reconocimiento de una realidad plural, indispensables para preservar la esencia del espacio público como lugar de relación y centrales a las intervenciones del escultor en el corazón de nuestras ciudades.