[ca] La malaltia òssia de Paget (MOP) es caracteritza per ser un trastorn crònic i focal del remodelat ossi que comporta a l'aparició de complicacions com deformitats òssies, artropatia i fractures. La MOP presenta una gran variabilitat en la seva distribució en funció de l'edat, gènere, ètnia i àrea geogràfica. Recents estudis han descrit canvis seculars pel que fa a la prevalença, incidència i gravetat al diagnòstic de la MOP, mostrant una disminució en les últimes dècades. La MOP es considera actualment una malaltia multifactorial amb participació de factors ambientals i genètics. El gen que ha mostrat major susceptibilitat és el Sequestosoma1 (SQSMT1), les mutacions descrites en ell no explicarien de manera completa la patogènia de la MOP. En l'actualitat, són escassos els estudis sobre variacions genètiques en els gens TNFRSF11B i TNFRSF11A associats a MOP clàssica així com l'existència d'interaccions genètiques entre els dos gens i el gen SQSMT1, que condueixi a un increment de risc de MOP i fins i tot que influeixen en el seu fenotip. Amb la finalitat d'investigar el patró de comportament clínic-epidemiològic com genètic de la MOP de la nostra població de baixa prevalença, ens plantegem els següents objectius. Els objectius es van centrar en avaluar canvis en l'evolució del percentatge de nous diagnòstics de la MOP durant el període 1970-2009 i descriure en aquests pacients diferències pel que fa a la severitat al diagnòstic. Així com analitzar la importància d'alteracions moleculars en el gen SQSTM1 i la presència de variacions al·lèliques en els gens TNFRSF11B i TNFRSF11A, tant en la susceptibilitat per al desenvolupament de la MOP com la influència en el seu fenotip. Pacients i Mètodes: Estudi descriptiu ambispectiu observacional de pacients procedents de l'Hospital de la Mar-Parc de Salut Mar (Barcelona), una àrea de baixa prevalença. Es van incloure 393 pacients, diagnosticats entre 1970 i 2009. L'estudi molecular es va dur a terme mitjançant el genotipatge de les 21 variants polimòrfiques per a l'estudi dels gens TNFRSF11B i TNFRSF11A, així com la seqüenciació de el gen SQSTM1 en una població de 200 pacients afectes de MOP i 200 controls hipernormales. Resultats: En l'estudi s'observa un descens progressiu del percentatge del nous diagnòstics de MOP en relació a la població de referència, entre 1994 i 2009, més marcat en el grup de ≥ de 65 anys. Així mateix, s'ha constatat que els pacients afectes de MOP presenten una disminució en l'activitat biològica de la malaltia, una menor extensió de la malaltia i una major edat de presentació al diagnòstic, en funció de l'any de naixement i any del diagnòstic. En contraposició, s'ha observat major severitat en el moment del diagnòstic en els pacients amb edats al diagnòstic de <45 anys i ≥75 anys. S'han identificat 5 factors independents de mal pronòstic al diagnòstic, que afavoriran pitjors desenllaços. Pel que podem concloure, que en el moment de diagnòstic de MOP, l'expressió de la malaltia és menys severa i esdevé de forma més tardana. Els resultats de l'estudi molecular destaquen l'associació significativa entre els SNPs rs3018362 i rs1805034 del gen TNFRSF11A i rs11573871 del gen TNFRSF11B amb l'increment de risc de desenvolupar MOP així com la influència en el seu fenotip. Així mateix es va observar que la presència de l'al·lel T en el polimorfisme rs6567274 del gen TNFRSF11A es va associar amb una disminució de risc de desenvolupar la MOP, així com a un fenotip més lleu. En l'estudi molecular del gen SQSTM1 es van identificar 6 variants genètiques "missense" de nova descripció, associades amb una major susceptibilitat de desenvolupament de la MOP.

[es] La enfermedad ósea de Paget (EOP) se caracteriza por ser un trastorno crónico y focal del remodelado óseo que conlleva a la aparición de complicaciones como deformidades óseas, artropatía por vecindad y fracturas. La EOP presenta una gran variabilidad en su distribución en función de la edad, género, etnia y área geográfica. Recientes estudios han descrito cambios seculares en cuanto a la prevalencia, incidencia y gravedad al diagnóstico de la EOP, mostrando una disminución en las últimas décadas. La EOP se considera actualmente una enfermedad multifactorial con participación de factores ambientales y genéticos. El gen que ha mostrado mayor susceptibilidad es el Sequestosoma1(SQSMT1), las mutaciones descritas en él no explicarían de forma completa la patogenia de la EOP. En la actualidad, son escasos los estudios acerca de variaciones genéticas en los genes TNFRSF11B y TNFRSF11A asociados a EOP clásica así como la existencia de interacciones genéticas entre ambos genes y el gen SQSMT1, que conduzca a un incremento de riesgo de EOP e incluso que influya en el fenotipo. Con la finalidad de investigar el patrón de comportamiento clínico-epidemiológico como genético de la EOP de nuestra población de baja prevalencia, nos planteamos los siguientes objetivos. Los objetivos se centraron en evaluar cambios en la evolución del porcentaje de nuevos diagnósticos de EOP durante el periodo 1970-2009 y describir en dichos pacientes diferencias en cuanto a la severidad al diagnóstico. Así como así como analizar la importancia de alteraciones moleculares en el gen SQSTM1 y la presencia de variaciones alélicas en los genes TNFRSF11B y TNFRSF11A, tanto en la susceptibilidad para el desarrollo de la EOP como la influencia en su fenotipo. Pacientes y Métodos: Estudio descriptivo ambispectivo observacional de pacientes procedentes del Hospital del Mar-Parc de Salut Mar (Barcelona), un área de baja prevalencia. Se incluyeron 393 pacientes, diagnosticados entre 1970 y 2009. En base al estudio molecular se llevó a cabo el genotipado de las 21 variantes polimórfica para el estudio los genes TNFRSF11B y TNFRSF11A, así como la secuenciación del gen SQSTM1 en una población de 200 pacientes afectos de EOP y 200 controles hipernormales. Resultados: En el estudio se observa un descenso progresivo del porcentaje de nuevos diagnósticos de EOP en relación a la población de referencia, entre 1994 y 2009, más marcado en el grupo de ≥ de 65 años. Asimismo, se ha constatado que los pacientes afectos de EOP presentan una disminución en la actividad biológica de la enfermedad, una menor extensión de la enfermedad y una mayor edad de presentación al diagnóstico, en función del año de nacimiento y año del diagnóstico. En contraposición, se ha observado mayor severidad en el momento del diagnóstico en los pacientes con edades al diagnóstico de <45 años y ≥75 años. Se han identificado 5 factores independientes de mal pronóstico al diagnóstico, que van a favorecer peores desenlaces. Por lo que podemos concluir, que en el momento de diagnóstico de EOP, la expresión de la enfermedad es menos severa y acontece de forma más tardía. Los resultados del estudio molecular destacan la asociación significativa entre los SNPs rs3018362 y rs1805034 del gen TNFRSF11A y rs11573871 del gen TNFRSF11B con el incremento de riesgo a desarrollar EOP así como la influencia en su fenotipo. Asimismo se observó que la presencia del alelo T en el polimorfismo rs6567274 del gen TNFRSF11A se asoció con una disminución de riesgo a desarrollar la EOP, así como a un fenotipo más leve. En el estudio molecular del gen SQSTM1 se identificaron seis variantes genéticas "missense" de nueva descripción, asociadas todas ellas a una mayor susceptibilidad en el desarrollo de la EOP.