[ca] En aquest text, proposem una aproximació entre el concepte de justícia territorial i el pensament descolonial per aclarir que la colonialitat consisteix en una lògica inherent a la modernitat inaugurada amb l'expansió europea del segle XVI, que comporta un conjunt d'impactes nocius a l'ètica que concep l'altre com un interlocutor legítim en una economia política d'intercanvis simbòlics i materials. L'opció descolonial exigeix ​​una descolonització epistèmica que alliberi el pensament llatinoamericà de la càrrega colonial i faci realitat una visió del món en què altres mons són possibles o, és a dir, una visió del món en què es troba el món de l'altre. possible; en definitiva, és una lluita contra els efectes de la colonialitat moderna. La justícia territorial és un horitzó de desig format a la interfície de Geografia i Ètica. Contextualitzar el debat sobre la justícia territorial en el pensament descolonial reforça encara més la grandesa moral i el potencial polític. Descolonitzar la justícia territorial implica desvetllar les trampes epistèmiques que insisteixen a perpetuar els efectes perversos de la ferida colonial. La descolonialitat com a perspectiva de justícia territorial permet, en efecte, ampliar l'horitzó del desig a favor d'una societat digna, és a dir, on les humiliacions siguin prohibides. La nostra proposta de relectura de la justícia territorial a partir dels mapes epistèmics de l'opció decolonial i la pedagogia de la cruïlla o epistemologia d'Exu l'enriqueix des d'una perspectiva de cultura afrocentral. Amb aquest treball pretenem assenyalar camins teòrico-metodològics que fomenten una contraepistemologia capaç de guiar els passos d'una societat justa i digna. Finalment, els vincles entre les nocions de bon viure, convivència, comuns i decència corroboren la contextualització de la justícia territorial en la interfície de les contranarratives de la descolonialitat i l'epistemologia d'Exu.

[gl] Neste texto propoñemos unha aproximación entre o concepto de xustiza territorial e o pensamento decolonial para aclarar que a colonialidade consiste nunha lóxica inherente á modernidade inaugurada coa expansión europea do século XVI, que conleva un conxunto de impactos nocivos sobre a ética que concibe. o outro como interlocutor lexítimo nunha economía política de intercambios simbólicos e materiais. A opción descolonial esixe unha descolonización epistémica que libere o pensamento latinoamericano da carga colonial e realice unha visión do mundo no que outros mundos sexan posibles, é dicir, unha visión do mundo na que o mundo do outro sexa posible; en definitiva, é unha loita contra os efectos do colonialismo moderno. A xustiza territorial é un horizonte de desexo formado na interface da Xeografía e a Ética. Contextualizar o debate da xustiza territorial no pensamento decolonial reforza aínda máis a grandeza moral e o potencial político. Descolonizar a xustiza territorial pasa por descubrir as trampas epistémicas que insisten en perpetuar os efectos perversos da ferida colonial. A descolonialidade como perspectiva de xustiza territorial permite, en efecto, ampliar o horizonte do desexo a favor dunha sociedade digna, é dicir, onde se prohiba a humillación. A nosa proposta de relectura da xustiza territorial dende os mapas epistémicos da opción decolonial e a pedagoxía da encrucillada ou epistemoloxía de Exu enriquécea dende unha perspectiva da cultura afrocentral. Con este traballo pretendemos sinalar camiños teórico-metodolóxicos que fomenten unha contraepistemoloxía capaz de guiar os pasos dunha sociedade xusta e digna. Finalmente, os vínculos entre as nocións de bo vivir, convivencia, ben común e decencia corroboran a contextualización da xustiza territorial na interface das contrarrelatos da descolonialidade e a epistemoloxía de Exu.