BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Les crítiques que fa José Saramago a les seves obres literàries i als seus diaris són molt clares respecte als perjudicis que comporta el procés polític conservador reiniciat a Portugal a partir de la contrarevolució del 25 de novembre i que va culminar amb l'entrada a la Comunitat Econòmica Europea (CEE) i amb la perpetuació del nivell de pobresa de gran part dels treballadors. En conviure al llarg dels anys amb aquest ressentiment crític, derivat principalment de la dependència econòmica que Portugal ha patit històricament, sempre sota la "protecció" d'un poder més fort, Saramago es mostra cada vegada més con- vençut de les crítiques que havia articulat en la seva novel·la A Jangada de Pedra, del 1986. Quan va construir la jangada de pedra, l'autor va preferir fer-la navegar per aigües atlàntiques i no veure com s'enfonsava davant les noves imposicions dels bancs i centres financers francogermànics. D'aquesta manera, Saramago ofereix una nova oportunitat als ibèrics per repensar i triar les seves aliances i identitats, i reconstituir les idees i els valors que uneixen els individus.

[pt] As críticas de José Saramago registradas em suas obras literárias e em seus diários são muito claras quanto aos malefícios trazidos pelo processo político conservador reiniciado desde a contrarrevolução de 25 de novembro e que culminou na entrada de Portugal na Comunidade Económica Europeia (CEE), acarretando a manutenção do nível de pobreza de grande parte dos trabalhadores. Durante tantos anos convivendo com esse ressentimen- to crítico, advindo principalmente da dependência econômica que Portugal sofreu historicamente, sempre sob a "proteção" de um poder mais forte, Saramago fica cada vez mais convicto das críticas que tecera em seu romance de 1986. Quando o autor construiu a jangada de pedra, preferiu fazê-la navegar por águas atlânticas do que vê-la afundar diante das novas imposições dos bancos e centros financeiros franco-germânicos. Desse modo, Saramago oferece uma nova oportunidade aos ibéricos para repensar e escolher suas parcerias e identidades, reconstituindo as ideias e os valores de união dos indivíduos.
[ca] Gener 2024: l'autora ha detectat dos errors. [1] A la pàgina 19, peu d'imatge 7, la data correcta és 28 maig 1974. [2] El mateix succeeix en el primer paràgraf de la pàgina 20, data correcta 28 maig 1974 Aquest article analitza la relació entre els artistes i les estrcuturas de poder portuguesos i les masses populars després de la Revolució de el 25 d'abril de 1974 i fins a 1977. L'anàlisi d'aquest període a Portugal considerarà les dinàmiques que envolten les pràctiques artístiques socialment compromeses integrades en l'espai públic, dins del seu marc històric i social. L'article sosté que el context artístic portuguès en estudi va sorgir de la motivació dels polítics i artistes per apropar l'art i les masses populars a l'procés revolucionari en curs. En aquesta aproximació, identifico la col·laboració com l'actitud més utilitzada pels artistes en relació amb el sistema polític i la població. Aquest enfocament va disminuir des de 1976, moment en què es va incrementar el conflicte amb les estructures de poder polític. Pel que fa a la relació amb la població, a partir d'aquest moment també hi va haver una disminució en l'ús d'eines col·laboratives i una intensificació d'eines transgressores i provocatives en les pràctiques artístiques. Aquests canvis seran articulats en l'article a partir de les condicions polítiques i socials objectives de país, i la seva influència en els matisos actitudinals identificats en les pràctiques artístiques socialment compromeses en anàlisi.

[pt] Janeiro de 2024: o autor detectou dois erros. [1] Na página 19, legenda 7, a data correta é 28 de maio de 1974. [2] O mesmo acontece no primeiro parágrafo da página 20, data correta 28 de maio de 1974. Este artigo aprofunda as relações estabelecidas entre os artistas, os organismos de poder e as camadas populares portuguesas após a Revolução do 25 de Abril de 1974 e até 1977. A análise deste período português considera a dinâmica criada pelas práticas artísticas socialmente comprometidas integradas no espaço público, a partir do seu enquadramento histórico e social. O artigo influi que o contexto artístico português em análise surgiu da motivação de determinados circuitos políticos e artísticos em aproximar a arte e as camadas populares do processo revolucionário em curso. Seguindo esta óptica, a colaboração é identificada como a atitude mais frequente utilizada pelos artistas em relação ao sistema político e à população. Essa postura colaborativa diminuiu a partir de 1976, altura em que o conflito com as estruturas de poder político começou a aumentar. No que se refere ao relacionamento com a população, foi também a partir desse momento que houve uma diminuição do uso de ferramentas colaborativas e uma intensificação de ferramentas transgressivas e provocativas nas práticas artísticas. A alteração destas dinâmicas será articulada, no artigo, a partir das condições políticas e sociais objectivas vividas no país e sua influência nas nuances atitudinais identificadas nas práticas artísticas socialmente comprometidas em análise.
[ca] Aquest article descriu i analitza tres experiències de territorialització del gran capital al Baix Amazones, a l'oest de l'estat del Pará, que van tenir lloc en períodes històrics diferents. En aquestes experiències, és possible identificar una totalitat composta per formes d'acumulació primitiva del capital i la defensa territorial de les poblacions afectades. La primera experiència va tenir lloc a la primera meitat del segle XX, liderada per l'empresa Ford durant el govern de Vargas, en el context de la crisi del capital als anys 1930. Les altsres dues experiències van ocórrer a la dècada del 2000, en el marc de l'avenç de polítiques considerades neoliberals. En primer lloc, destaca l'empresa Cargill, que va construir una terminal portuària a la ciutat de Santarém, ignorant completament les normatives ambientals vigents al país. L'última experiència fa referència a l'extracció mineral per part de l'empresa nord-americana Alcoa, al municipi de Juruti. Aquests processos es caracteritzen per l'apropiació de terres, l'expropiació de les poblacions locals i el paper central d'un Estat autoritari com a impulsor de l'economia. Després de la introducció, l'article aprofundeix en el debat sobre la categoria de territori, reflexiona sobre l'acumulació primitiva i, finalment, presenta les experiències esmentades, els seus desenvolupaments i els enfrontaments de les poblacions afectades per aquests projectes.

[pt] O presente artigo descreve e analisa três experiências de territorialização do grande capital no Baixo Amazonas, oeste paraense, ocorridas em períodos históricos distintos, onde é possível sinalizar para formas de acumulación primitiva do capital. A primeira ocorre na primeira quadra do século XX, liderada pola empresa Ford, durante o goberno de Vargas. Já as demais transcorrem na década de 2000, no contexto de avance de políticas consideradas neoliberais, tendo como liña de frente á empresa Cargil, que ergue um terminal portuário na cidade de Santarém, en total indiferença ás normas ambientais vixentes no país. A última versa sobre o extrativismo mineral da empresa estadunidense Alcoa, no município de Juruti. Apropiação de terra, expropiação das populações locais, centralidade de Estado autoritário como indutor da economia estruturam os processs. Após a introdução, o artigo investe no debate sobre a categoria território, já a seguinte apresenta as experiências, seus desdobramentos e os enfrontamentos das populações afetadas pelos empreendimentos.
[ca] Aquest article presenta i discuteix la influència del cristianisme en l'obra del filòsof brasiler Roberto Mangabeira Unger, que es presenta com un hereu i continuador del que entén ser l'ortodòxia occidental. Comença examinant la doble consciència cristiana representada en les interpretacions de Nietzsche (tenint la qüestió del ressentiment com a focus) i la d'Unamuno (centrada en el problema de l'agonia), totes dues preses en el seu sentit formador dels valors més característics de la civilització occidental. A continuació, analitzem la manera com Unger percep el desenvolupament i la traducció del cristianisme en la cultura romàntica que va florir en la modernitat europea. I, en la seva última part, el text reflexiona sobre la relació entre moral i política, tal com es desenvolupa, en el pensament d'Unger, en una institucionalitat democràtica específica. Concloem que un ordre sota el domini de l'experimentalisme democràtic s'adiu millor amb el potencial de realització de la identitat de l'home occidental.

[pt] Este artigo apresenta e discute a influência do cristianismo na obra do filósofo brasileiro Roberto Mangabeira Unger, que se apresenta como um herdeiro e continuador do que entende ser a ortodoxia ocidental. Inicia examinando a dupla consciência cristã representada nas interpretações de Nietzsche (tendo a questão do ressentimento como foco) e a de Unamuno (debruçada sobre o problema da agonia), ambas tomadas em seu sentido formador dos valores mais característicos da civilização ocidental. Em seguida, analisamos a maneira pela qual Unger enxerga o desenvolvimento e a tradução do cristianismo na cultura romântica que desabrochou na modernidade europeia. E, na sua última parte, o texto reflete acerca da relação entre moral e política, tal como desdobrada, no pensamento de Unger, numa institucionalidade democrática específica. Concluímos que uma ordem sob o domínio do experimentalismo democrático melhor condiz com o potencial de realização da identidade do homem ocidental.&nbsp;&nbsp;
[ca] Murals com a portadors de memòria. Anàlisi dels significats que se'ls donen i de les actituds dels seus creadors El fenomen de les pintures murals s'ha anat desenvolupant a l'espai públic des de la Revolució Mexicana. Els murals s'utilitzen, entre altres finalitats, per capturar records.A més, són una de les formes més populars de representació del passat a l'espai públic, comunament anomenats portadors de memòria. En la discussió de la recerca que s'està duent a terme, es posaran de manifest les oportunitats associades a la formació de consciència històrica i actituds envers el passat de la societat a través de murals commemoratius. La recerca es va dur a terme de juliol a novembre de 2020. Es va basar en l'anàlisi dels materials existents: fotografies de murals commemoratius (elements significatius i marcats) i entrevistes amb agents de memòria semiestructurada. La primera etapa de la investigació descrita es va centrar en els autors de murals commemoratius. L'objectiu de la recerca ha estat determinar el significat i els valors que els creadors de murals han donat en general i en particular als murals commemoratius realitzats per ells mateixos. La recerca va permetre, entre d'altres, respondre preguntes sobre el camí artístic dels creadors (entorn del graffiti), quins factors van influir en el procés d'elaboració del mural (història familiar, passat propi, finances, implicació social), visió del món i valors del creadors declarats (patriotisme) i actitud davant la política de la memòria.

[pt] Murais como portadores de memória. Análise dos significados dados a eles e as atitudes de seus criadores. O fenômeno das pinturas murais vem se desenvolvendo no espaço público desde a Revolução Mexicana. Os murais são usados, entre outros fins, para capturar memórias. Além disso, são uma das formas mais populares de representação do passado no espaço público, comumente chamados de portadores de memória. Na discussão da pesquisa em andamento, serão destacadas as oportunidades associadas à formação de consciência histórica e de atitudes em relação ao passado da sociedade por meio de murais comemorativos.A pesquisa foi realizada no período de julho a novembro de 2020. Baseou-se na análise dos materiais existentes - fotografias de murais comemorativos (elementos significativos e marcados) e entrevistas com agentes de memória semiestruturados. A primeira etapa da pesquisa descrita teve como foco os autores de murais comemorativos. O objetivo da pesquisa foi determinar o significado e os valores que os criadores de murais têm dado em geral e, em particular, aos murais comemorativos feitos por eles próprios.A pesquisa permitiu, entre outras coisas, responder a questões relativas ao percurso artístico dos criadores (ambiente do graffiti), quais os fatores que influenciaram o processo de confecção do mural (história familiar, passado, finanças, envolvimento social), visão de mundo e valores dos criadores declarados (patriotismo) e atitude para com a política da memória.
[ca] El present article vol debatre el discurs ambiental i ecològic en l'obra de Gilberto Freyre a les dècades de 1920, a través de la seva actuació en el periodisme de Pernambuco, i de 1930, a partir de Casa-grande &amp; Senzala, publicat el 1933, i, sobretot, de Nordeste, llibre de 1937. L'objectiu és investigar el paper que Freyre atribueix a les qüestions ambientals, però articulant-les amb el conjunt més ampli de la seva obra, que està marcada per la defensa del món ibèric i per la crítica a la modernitat occidental. La reivindicació dels tròpics, la visió poètica i empàtica envers el món dels ingenis del Nord-est brasiler, així com la crítica als fabricants moderns són els elements centrals de l'article.

[pt] O presente artigo visa debater o discurso ambiental e ecológico na obra de Gilberto Freyre nas décadas de 1920, por meio de sua atuação no jornalismo pernambucano, e de 1930, a partir de Casa-grande &amp; Senzala, publicado em 1933 e, sobretudo, de Nordeste, livro de 1937. O objetivo é investigar o papel que Freyre atribui às questões ambientais, mas articuladas ao conjunto mais amplo de sua obra, que é marcada pela defesa do mundo ibérico e pela crítica à modernidade ocidental. A valorização dos trópicos, a visão poética e empática frente ao mundo dos engenhos nordestinos, bem como a crítica aos modernos usineiros são os elementos centrais do artigo
[ca] Aquest article reprèn la controvèrsia de la Sang Yanomami, en la qual un poblat yanomami va exigir la repatriació de les mostres de sang indígenes recol·lectades per investigadors estrangers a la jungla amazònica en els anys '60. Es tracta d'un cas remarcable en el procés de reconeixement de dos drets: el dret a la identitat genètica (dret al genoma) i el dret transindividual al patrimoni genètic de la humanitat (dret genòmic). Aquest cas és rellevant, entre d'altres coses, perquè permet entendre la demanda yanomami del (i) dret a genoma, exercit col·lectivament per la comunitat, i (ii) el dret de la humanitat a exigir respecte pel seu material genètic en virtut dels seus valors culturals específics (immaterials) per la comunitat.

[pt] O presente artigo revisita a controvérsia sobre o Sangue Yanomami, no qual uma aldeia do povo yanomami exigiu a repatriação de amostras de sangue indígena coletada por pesquisadores estrangeiros nos anos 1960, quando eles estiveram na floresta amazônica. Ela é apresentada como um leading case no processo de reconhecimento tanto do direito individual à identidade genética (direito ao genoma) como do direito transindividual ao patrimônio genético da Humanidade (direito do genoma). O caso é relevante, dentre outros, porque permite que se compreenda a postulação dos yanomamis a partir (i) do direito ao genoma exercido coletivamente por uma comunidade e (ii) do direito difuso que têm a Humanidade em exigir respeito ao material genético que possua um valor cultural (imaterial) específico (não científico) para aquela comunidade.
[ca] El 5 de maig de 2022 el Consell Federal de Medicina del Brasil va definir i va regular la Telemedicina a través de la Resolució n. 2.314/2022. A partir d'aquest marc teòric, es proposa com a problema de recerca la següent pregunta: està la normativa brasilera capacitada per a tractar les qüestions ètiques de major incidència en la telemedicina? L'objectiu és identificar i definir les normes i principis que el metge ha d'adoptar durant la Telemedicina, posant l'accent en la relació centrada en el pacient. Posteriorment, la Resolució 2.314/2022 del Consell Federal de Medicina del Brasil es detalla críticament des de la perspectiva de tres preceptes. Com a resultat, es verifica la falta de regulació expressiva per a l'ús de les tecnologies amb finalitats mèdiques, fet que reflecteix els desafiaments ètics als quals cal enfrontar-se. Es conclou que la deficient normativitat en matèria de telemedicina ocasiona trastorns jurídics i bioètics, convergint valors i principis que pressionen la constància i integració en la relació metge-pacient. El mètode utilitzat és el de la recerca integrada mitjançant la tècnica de recerca bibliogràficas.

[pt] Em 5 de maio de 2022 o Conselho Federal de Medicina Brasileiro definiu e regulamentou a Telemedicina por meio da Resolução n. 2.314/2022. A partir deste marco teórico, propõe-se como problema de pesquisa o seguinte questionamento: o normativo brasileiro é capaz de lidar com as questões éticas de maior incidência na telemedicina? Objetiva-se identificar e definir padrões e princípios pelos quais o médico deve adotar durante a Telemedicina, ressaltando-se a relação centrada no paciente. Posteriormente, detalha-se criticamente a Resolução n. 2.314/2022 do Conselho Federal de Medicina Brasileiro sob a ótica de três preceitos. Como resultado, verifica-se a inexistência de regulamentação expressiva para o uso de tecnologias para finalidades médicas, fato que reflete em desafios éticos a serem enfrentados. Conclui-se que a normatização deficiente sobre telessáude ocasiona transtornos jurídicos e bioéticos, convergindo valores e princípios que pressupõem constância e integração na relação médico-paciente. O método utilizado é o de pesquisa integrada mediante técnica de pesquisa bibliográfica.
[ca] La circulació territorial és una base de diferenciació geogràfica i es materialitza per l'interès corporatiu i per la disputa dels territoris que tenen més gran potencial de generació de trànsit. La circulació és element constituent i dinamitzador de la mega-regió Rio de Janeiro–São Paulo i, pel que fa a les nocions de centre i centralitat, es percep la rellevància del flux de passatgers entre els aeroports Santos Dumont (Rio de Janeiro, RJ, Brasil) i Congonhas (São Paulo, SP, Brasil), formant un pont aeri caracteritzat com a important eix connectiu d'enllaços ràpids i constants en aquesta mega-regió. La representativitat d'aquesta ruta a la xarxa aèria brasilera es configura per l'expressiu potencial de trànsit i per la lògica dels processos globals a l'organització de la (re)producció del capital, que permeten una evolució de la demanda efectiva, però sobretot perquè aquesta mega-regió concentra tant l'oferta i la demanda de fluxos com l'operacionalització de les companyies aèries, malles de vols i connexions/escales als principals nodes d'aquesta xarxa.

[pt] A circulação territorial é base de diferenciação geográfica e se materializa pelo interesse corporativo e pela disputa dos territórios que possuem maior potencial de geração de tráfego. A circulação é elemento constituinte e dinamizador da megarregião Rio de Janeiro–São Paulo e, a partir das noções de centro e centralidade, percebe-se a relevância do fluxo de passageiros entre os aeroportos Santos Dumont (Rio de Janeiro, RJ) e Congonhas (São Paulo, SP), formando uma ponte aérea caracterizada como importante eixo conectivo de ligações rápidas e constantes nessa megarregião. A representatividade dessa rota na rede aérea brasileira se configura pelo expressivo potencial de tráfego e pela lógica dos processos globais na organização da (re)produção do capital, que permitem uma evolução da demanda efetiva, mas, sobretudo, porque tal megarregião concentra tanto a oferta e demanda de fluxos como a operacionalização de companhias aéreas, malhas de voos e conexões/escalas nos principais nós dessa rede.
[ca] Milei ha irromput en la nostra història amb una doble figura, amb una doble funció. La més visible i identificable és la d'un faccio més, un altre centurió de l'extrema dreta; l'altra, més oculta i críptica, més finament nihilista i que convé ressaltar, refereix al front de lluita en el qual el capitalisme busca avui forces per a la seva reproducció: el domini de la paraula, i més concretament el control dels significants, on l'esquerra ha cedit terreny i perdut identitat. Milei ens ofereix, malgrat ell, l'ocasió per a conèixer el que està en joc i assumir conscients la nostra posició en l'escena.

[pt] Milei irrompeu em nossa história com uma dupla figura, com uma dupla função. A mais visível e identificável é a de outra facção, outro centurião da extrema direita; a outra, mais oculta e enigmática, mais finamente niilista e digna de destaque, refere-se à frente de luta em que o capitalismo atual busca forças para sua reprodução: o domínio da palavra e, mais especificamente, o controle dos significantes, onde a esquerda cedeu terreno e perdeu sua identidade. Milei nos oferece, apesar de si mesmo, a oportunidade de saber o que está em jogo e de assumir conscientemente nossa posição na cena.
[ca] El que ens interessa aquí és definir el caràcter de l'urbanisme inhòspit, que ha aflorat a diversos indrets a l'època contemporània com a conseqüència de l'aprofundiment de la producció neoliberal de l'espai. Així mateix, assenyalarem les possibilitats i les formes de resistència per contrarestar-lo i deconstruir-lo a través d'accions i activitats tant planificades com no planificades que puguin contribuir al rescat de la urbanitat, la sociabilitat i el dret a la ciutat. Per això, primer n'identifiquem les característiques, els instruments i mediacions. A continuació, s'aborda el projecte de rehabilitació urbana de Porto Maravilha ​​a Rio de Janeiro, prenent-ho com a referència per assenyalar les característiques i implicacions socioespacials d'aquest urbanisme inhòspit i el paper de la neoliberalització en la deshumanització de l'espai social. Després de dibuixar aquesta imatge distòpica de l'espai abstracte de la capital, es presenta un conjunt d'accions transformadores alternatives, en particular les que tenen el potencial de contrarestar la deshumanització de l'espai social, com a pràctiques d'urbanisme tàctic i de guerrilla, que abasten un ampli conjunt d'accions realitzades a diverses ciutats del món.

[pt] Interessa-nos aqui definir o caráter do urbanismo inóspito, que surgiu em vários lugares nos tempos contemporâneos como resultado do aprofundamento da produção neoliberal do espaço. Apontar possibilidades e formas de resistência para neutralizá-lo e desconstruí-lo através de ações e atividades planejadas ou não capazes de contribuir para o resgate da urbanidade, da sociabilidade e do direito à cidade. Destarte, primeiro são abordadas suas características, seus instrumentos e suas mediações. Em seguida, o projeto de reabilitação urbana Porto Maravilha do Rio de Janeiro é abordado e tomado como referência para apontar as características e implicações socioespaciais deste urbanismo inóspito e o papel da neoliberalização na desumanização do espaço social. Após desenhar uma imagem distópica do espaço abstrato da capital, é apresentado um conjunto de ações transformadoras alternativas, em particular aquelas com potencial para combater a desumanização do espaço social, como práticas de urbanismo tático e de guerrilha, que englobam um amplo conjunto de ações em várias cidades do mundo.