[ca] La tesi doctoral que presento parteix d'una rigorosa edició crítica de tots els diplomes que van formar l'antic arxiu de la canònica augustiniana de Santa Maria de Vilabertran, una de les més importants de Catalunya. Ha estat una tasca molt laboriosa perquè he procurat guiar-me per uns criteris paleogràfics i filològics per assegurar la fidelitat textual i alhora la correcta interpretació semàntica per fer-ne un estudi ben fonamentat. Tant per a l'estudi que jo mateixa he dut a terme, ja dels orígens històrics de la susdita canònica regular, com dels que es puguin fer a partir de la documentació que he arreplegat; altres investigadors podran emprendre nous estudis complementaris que s'adiguin més a cadascun dels seus propis interessos culturals, a partir d'unes fonts històriques quantitativament exhaustives i qualitativament, segons que espero, correctes. Completen el meu diplomatari uns índexs que són un estudi per ells mateixos, no sols per la identificació de tots els personatges documentats, alguns d'ells d'alt rang, com bisbes de qui hom precisa la vinculació familiar fins ara creguda com a certa, sinó també dels topònims. No em sembla una qüestió menor l'intent, així mateix, de restituir el nom exacte de persones i de llocs d'acord amb la mateixa tradició lingüística que reflecteix la documentació original i a la vista dels principis bàsics de l'evolució fonètica de la nostra llengua. Els orígens històrics de la canònica, crec que han quedat ben traçats en el meu propi estudi, on té una part important la reconstrucció de la primera comunitat, la consideració del seu alt nivell cultural en base no sols a l'estudi dels aspectes formals que ofereixen els diplomes sinó també dels còdexs conservats. També una part important la té, naturalment, la consideració i estudi d'una figura tan important i emblemàtica com la del seu fundador: el prevere Pere Rigall, de qui he pogut refer una detallada descripció prosopogràfica, posant en relleu no sols els seu altíssim nivell cultural, sinó també les seves extraordinàries capacitats per dirigir la primitiva comunitat i administrar la petita església inicial que en va ser l'aglutinadora de la nova comunitat augustiniana. Una activitat que va comportar un desenvolupament espectacular del patrimoni monàstic i el reconeixement social d'una gran anomenada de Santa Maria de Vilabertran, però també del seu fundador que va ser reconegut i venerat com a sant d'acord amb els testimoniatges inequívocs dels textos litúrgics que he identificat i publicat per primera vegada en el meu estudi. En definitiva, he procurat fer una aportació a la nostra història medieval, a la història de la nostra Església local, i a la història cultual i cultural del nostre país, fixant-me en els "homines scholastici" més rellevants de la comunitat augustiniana estudiada i a les seves aportacions concretes en el camp de la producció documental, però també bibliogràfica.

[en] The thesis I present is based on a rigorous critical edition of all the diplomas that formed the old archive of the Augustinian canonic community of Santa Maria de Vilabertran, one of the most important in Catalonia. It has been a very laborious task because I have tried to be guided by palaeographic and philological criteria to ensure textual fidelity and at the same time the correct semantic interpretation to make a well-founded study. Both for the study that I myself have carried out, both of the historical origins of the aforesaid regular canonic community, and of those that can be made from the documentation that I have collected; other researchers will be able to undertake new complementary studies that are more suited to each of their own cultural interests, from quantitatively exhaustive historical sources and qualitatively, as I hope, correct. My charter collection is completed by some indexes which are a study in themselves, not only for the identification of all the documented characters, some of them of high rank, as bishops whose family ties are hitherto believed to be true, but also of place-names. The attempt to restore the exact name of people and places in accordance with the same linguistic tradition that reflects the original documentation and in view of the basic principles of the phonetic evolution of our language does not seem to me to be a minor issue. The historical origins of the canonic community, I think, have been well traced in my own study, where the reconstruction of the first community has an important part, the consideration of its high cultural level based not only on the study of the formal aspects that they offer diplomas but also preserved codices. Also an important part is, of course, the consideration and study of a figure as important and emblematic as that of its founder: the priest Pere Rigall, of whom I have been able to remake a detailed prosopographic description, highlighting not only his very high cultural level, but also its extraordinary abilities to lead the primitive community and to administer the small initial church that was the agglutinator of the new Augustinian community. An activity that led to a spectacular development of the monastic heritage and social recognition of a great call of Santa Maria de Vilabertran, but also of its founder who was recognized and revered as a saint according to the unequivocal testimonies of the liturgical texts which I first identified and published in my study. In short, I have tried to make a contribution to our medieval history, to the history of our local Church, and to the cultural and cultural history of our country, focusing on the most relevant "homines scholastici" of the Augustinian community studied and his concrete contributions in the field of documentary production, but also bibliographic.