[ca] Els procediments que consideren models analítics inelàstics es troben el tradicional mètode d'Anàlisi Estàtic no lineal o Push-Over, i el més recent mètode d'Anàlisi Dinàmic Incremental (IDA). Degut a la seva naturalesa incremental, existeixen similituds entre els mètodes push-over i IDA. No obstant, el mètode IDA és molt més complex que el push-over, amb el corresponent elevat cost computacional. Per aquest motiu, aquest mètode està limitat a l'àmbit de la investigació. Donades les limitacions pràctiques del IDA, recents investigacions han proposat mètodes d'estimació de les corbes IDA a partir de la corba push-over, per evitar els procediments complexos del IDA. Dos mètodes trobats en la literatura son el SPO2IDA i el ICE4RISK, que es diferencien bàsicament en la metodologia que fan servir per l'estimació de les corbes (formulació empírica i interpolació d'un estudi paramètric, respectivament). El present treball, va tenir com a objectiu l'avaluació d'aquests mètodes d'estimació de les corbes IDA a partir de l'Anàlisi Estàtic No-Lineal, per trobar els possibles avantatges i les seves limitacions, fent servir registres acceleracions i estructures pròpies, comparant les corbes IDA estimades amb aquests mètodes amb les corbes IDA reals obtingudes utilitzant el IDA. Així mateix es van calcular les corbes IDA reals utilitzant els mateixos registres usats per aquests mètodes. Dels resultats obtinguts de l'avaluació realitzada es va obtenir que hi ha limitacions pel que fa a l'aplicabilitat d'ambdós mètodes, degut principalment a que el conjunt de registres utilitzat no és una variable a escollir per l'usuari. En aquest sentit, el mètode ICE4RISK es el que millor pot adaptar-se per ampliar el seu abast. El mètode SPO2IDA necessita d'ajustos em la formulació empírica per ampliar la seva aplicabilitat. Finalment, es proposen recomanacions per continuar amb la investigació sobre l'estimació de les corbes IDA.

[es] Los procedimientos que consideran modelos analíticos inelásticos se encuentran el tradicional método de Análisis Estático No Lineal o Push-Over, y el más reciente método de Análisis Dinámico Incremental (IDA). Por su naturaleza incremental existen similitudes entre los métodos push-over e IDA. No obstante el método IDA es mucho más complejo que el push-over, con el consiguiente alto coste computacional. Así, este método está limitado al ámbito de la investigación. Dadas las limitaciones prácticas del IDA, recientes investigaciones han propuesto métodos de estimación de las curvas IDA a partir de la curva push-over, para evitar el complejo procedimiento del IDA. Dos métodos encontrados en la literatura son el SPO2IDA y el ICE4RISK, que se diferencian básicamente en la metodología que emplean para la estimación de las curvas (formulación empírica e interpolación de un estudio paramétrico, respectivamente). El presente trabajo tuvo como objetivo la evaluación de estos métodos de estimación de curvas IDA a partir del Análisis Estático No-lineal, para encontrar sus posibles ventajas y limitaciones, empleando registros de aceleración y estructuras propios. Se compararon las curvas IDA estimadas con estos métodos con las curvas IDA reales obtenidas usando el IDA. Asimismo se calcularon curvas IDA reales utilizando los mismos registros usados por dichos métodos. Los resultados de la evaluación realizada arrojaron que existen limitaciones en cuanto a la aplicabilidad de ambos métodos, debido principalmente a que el juego de registros empleado no es una variable a elegir por el usuario. En ese sentido, el método ICE4RISK el que mejor puede adaptarse para ampliar su alcance. El método SPO2IDA necesita de ajustes en la formulación empírica para ampliar su aplicabilidad. Finalmente, se sugirieron recomendaciones para continuar con la investigación acerca de la estimación de las curvas IDA.