[ca] Aquesta tesi doctoral té com a objectiu ampliar el coneixement sobre la representació, els escenaris i dinàmiques de producció, i la representació de la violència inherent al conflicte armat colombià en documentals de llargmetratge. Empra un enfocament de mètodes mixtos amb abasts exploratoris i descriptius per aconseguir-ho. L'estudi es desenvolupa a través de tres components. Primer, una anàlisi de contingut quantitativa de 78 pel·lícules produïdes o coproduïdes nacionalment estrenades entre 1974 i 2018. Segon, una exploració qualitativa de les experiències de 25 cineastes colombians que van dirigir 37 d'aquests documentals. Tercer, una anàlisi qualitativa de 50 seqüències que representen accions violentes inherents al conflicte, extretes de 25 documentals dirigits pels cineastes entrevistats. La investigació revela que la majoria dels documentals s'adhereixen a un conjunt fonamental de principis narratius i cinematogràfics, centrant-se predominantment en les experiències de les víctimes civils i cobrint diverses fases de la guerra interna colombiana. Les troballes ressalten les condicions de producció desafiants i precàries enfrontades enmig dels perills de la confrontació armada i les fragilitats del sector audiovisual colombià. Els resultats també revelen que la representació d'accions violentes inherents al conflicte es concentra en gran mesura en retratar els civils com a receptors de la violència, principalment a través dels seus testimonis. No obstant això, s'omet en gran part la representació i la perspectiva dels perpetradors, fent que la seva representació sigui etèria i abstracta. Aquestes troballes contribueixen a una comprensió més profunda de l'estètica i la poètica dels documentals. Les troballes també permeten entendre les complexitats de la producció documental i els patrons seguits en la representació de la violència associada al conflicte armat colombià durant cinc dècades.

[es] Esta tesis doctoral tiene como objetivo ampliar el conocimiento sobre la representación, los escenarios y dinámicas de producción, y la representación de la violencia inherente al conflicto armado colombiano en documentales de largometraje. Emplea un enfoque de métodos mixtos con alcances exploratorios y descriptivos para lograrlo. El estudio se desarrolla a través de tres componentes. Primero, un análisis de contenido cuantitativo de 78 películas producidas o coproducidas nacionalmente estrenadas entre 1974 y 2018. Segundo, una exploración cualitativa de las experiencias de 25 cineastas colombianos que dirigieron 37 de estos documentales. Tercero, un análisis cualitativo de 50 secuencias que representan acciones violentas inherentes al conflicto, extraídas de 25 documentales dirigidos por los cineastas entrevistados. La investigación revela que la mayoría de los documentales se adhieren a un conjunto fundamental de principios narrativos y cinematográficos, centrándose predominantemente en las experiencias de las víctimas civiles y cubriendo varias fases de la guerra interna colombiana. Los hallazgos resaltan las condiciones de producción desafiantes y precarias enfrentadas en medio de los peligros de la confrontación armada y las fragilidades del sector audiovisual colombiano. Los resultados también revelan que la representación de acciones violentas inherentes al conflicto se concentra en gran medida en retratar a los civiles como receptores de la violencia, principalmente a través de sus testimonios. Sin embargo, se omite en gran parte la representación y la perspectiva de los perpetradores, haciendo que su representación sea etérea y abstracta. Estos hallazgos contribuyen a una comprensión más profunda de la estética y la poética de los documentales. Los hallazgos también permiten entender las complejidades de la producción documental y los patrones seguidos en la representación de la violencia asociada al conflicto armado colombiano durante cinco décadas.