BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] A la Catalunya del Nord, el català es troba en un estat avançat de substitució lingüística i el sistema educatiu immersiu en aquesta llengua és un model minoritari, la qual cosa té conseqüències en la formació identitària i psicosocial dels seus alumnes. Aquest article té com a objectius: identificar i analitzar les actituds lingüístiques i les representacions socials vers el català i el francés de l'alumnat de les escoles immersives, així com examinar les relacions amb els factors invariables, com ara l'edat i el sexe biològic, i establir patrons amb la llengua inicial. Gràcies a les entrevistes qualitatives a quinze antics alumnes, hem pogut determinar l'existència de cinc prejudicis lingüístics: parlar català considerat com a situació artificial, parlar francés com a acte de rebel·lia, la inseguretat lingüística, l'autoodi i la incertesa identitària. Així doncs, les cinc actituds identificades tenen una major incidència entre els parlants amb L1 francés, però sobretot entre les dones. A partir dels resultats, proposem una sèrie de mesures i polítiques lingüístiques centrades en el capgirament de l'actual situació sociolingüística del jovent de les escoles immersives.

[en] In Northern Catalonia, Catalan is in an advanced state of language substitution and the Catalan immersive schools are a minority educative system, which has some consequences on students' identity and psychosocial construction. This paper aims to identify and analyse the linguistic attitudes and social representations towards Catalan and French of students from these immersive schools, as well as to examine the relations with invariable factors, such as age and biological sex, and to establish patterns with the initial language. I examined fifteen testimonies from former students at the immersive schools and I identify five linguistic attitudes: speaking Catalan considered an artificial situation, speaking French considered an act of rebellion, linguistic insecurity, self-hatred, and identity uncertainty. The results show that linguistic prejudices have a greater incidence among speakers with L1 French, but especially among women. Based on these results, I propose several measures and policies focused on turning around the current sociolinguistic situation of young people in Northern Catalonia immersive schools.
[ca] Aquest article ofereix la primera descripció formal completa de les propietats pragmàtiques i sintàctiques dels adjectius expressius del català, com fotut -da (Ets un fotut comediant) o puto -a (Això és una puta mentida). Pel que fa a l'aspecte interpretatiu, els adjectius expressius es caracteritzen per incorporar un contingut emocional associat a la perspectiva del parlant que no té un impacte en la semàntica denotativa, sinó en un nivell expressiu independent. Pel que fa a la sintaxi, a diferència dels adjectius qualificatius, els adjectius expressius no s'acostumen a quantificar, tendeixen a aparèixer en posició prenominal i es combinen per obtenir efectes intensius. En conjunt, l'estudi d'aquests elements sovint menystinguts ens dona una important visió sobre les connexions entre semàntica, pragmàtica i sintaxi i també sobre la manera com els elements lèxics desenvolupen significats expressius.

[en] This article offers the first complete formal description of the pragmatic and syntactic properties of expressive adjectives in Catalan, such as fotut -da (Ets un fotut comediant "You're a fucking comedian") or puto -a (Això és una puta mentida "That's a fucking lie"). Regarding interpretation, expressive adjectives are characterized by incorporating an emotional content associated with the speaker's perspective that does not have an impact on denotative semantics, but on an independent expressive level. Regarding syntax, unlike qualifying adjectives, expressive adjectives are not usually quantified, tend to appear in prenominal position and are combined to obtain intensive effects. Overall, the study of these often-neglected elements gives us an important insight into the connections between semantics, pragmatics and syntax and also into the way in which lexical elements develop expressive meanings.
[ca] El Conflent (Pirineus Orientais) té cent edificis religiosos romans dels segles X-XIII; intactes, més ο menys modificats ο sota la forma de prims vestigis. La natura petrogràfica dels materials que els composen va ser revelada sistemàticament, en referència a la geologia de la regió. Noranta-dos edificis van poder ser classificats en funció de: (1) la natura d'aquests materials, en particular segons que són per a l'essencial de provinença local, i doncs reflecteixen el medi ambient geològic próxim (82 edificis), ο en part al menys de provinença llunyana, i aleshores sense relació amb aquest medi ambient (10 edificis); (2) la qualitat de l'aplicació d'aquests materials, del simple aparell de códols i de llocs als aparells més curats (24 edificis són construïts, al menys parcialment en pedra de talla). La repartició geogràfica dels diferents tipus d'edificis és breument discutida

[en] Conflent (Pyrénées-Orientales) holds hundred Χ th–XIII th centuries Romanesque religious edifices, intact, more or less modified or as small remains. The petrographical kind of the materials which make them up was systematically taken down, with a reference to the geology of the area. 92 edifices were able to be listed according to: (1) the kind of these materials, in particular from those mainly of local origin, reflections of a close geological environment (82 edifices), to those at least partly of remote origin, without any link with this environment (10 edifices); (2) The quality of the implementation of these materials, from a simple rag-stones and blocks bond to the most elaborate bonds. (24 edifices have been built, at least partly, of ashlars). The geographical distribution of the various types of edifices is briefly tackled
[ca] La III edició de les Jornades d'Estudis Doctorals d'Art i de Musicologia té com a objectiu aportar una visió interdisciplinària dins l'àmbit de les Humanitats, amb la intenció de reflexionar sobre el concepte de poder com a mitjà de diferenciació i prestigi en tots elsseus nivells, en les diferents cultures i durant el transcurs de la història, a través de lacultura material, artística i musical.

[en] The 3rd edition of the Conference on Doctoral Studies in Art and Musicology has the goal of providing an interdisciplinary vision in the field of Humanities. It aims at reflecting on the concept of power as a means of differentiation and prestige on all its levels, in thedifferent cultures and during the course of history; through the material, artistic and musical culture.
[ca] La presència de dues cites encobertes de P.J. Oliu en el Primer del Crestià de F. Eiximenis posa en relleu el profund respecte que el franciscà de Girona sentia pel teòleg de Serignan. Eiximenis no esmenta mai el nom d'Oliu, però presenta l'autor de les dues cites com un "sant". Aquestes dues referències permeten, a més, d'identificar P.J. Oliu com el protagonista de l'al·lusió, plena també de respecte, que fa Eiximenis en la mateixa obra a un sant teòleg franciscà que va aprendre més en una nit pregant davant de l'altar que no pas en cinc anys d'estudis a París. (Una al·lusió inspirada, sens dubte, en la confessió que, segons B. Guiu, hauria fet P.J. Oliu en el seu llit de mort). Aquestes referències posen en relleu la connexió d'Eiximenis amb els cercles beguins catalans i permeten d'intuir que la presència de tantes obres d'Oliu en la biblioteca d'Eiximenis no era pas un fet fortuït, sinó que hi ha, com alguns estudis recents han començat a assenyalar, una profunda influència de P.J. Oliu en la seva vasta obra.

[en] The presence of two implicit citations of Peter of John Olivi in the Premier del Crestià of Francesc Eiximenis shows the deep respect that this Franciscan from Girona had for the theologian of Sérignan. Eximenis never mentions Olivi by name, but he presents the author of these two citations as a "saint." These two references allow the identification of Olivi as the person that Eiximenis refers to quite respectfully in the same work when he alludes to a Franciscan theologian and saint who had learned more in one night of prayer before the altar than he had in 5 years of studies at Paris (an allusion no doubt inspired by the confession that, according to the history of Bernard Gui, Olivi had made on his deathbed). These references also evidence the ties between Eiximenis and the circles of Catalan Beguines. They allow one to understand that the presence of numerous works of Olivi in Eiximenis' library was no accident, but rather, as some recent studies have begun to note, a sign of the profound influence that Olivi had upon his work.
[ca] Dins del conjunt demostratiu del català, no sempre s'inclou el determinant aqueix en el paradigma, si no és considerat com una forma secundària de aquest. Aquest treball examina el demostratiu aqueix i les seues variants en textos de l'edat moderna per tal de resseguir-ne el desenvolupament enfront del de aquest i de comprovar l'establiment de cada forma dialectal. Els resultats indiquen que, a diferència del català general, en la Catalunya del Nord s'empra més (aqu)eix que (aqu)est des del segle XVIII. Pel que fa a les formes, el corpus en registra tant de reforçades per aqu- com de no reforçades en els diversos dialectes. No obstant això, en català central, nord-occidental i balear es registren amb una freqüència considerable les formes no reforçades com est.

[en] Among the several demonstratives of the Catalan system, the determiner aqueix is barely contemplated in the main paradigm and is generally considered as a secondary form of aquest. This paper examines aqueix and its variants in texts from the Early Modern period in order to check its development in relation to aquest and identify the establishment of several dialectal forms. According to the results, unlike most of the Catalan areas, in Northern Catalonia (aqu)eix is more used than (aqu)est since the 18th century. Regarding the forms, the corpus shows both the reinforced ones (with aqu-) and simple ones in the different dialects. However, in Central, Northwestern, or Balearic Catalan the simple forms like est obtain a considerable frequency.
[ca] Aquest article analitza com la literatura catalana contemporània afronta la desaparició de la pagesia i proposa noves maneres d'entendre i habitar l'espai rural contemporani. Dividit en tres parts, treballarà primer sobre les poètiques de la desaparició del món rural d'antuvi i sobre la proposta literària d'una nova manera de comprendre la ruralitat. La segona part se centrarà en com narració històrica del passat rural pretén recuperar una memòria col·lectiva rural que ens permeti comprendre la seva desaparició. Per acabar, treballarem sobre les noves formes narratives que permeten retratar la condició de la ruralitat en el nostre present.

[en] This article analyses how contemporary Catalan literature deals with the disappearance of the peasantry and proposes new ways of understanding and inhabiting contemporary rural space. Divided into three parts, it will first work on the poetics of the disappearance of the rural world of yesteryear and on the literary proposal of a new way of understanding rurality. The second part will focus on how the historical narrative of the rural past aims to recover a rural collective memory that allows us to understand its disappearance. Finally, we will work on the new narrative forms that allows us to depict condition of rurality nowadays.
[ca] Aquesta comunicació fa un balarte de les coneixences sobre la història i el recorregut de la vía Augusta a Catalunya. Els autors, primer, intenten traçar les etapas de la infraestructura viària gràdes a l'estudi epigràfic dels mil.liaris. Aborden després el problema de la localització de les diferente mansions a partir de les fonts antigues i de les dades arqueològiques conegudes. L 'estudi s 'acaba amb la descripció deis diferents tragats de la xarxa viària de la via Augusta.

[en] This paper sums up the knowledge on the history and the plan of the via Augusta in Catalonia. First of all, the authors are attempting to draw the stages of the road infrastructure thanks to the epigraphic study of milliaries. Then, they tackle the problem of the localization of the various stations from itineraries and well‑known archeological facts; which, in the end, brings them to describe the various drawings of the via Augusta road‑network.
[ca] La subtitulació és una pràctica que implica transvasar un text oral en escrit i, per tant, canviar-lo d'un mode a l'altre. En aquest procés sovint se sacrifiquen característiques percebudes com a estereotipadament pròpies del mode oral, lligat a una major col·loquialitat, per obtenir un text adequat al mode escrit, percebut com a formal. No obstant això, les diferents pràctiques de subtitulació d'IB3 i TV3 demostren l'existència de dues concepcions diferents dels usos lingüístics en la subtitulació i, conseqüentment, de dos models allunyats per subtitular. En aquest treball s'aborda aquesta qüestió des de l'anàlisi de la subtitulació de quatre sèries de ficció: Amor de cans, Mai neva a Ciutat i Pep (d'IB3) i Merlí (de TV3), de les quals dues (Mai neva a Ciutat i Pep) han estat emeses també per TV3 i, per això, compten amb dues versions de subtítols, els d'IB3 i els de TV3. Aquests dos models de subtitulació ofereixen informació lingüística sobre les percepcions i actituds dels usuaris avançats de la llengua, com són els subtituladors, i es relacionen amb observacions i pràctiques lingüístiques ja relacionades amb l'efecte centrípet del centre sobre les perifèries.

[en] Subtitling is a practice that involves transposing an oral text into written form and, therefore, changing it from one mode to another. In this process, characteristics perceived as stereotypically proper to the oral mode, linked to a greater colloquiality, are usually sacrificed in order to achieve a text suitable for the written mode, perceived as formal. Even so, the different subtitling practices of IB3 and TV3 demonstrate the existence of two different conceptions of linguistic uses in subtitling and, consequently, of two distant models of subtitling. This paper addresses this issue by analysing the subtitling of four television series: Amor de cans, Mai neva a Ciutat and Pep (from IB3) and Merlí (from TV3), two of which (Mai neva a Ciutat and Pep) have also been broadcasted by TV3 and, therefore, have two versions of subtitles, those of IB3 and those of TV3. These two subtitling models offer linguistic information on the perceptions and attitudes of advanced language users, such as subtitlers, and are connected to already cited linguistic observations and practices such as the centripetal effect of the centre on the peripheries.
[ca] El penya-segat del "Tozal" de Mallata arrecera très zones adornades de pintures esquemàtiques. Les dues primeres zones descobertes el 1982, contenen exclusivament pintures esquemàtiques postglacials. La darrera, explorada en 1998, és encara inèdita. És el paratge de Mallata C amb pintures del Neolític però també gravats esquemàtics lineals.Entre les pintures, s'identifiquen signes arboriformes, signes antropomorfi i Unies trencades. Els gravats són reixats oberts ο tancats, una xarranca, signes cruciformes, triangles i trets sense organització aparent. Es tracta doncs d'un nou exemple de reutilització d'un santuari neolític pintat pel gravat lineal més recent

[en] The "Tozal de Mallata" cliff contains three areas what are decorated with shematic paintings. First areas contains schematic paintings from the post-glacial period only, this areas were discovered in 1982. Last area was researched in 1998 but it's unpublished. It's the Mallata C shelter, what contains Neolithic paintaings and linear shematic engravins.Between the painted shapes we can see arborear-form figures, anthropomorfic shapes and broken lines. Ingravings are open and close grates, hopscotch, cross, triangles and lines within apparent organisation. It's a new example of reuse of a painted Neolithic sanctuary to linear engravings more recent
[ca] José Gallart Forgas (1838-1898) fou un industrial català que s'instal·là a l'illa de Puerto Rico per enriquir-se amb l'explotació de la canya de sucre. Aquest empresari és un exemple de gran mecenes de finals del segle XIX, primer a Ponce (Puerto Rico) però també i sobretot a Barcelona. El cas Gallart és un de molts catalans que van fer fortuna a Amèrica i que es serviren de les arts i de l'arquitectura per construir una imatge personal de prestigi i poder. Quan fixà la seva residència a Barcelona, encarregà la construcció de dos palaus per instal·lar-hi tota la dinastia dels Gallart : el Palau de les Heures (1894-1895) i el Palau dels dos lleons (1895-1897). A través de fonts documentals diverses, moltes d'elles inèdites, mostrarem com aquestes dues arquitectures, així com altres comandes artístiques, van esdevenir la materialització d'una estratègia de representació social del poder industrial, polític i econòmic del propi Gallart. La importància dels dos exemples d'arquitectura és, a més, remarcable per tractar-se d'edificis d'inspiració francesa basada en l'estil Segon Imperi i Renaixement, un eclecticisme a la francesa molt habitual a la Barcelona del segle XIX tot i que encara poc estudiat.

[en] José Gallart Forgas (1838-1898) was a Catalan industrialist who moved to the island of Puerto Rico to make money from sugar cane. This entrepreneur is an example of a great patron of the arts at the end of the 19th century, firstly in Ponce (Puerto Rico) but also, and above all, in Barcelona. Gallart was one of a number of Catalans who made their fortune in America and used the arts and architecture to create a personal image of prestige and power. When he took up residence in Barcelona, he commissioned the construction of two palaces to house his entire dynasty: the Palau de les Heures (1894-1895) and the Palau dels dos lleons (1895-1897). Using a variety of documentary sources, some of which have never been published before, we will show how these two buildings, along with his other artistic commissions, were the embodiment of a strategy for the social representation of Gallart's industrial, political and economic power. The two buildings are examples of French-inspired architecture in the Second Empire and Renaissance styles, a French-style eclecticism that was very common in nineteenth-century Barcelona and has been little studied.
[ca] La vocal neutra catalana és la realització més vistent d'entre les que manifesten una de les isoglosses principals amb què distribuïm les varietats del català en dos blocs geolectals. La bibliografia ha situat l'origen de la nostra vocal neutra en posició tònica o, després, pretònica, i dins del marc de les evolucions de /E/. Contra això, en aquest article defenso que la vocal neutra catalana va néixer en posició posttònica i a partir de /a/. En suport d'aquestes idees, aporto dades de l'occità —recollides a l'Atlas linguistique de la France i que presento en mapes meus—, que faig valdre per al català assumint que la isoglossa catalana del tractament de /a/ àtona final sobrepassa el límit nord del nostre domini lingüístic i continua dins de l'occità. Finalment, reconstrueixo una cronologia que explicaria que, a partir de l'origen coincident que suposo, les dues llengües hagin acabat tenint resultats divergents per a /a/ àtona final.

[en] The Catalan schwa is the most prominent amongst the realisations that enact one of the main isoglosses by which we distribute Catalan varieties into two geolectal groups. The literature on the matter has placed the origin of Catalan schwa in stressed position and, later, in pretonic position, and within the frame of the evolution of /E/. On the contrary, in this article I plead that Catalan schwa was born in post-tonic position and from /a/. In support of these ideas, I present data from Occitan —gathered in the Atlas linguistique de la France and rendered in my own maps— that I consider valid for Catalan by assuming that the Catalan isogloss on the treatment of unstressed final /a/ goes beyond the northern limit of the Catalan sprachraum and continues within Occitan. Finally, I reconstruct a timeline by which it could be explained that, from the matching origin I hypothesise, the two languages have ended up with divergent results for unstressed final /a/.
[ca] El municipi del Voló (P.-O.) reuneix molts sites d'habitacions del Neolític mitjà a la riba esquerra del Tec. Les excavacions fetes en l'un d'ells van revelar en el mobiliari alguns elements originals que poden testimoniar d'una important implatació del Faciès Cultural del Neolític Mijtà Francès en aquest sector de la plana del Rosselló al TV mil.lenari abans la nostra era

[en] The commune of Le Boulou (P.-O.) comprises several sites of Middle Neolithic habitat on the left bank of the Tech river. The excavations carried out on one of them have revealed, in the furniture, some original elements bearing witness to an implantation of the Southern Chassean in this part of the Roussillon plain, during the IVth millenium B.C.
[ca] Aquest treball descriu els efectes pragmàtics de les expressions evidencials evidentment i és evident detectades en el llenguatge parlamentari de les sessions del Parlament de Catalunya. L'anàlisi es fixa en els objectius comunicatius que motiven els polítics a emprar aquests recursos lingüístics. A banda de l'ús purament evidencial, són les activitats d'imatge aquelles que en aquesta mena de discurs tenen una relació directa amb la (des)cortesia verbal. Tant les activitats d'imatge com la (des)cortesia representen estratègies que ajuden a construir i projectar la personalitat del polític, i/o del partit al qual representa, per tal de guanyar l'acceptació social. Es tracta d'estratègies que l'ajuden a dur a terme l'argumentació de manera eficaç. Totes dues expressions funcionen en aquest gènere com a intensificadors, reforcen l'avaluació o la convicció del parlant i, amb això, la credibilitat de l'afirmació emesa. Amb la present aportació es pretén obtenir un coneixement més ampli sobre els factors interaccionals que contribueixen a l'expressió de l'evidencialitat en un tipus de discurs determinat.

[en] This work describes the pragmatic effects of the Catalan evidential expressions evidentment and és evident detected in the parliamentary language of the sessions of the Catalan parliament. The analysis deals with the communicative intentions which motivate the politicians to use these linguistic resources. Besides the purely evidential use we identify image activities that in this type of speech have a direct relation with the verbal (im)politeness. The image activities as well as the (im)politeness represent strategies that help to construct and project the personality of the politician and/or the political party to gain social acceptance, help to argue effectively. Both expressions operate here as intensifiers, they strengthen the speaker's evaluation and conviction and this way they strengthen the credibility of the assertion. With this contribution we try to acquire a wider knowledge of the interactional factors that contribute to the expression of the evidentiality in a specific type of speech.