[ca] Les miopaties inflamatòries idiopàtiques (MII) constitueixen un grup heterogeni de malalties autoimmunitàries que es caracteritzen per afectació muscular proximal i afectació cutània, tot i que també poden presentar afectació pulmonar, cardíaca, articular i intestinal. Així mateix, hi ha una clara i ben reconeguda associació amb el càncer que fa que el cribratge de neoplàsia estigui justificat. Tot i que recentment s'han publicat unes guies internacionals de cribratge de càncer en malalts amb miositis, l'estratègia de cribratge a dia d'avui varia de centre a centre. Tanmateix el motiu d'aquesta associació o els mecanismes implicats tampoc són ara per ara ben coneguts. L'objectiu d'aquest treball és estudiar la fiabilitat de la 18FDG-PET/TC com a eina de cribratge de neoplàsia oculta en els pacients amb MII i caracteritzar, des del punt de vista immunogenòmic, els tumors dels pacients diagnosticats de miositis associada a càncer (CAM) per tal de posar una mica de llum a la fisiopatologia d'aquests dos processos immunològicament relacionats però al mateix temps tant distants. El primer estudi, retrospectiu i observacional, es va realitzar en una cohort de 131 pacients diagnosticats de MII (excloent les IBM) utilitzant la 18FDG-PET/TC com a prova de cribratge de neoplàsia oculta. D'acord amb l'estratificació del risc realitzada prèviament segons criteris clínics i serològics, 77 pacients van ser sotmesos a una 18FDG-PET/TC, el rendiment del qual va produir una àrea sota la corba ROC de 0,87 (0,73-0,97) per al diagnòstic de CAM. La resta de pacients que no van ser sotmesos al cribratge no van desenvolupar càncer després d'un seguiment mitjà de 3,3 anys (1,7-6,7). Al segon estudi es van seleccionar 8 pacients diagnosticats de CAM (fenotip DM) per a la presa de mostres de tumor, pell, múscul i sang perifèrica per a la caracterització immunogenòmica. La combinació de dades genòmiques, transcriptòmiques i d'immunofenotipatge obtingudes sembla indicar que la patogènesi del càncer associat a les miositis comença amb la aparició d'alteracions genètiques en gens tumorals que codifiquen per les proteïnes contra les quals es produeixen els autoanticossos propis de les miositis, fomentant posteriorment, una resposta immunitària creuada contra els antígens nadius trobats a la pell i el múscul. Així, podem concloure que la 18FDG-PET/TC és una eina útil i fiable com a cribratge de neoplàsia oculta en pacients diagnosticats de MII. Centrant-nos en les CAM, els tumors d'aquests pacients presenten alteracions genètiques -mutacions o pèrdua de heterozigositat (LOH)- en gens que codifiquen per les proteïnes antigèniques responsables dels autoanticossos trobats en aquestes malalties. Aquestes troballes podrien ser claus a l'hora d'entendre la patogènesi d'aquestes síndromes paraneoplàstiques.

[es] Las miopatías inflamatorias idiopáticas (MII) constituyen un grupo heterogéneo de enfermedades autoinmunes que se caracterizan por afectación muscular proximal y afectación cutánea, aunque también pueden presentar afectación pulmonar, cardíaca, articular e intestinal. Asimismo, existe una clara y bien reconocida asociación con el cáncer, lo que justifica el cribado de neoplasia. Aunque recientemente se han publicado unas guías internacionales para el cribado de cáncer en pacientes con miositis, la estrategia de cribado a día de hoy varía de un centro a otro. Sin embargo, el motivo de esta asociación o los mecanismos implicados no son todavía bien conocidos. El objetivo de este trabajo es estudiar la fiabilidad del 18FDG-PET/TC como herramienta de cribado de neoplasia oculta en pacientes con MII y caracterizar, desde el punto de vista inmunogenómico, los tumores de los pacientes diagnosticados de miositis asociada a cáncer (CAM), con el fin de arrojar algo de luz sobre la fisiopatología de estos dos procesos inmunológicamente relacionados pero a la vez tan distantes. El primer estudio, retrospectivo y observacional, se realizó en una cohorte de 131 pacientes diagnosticados de MII (excluyendo las IBM) utilizando el 18FDG-PET/TC como prueba de cribado de neoplasia oculta. De acuerdo con la estratificación del riesgo realizada previamente según criterios clínicos y serológicos, 77 pacientes fueron sometidos a un 18FDG-PET/TC, cuyo rendimiento produjo un área bajo la curva ROC de 0,87 (0,73-0,97) para el diagnóstico de CAM. El resto de los pacientes que no fueron sometidos al cribado no desarrollaron cáncer tras un seguimiento medio de 3,3 años (1,7-6,7). En el segundo estudio se seleccionaron 8 pacientes diagnosticados de CAM (fenotipo DM) para la toma de muestras de tumor, piel, músculo y sangre periférica para la caracterización inmunogenómica. La combinación de datos genómicos, transcriptómicos y de inmunofenotipaje obtenidos parece indicar que la patogénesis del cáncer asociado a las miositis comienza con la aparición de alteraciones genéticas en genes tumorales que codifican las proteínas contra las que se producen los autoanticuerpos propios de las miositis, fomentando posteriormente una respuesta inmunitaria cruzada contra los antígenos nativos encontrados en la piel y el músculo. Así, podemos concluir que el 18FDG-PET/TC es una herramienta útil y fiable como cribado de neoplasia oculta en pacientes diagnosticados de MII. Centrándonos en las CAM, los tumores de estos pacientes presentan alteraciones genéticas -mutaciones o pérdida de heterocigosidad (LOH)- en genes que codifican las proteínas antigénicas responsables de los autoanticuerpos encontrados en estas enfermedades. Estos hallazgos podrían ser claves para comprender la patogénesis de estos síndromes paraneoplásicos.