[ca] Aquest article parteix de la següent pregunta de recerca: És rellevant la perspectiva de gènere en l'àmbit de les humanitats mèdiques en l'era post-COVID-19? La urgència d'aquesta qüestió ve marcada pel protagonisme de la crisi climàtica en els debats actuals sobre salut pública, especialment després de la pandèmia de la COVID-19 i en el context de l'anomenada "era de l'extinció". Cal, per tant, calibrar si el gènere continua essent un element prioritari en l'agenda de les humanitats mèdiques o si, al contrari, els debats sobre salut planetària han contribuït a un retrocés en la visibilització dels cossos de les dones en la percepció social de la malaltia en el segle XXI. Amb la finalitat de respondre a aquesta qüestió, aquest treball està estructurat en tres parts diferenciades: en primer lloc, una visió panoràmica, necessàriament breu, dels principals objectius i abast de les humanitats mèdiques i la seva intersecció amb la perspectiva de gènere. En segon lloc, un breu recorregut per la creació literària durant el confinament i primera onada de la pandèmia a Espanya, que servirà com a exemple extrapolable a altres cultures i que demostrarà la pertinència de la mirada feminista en la percepció de la crisi sanitària global. Aquesta part inclou un petit recorregut pels treballs acadèmics i de creació d'aquest monogràfic de la revista Lectora, doncs cadascun d'ells ofereix també una part de la resposta a la nostra pregunta de partida. En tercer lloc, el treball conclou amb unes reflexions personals sobre l'experiència de la malaltia en les dones que treballen en la universitat contemporània.

[es] Este artículo parte de la siguiente pregunta de investigación: ¿Es relevante la perspectiva de género en el ámbito de las humanidades médicas en la era post-COVID-19? La urgencia de esta cuestión viene marcada por el protagonismo de la crisis climática en los debates actuales sobre salud pública, especialmente tras la pandemia de la COVID-19 y en el contexto de la llamada "era de la extinción". Es preciso, por lo tanto, calibrar si el género continúa siendo un elemento prioritario en la agenda de las humanidades médicas o si, por el contrario, los debates sobre salud planetaria han contribuido a un retroceso en la visibilización de los cuerpos de las mujeres en la percepción social de la enfermedad en el siglo XXI. Con el fin de responder a dicha cuestión, este trabajo está estructurado en tres partes diferenciadas: en primer lugar, una visión panorámica, necesariamente breve, de los principales objetivos y alcance de las humanidades médicas y su intersección con la perspectiva de género. En segundo lugar, un breve recorrido por la creación literaria del confinamiento y primera ola de la pandemia en España, que servirá como ejemplo extrapolable a otras culturas y que demostrará la pertinencia de la mirada feminista en la percepción de la crisis sanitaria global. Esta parte incluye un pequeño recorrido por los trabajos académicos y de creación de este monográfico de la revista Lectora, pues cada uno de ellos ofrece también una parte de la respuesta a nuestra pregunta de partida. En tercer lugar, el trabajo concluye con unas reflexiones personales sobre la experiencia de la enfermedad en las mujeres que trabajan en la universidad contemporánea.