[ca] La base de la nostra comprensió actual de les al·lèrgies comença amb el descobriment de la IgE a mitjans de la dècada de 1960. Tota la teoria de la fisiologia i fisiopatologia de les malalties al·lèrgiques, incloent rinitis i asma, data d'aquest període. Entre les regions clau d'IgE identificades, hi havia la porció Fab (fragment antigen binding) que té la capacitat de capturar al·lèrgens, i el domini Cε3, a través del qual la IgE s'uneix al seu receptor de membrana. Llavors es va postular que bloquejar la IgE a nivell del domini Cε3 impediria que s'unís al seu receptor i, per tant, s'impediria l'activació de la cascada al·lèrgica. Aquest va ser l'inici del desenvolupament de l'omalizumab, un anticòs monoclonal amb efecte anti-IgE. Revisem la fisiopatologia de la malaltia al·lèrgica i descrivim el desenvolupament clínic d'omalizumab. També revisem els beneficis del tractament amb omalizumab que aparentment no estan relacionats amb les al·lèrgies, com el seu efecte sobre la immunitat i la remodelació bronquial. Com a resultat, tenia sentit considerar que mesurar la quantitat d'IgE bloquejada per omalizumab (o alternativament la concentració d'IgE lliure) després d'un cert període de temps de tractament, podria ser un biomarcador útil per predir la resposta al tractament. En aquest estudi prospectiu volíem determinar si la concentració d'IgE lliure en sang després de sis mesos de tractament amb omalizumab podia predir quins pacients mostrarien una resposta clínica positiva a llarg termini. Vam definir quatre grups de resposta, segons els canvis en el valor de FEV1, la dosi decreixent de corticoides orals i omalizumab, i un índex compost que englobava els tres paràmetres. Es va observar que el percentatge de pacients responedors segons FEV1 era del 45,2%, segons la disminució de la dosi d'omalizumab del 64,5%, segons la disminució de la dosi de corticoides orals 48,4% i segons l'índex compost combinant els tres criteris 77,4%. La IgE total en sang va augmentar 2,7 vegades al sisè mes, per disminuir al mes 30 en 1,8 vegades. El percentatge d'IgE lliure després de sis mesos de tractament amb omalizumab va ser del 2,33%. La concentració mitjana d'IgE lliure en pacients responedors no va mostrar diferències estadísticament significatives entre grups. En conseqüència, la concentració d'IgE lliure en sang després de sis mesos de tractament amb omalizumab no va ser un predictor de resposta al tractament.

[en] The basis of our current understanding of allergies begins with the discovery of IgE in the mid-1960s. The whole theory of the physiology and pathophysiology of allergic diseases, including rhinitis and asthma, dates from that period. Among the key regions of IgE identified were the Fab (fragment antigen binding) portion that has the ability to capture allergens, and the Cε3 domain, through which IgE binds to its membrane receptor. It was then postulated that blocking IgE at the level of the Cε3 domain would prevent it from binding to its receptor and thus set in motion the allergic cascade. This was the beginning of the development of omalizumab, a monoclonal antibody with an anti-IgE effect. We review the pathophysiology of allergic disease and trace the clinical development of omalizumab. We also review the benefits of omalizumab treatment that are apparently unrelated to allergies, such as its effect on immunity and bronchial remodeling. As a result, it made sense to consider that measuring the amount of blocked IgE by omalizumab (or alternatively the free-IgE concentration) after a certain period of time of treatment, could be a helpful biomarker to predict the response to treatment. In this prospective study we wanted to determine whether the concentration of free IgE in blood after six months of treatment with omalizumab could predict which patients would show a positive clinical response in the long term. We defined four groups of responders, according to changes in FEV1 value, decreasing dose of oral corticosteroids and omalizumab, and a composite index encompassing all three parameters. It was observed that the percentage of responding patients according to FEV1 was 45.2%, according to the decrease in the dose of omalizumab 64.5%, according to the decrease in the dose of oral corticosteroids 48.4% and according to the composite index combining the three criteria 77.4%. Total IgE in blood increased 2.7-fold at month six to decrease at month 30 to 1.8-fold. The percentage of free IgE after six months of omalizumab treatment was 2.33%. The mean free IgE concentration in responder patients did not show statistically significant differences between groups. Consequently, the concentration of free IgE in blood after six months of treatment with omalizumab was not a predictor of response to treatment.