[ca] El tractament d'aigües residuals representa un repte fonamental per a la preservació dels recursos hídrics i la sostenibilitat agrícola. Aquest treball té com a objectiu avaluar l'eficiència de tres tipus de membranes de filtració (dues de nanofiltració i una d'osmosi inversa) en la regeneració d'aigües depurades, amb la finalitat de valoritzar aquestes aigües per a la seva reutilització en el sector agrícola. El procés experimental es va dur a terme en un sistema de filtració a escala laboratori, utilitzant osmosi inversa i nanofiltració per a l'eliminació de contaminants típics de les estacions depuradores d'aigües residuals (EDAR), com sals, matèria orgànica (DQO), fosfats i amoni. Per a simular l'efluent d'una EDAR urbana, es van preparar solucions d'aigua sintètica amb concentracions específiques d'aquests contaminants, d'acord amb la normativa vigent. Les proves es van realitzar a diferents pressions d'operació (6, 10, 14 i 20 bar), analitzant la permeabilitat i el rebuig de soluts en diferents escenaris, en presència de sals, matèria orgànica i de nutrients. Els resultats mostren que la membrana NF90 (nano-filtration) va ser la més eficient en l'eliminació de nutrients i matèria orgànica, mentre que la SW30 (sea water) va destacar en la reducció de la salinitat. Aquest estudi proporciona una base tècnica valuosa per a la selecció de membranes en processos de tractament d'aigües, particularment en aplicacions agrícoles. A més, destaca la importància de considerar la interacció entre diferents contaminants i la seva influència en l'eficiència de les membranes.

[es] El tratamiento de aguas residuales representa un reto fundamental para la preservación de los recursos hídricos y la sostenibilidad agrícola. Este trabajo tiene como objetivo evaluar la eficiencia de tres tipos de membranas de filtración (dos de nanofiltración y una de ósmosis inversa) en la regeneración de aguas depuradas, con el fin de valorizar estas aguas para su reutilización en el sector agrícola. El proceso experimental se llevó a cabo en un sistema de filtración a escala laboratorio, utilizando ósmosis inversa y nanofiltración para la eliminación de contaminantes típicos de las estaciones depuradoras de aguas residuales (EDAR), como sales, materia orgánica (DQO), fosfatos y amonio. Para simular el efluente de una EDAR urbana, se prepararon soluciones de agua sintética con concentraciones específicas de estos contaminantes, de acuerdo con la normativa vigente. Las pruebas se realizaron a diferentes presiones de operación (6, 10, 14 y 20 bar), analizando la permeabilidad y el rechazo de solutos en distintos escenarios, en presencia de sales, materia orgánica y de nutrientes. Los resultados muestran que la membrana NF90 (nano-filtration) fue la más eficiente en la eliminación de nutrientes y materia orgánica, mientras que la SW30 (sea water) destacó en la reducción de la salinidad. Este estudio proporciona una base técnica valiosa para la selección de membranas en procesos de tratamiento de aguas, particularmente en aplicaciones agrícolas. Además, destaca la importancia de considerar la interacción entre diferentes contaminantes y su influencia en la eficiencia de las membranas.