[ca] L'escassetat de l'aigua és un problema mundial que ha anat empitjorant en les últimes dècades, fet que ha comportat al replantejament del model d'explotació hídric tradicional, anomenat model lineal. Aquest model comporta, entre altres defectes més, una sobreexplotació de recursos d'aigua dolça d'alta qualitat. Els problemes d'aquest model ha impulsat a adoptar un nou model, basat en la regeneració d'aigua, el qual es basa en el tractament addicional o complementari d'aigües residuals i aigües subterrànies urbanes per adequar la qualitat d'aquestes a l'ús al que es destinen, com per exemple, per a serveis urbans, usos ambientals, agricultura, etc. Actualment, hi ha una alta disponibilitat de recursos hídrics subterranis als aqüífers de Sant Adrià del Besòs, però aquests recursos no es gestionen de manera eficient, ja que, els excedents d'aigua freàtica són enviats a la depuradora però que, convenientment tractada en un esquema de regeneració, pot ser reutilitzada. Els soluts que preocupen a l'hora de realitzar un tractament òptim són, entre altres, l'amoni, l'arsènic i el manganès. L'objectiu principal d'aquest treball és avaluar una planta de tractament d'aigua freàtica de l'aqüífer del Besòs, caracteritzant aquesta aigua estudiant la seva composició química. Aquesta planta esta formada per dues línies de tractament diferents. La primera línia es basa en processos de membrana i la segona està composta per unitats de filtració, adsorció i bescanvi iònic. Les mostres extretes de cadascuna de les unitats de tractament es van analitzar mitjançant valoració àcid-base, espectrofotometria ultravioleta-visible (UV-Vis), espectrometria de masses per plasma d'acoblament inductiu (ICP-MS), cromatografia iònica (IC), anàlisi del carboni orgànic dissolt (DOC) i espectroscòpia de fluorescència (FEEM). A partir dels resultats obtinguts i considerant els soluts d'interès a eliminar, es pot destacar que amb la primera línia de tractaments'aconsegueix reduir la concentració d'amoni per sota del límit establert per la normativa vigent però, en canvi, en la majoria dels casos amb la segona línia aquest objectiu no s'aconsegueix. En el cas de l'arsènic i el manganès, s'observa que les dues línies de tractament són efectives per a la seva eliminació. Finalment, es fa una avaluació de l'impacte ambiental i del cost econòmic del treball, per tal de determinar la viabilitat del projecte. A més, es conclou que l'ús d'aquesta aigua freàtica té un gran potencial i que la implementació d'una planta pilot per al tractament d'aquesta, és una bona inversió per a complir amb la seva regeneració i aprofitament.

[es] La escasez del agua es un problema mundial que ha ido empeorando en las últimas décadas, lo que ha supuesto al replanteamiento del modelo de explotación hídrico tradicional, llamado modelo lineal. Este modelo conlleva, entre otros defectos más, una sobreexplotación de recursos de agua dulce de alta calidad. Los problemas de este modelo han impulsado a adoptar un nuevo modelo, basado en la regeneración de agua, el cual se basa en el tratamiento adicional o complementario de aguas residuales y aguas subterráneas urbanas para adecuar la calidad de éstas al uso al que se destinan como, por ejemplo, para servicios urbanos, usos ambientales, agricultura, etc. Actualmente, hay una alta disponibilidad de recursos hídricos subterráneos en los acuíferos de Sant Adrià del Besòs, pero estos recursos no se gestionan de manera eficiente, ya que, los excedentes de agua freática son enviados a la depuradora pero que, convenientemente tratada en un esquema de regeneración, puede ser reutilizada. Los solutos que preocupan a la hora de realizar un tratamiento óptimo son, entre otros, el amonio, el arsénico y el manganeso. El objetivo principal de este trabajo es evaluar una planta de tratamiento de agua freática del acuífero del Besòs, caracterizando esta agua estudiando su composición química. Esta planta está formada por dos líneas de tratamiento diferentes. La primera línea se basa en procesos de membrana y la segunda está compuesta por unidades de filtración, adsorción y canje iónico. Las muestras extraídas de cada una de las unidades de tratamiento se analizaron mediante valoración ácido-base, espectrofotometría ultravioleta-visible (UV-Vis), espectrometría de masas por plasma de acoplamiento inductivo (ICP-MS), cromatografía iónica (IC), análisis del carbono orgánico disuelto (DOC) y espectroscopia de fluorescencia (FEEM). A partir de los resultados obtenidos y considerando los solutos de interés a eliminar, se puede destacar que con la primera línea de tratamiento se consigue reducir la concentración de amonio por debajo del límite establecido por la normativa vigente, pero en cambio, en la mayoría de los casos con la segunda línea este objetivo no se consigue. En el caso del arsénico y el manganeso, se observa que las dos líneas de tratamiento son efectivas para su eliminación. Finalmente, se realiza una evaluación del impacto ambiental y del coste económico del trabajo, con el fin de determinar la viabilidad del proyecto. Además, se concluye que el uso de esta agua freática tiene un gran potencial y que la implementación de una planta piloto para el tratamiento de esta es una buena inversión para cumplir con su regeneración y aprovechamiento.