[ca] Aquesta tesi doctoral se centra en la cerca d'alternatives per al maneig de fitopatògens del cultiu de l'arròs mitjançant l'ús de rizobacteri, mitjançant l'obtenció de substàncies bioactives. Inicialment, es va seleccionar la soca S13B3, aïllada de la rizòsfera de cultius d'arròs, per la seva capacitat de generar extractes bioactius amb percentatges d'inhibició per sobre del 50% davant de Burkholderia glumae. En general, els extractes de la soca S13B3 varen mostrar la major activitat, perfilant-se com una soca que pot respondre de manera adequada als canvis de condicions de cultiu (substrat) per a la generació de substàncies bioactives. Es va observar que sucres tipus disacàrids com la maltosa generen un increment en la bioactivitat dels metabòlits produïts per S13B3, però, la farina d'arròs és un substrat millor per a la producció d'extractes bioactius amb CI50 1,8 i 1,2 vegades menors que els obtinguts amb glucosa i maltosa, respectivament, mostrant el potencial d'aquesta font de carboni per generar substàncies bioactives. D'altra banda, les fonts de nitrogen orgàniques van afavorir l'obtenció d'extractes crus amb més activitat. Així l'extracte de llevat va permetre que la soca S13B3 generés els extractes crus amb més activitat durant els assaigs realitzats. De la mateixa manera, la farina de xachafruto va presentar un comportament similar limitant el creixement in vitro de B. glumae, generant CI50 de 0,27 mg/mL de mitjana. Per altra banda, el procés d'optimització va permetre determinar que la farina d'arròs genera extractes crus amb més activitat, representades en valors de CI50 petites, mostrant una disminució de 1,71 vegades comparada amb les obtingudes abans de l'optimització, mentre que l'extracte de llevat i la farina de xafruit augmenten aquests valors. Finalment, es va realitzar una aproximació als metabòlits responsables de la bioactivitat dels extractes obtinguts emprant tècniques de ressonància magnètica nuclear (RMN) i cromatografia líquida acoblada a masses d'alta resolució (HRLC-MS), que van permetre establir que la naturalesa química del compost majoritari en la fracció bioactiva és un derivat indòlic, on l'optimització va permetre obtenir les condicions ideals perquè la soca S13B3 generi una producció més gran d'aquest tipus de metabòlits bioactius. Sumat a això, l'anàlisi genòmica va revelar que la soca S13B3 presenta una proximitat amb la soca Enterobacter cloacae i es van detectar gens responsables de la biosíntesi de metabòlits associats a la promoció del creixement de plantes, com ara sideròfors, triptòfan, així com la solubilització de fosfat i potassi. De la mateixa manera, es van detectar grups de gens associats a la biosíntesi de metabòlits secundaris com ara tiopèptids, pèptids no ribosomals (NRPS), siberòfors, poliens d'aril i híbrids de policètids i pèptids no ribosomals. A manera de conclusió, aquesta Tesi Doctoral proporciona informació valuosa sobre les possibilitats ofertes per la microbiota de sòls arrossers i també obre la porta per entendre el possible rol de les substàncies generades per aquest tipus de microorganismes a l'ecologia del sòl.

[es] Esta tesis doctoral se centra en la búsqueda de alternativas para el manejo de fitopatógenos del cultivo del arroz mediante el uso de rizobacteria, mediante la obtención de sustancias bioactivas. Inicialmente, se seleccionó la cepa S13B3, aislada de la rizósfera de cultivos de arroz, por su capacidad de generar extractos bioactivos con porcentajes de inhibición por encima del 50% frente a Burkholderia glumae. En general S13B3 mostró una mayor actividad en sus extractos, perfilándose como una cepa que puede responder de manera adecuada a los cambios de condiciones de cultivo (sustrato) para la generación de sustancias bioactivas. Se observó que azúcares tipo disacáridos como la maltosa generan un incremento en la bioactividad de los metabolitos producidos por S13B3, sin embargo, la harina de arroz es un mejor sustrato para la producción de extractos bioactivos con CI50 1,8 y 1,2 veces más bajas frente a la glucosa y la maltosa, respectivamente, mostrando el potencial de esta fuente de carbono para generar sustancias bioactivas. Por otra parte, las fuentes de nitrógeno orgánicas favorecieron la obtención de extractos crudos con mayor actividad. el extracto de levadura con los extractos, la cual permitió que la cepa S13B3 generara los extractos crudos con mayor actividad durante los ensayos realizados. Del mismo modo, la harina de chachafruto presentó un comportamiento similar limitando el crecimiento in vitro de B. glumae, generando CI50 de 0,27 mg/mL en promedio. Sucesivamente, el proceso de optimización permitió determinar que la harina de arroz genera extractos crudos con mayor actividad, representadas en valores de CI50s pequeñas, mostrando una disminución de 1,71 veces comparada con las obtenidas antes de la optimización, mientras que el extracto de levadura y la harina de chachafruto aumentan dichos valores. Finalmente, se realizó una aproximación de los metabolitos responsables de la bioactividad de los extractos obtenidos empleando técnicas de resonancia magnética nuclear (RMN) y cromatografía líquida acoplada a masas de alta resolución (HRLC-MS), que permitieron establecer que la naturaleza química del compuesto mayoritario en la fracción bioactiva es un derivado indólico, donde la optimización permitió obtener las condiciones ideales para que la cepa S13B3 genere una mayor producción de este tipo de metabolitos bioactivos. Sumado a lo anterior, el análisis genómico reveló que la cepa S13B3 presenta una cercanía con la cepa Enterobacter cloacae y se detectaron genes responsables de la biosíntesis de metabolitos asociados a la promoción del crecimiento de plantas, tales como sideróforos, triptófano, así como la solubilización de fosfato y potasio. Del mismo modo, se detectaron grupos de genes asociados a la biosíntesis de metabolitos secundarios como tiopéptidos, péptidos no ribosomales (NRPS), siberóforos, polienos de arilo e híbridos de policétidos y péptidos no ribosomales. En conclusión, esta Tesis Doctoral proporciona una mirada a las posibilidades ofrecidas por la microbiota de suelos arroceros y también abre la puerta para entender el posible rol de las sustancias generadas por este tipo de microorganismos en la ecología del suelo.