[ca] Als estudis de qualitat i comportament de les lents intraoculars (LIOs), tant monofocals com multifocals, és habitual l'ús d'un banc òptic al laboratori que simula un ull model a on es col·loca la LIO. Aquest ull model produeix un imatge aèria que sol ser l'objecte d'estudi. Per captar aquesta imatge aèria es fa servir un microscopi que l'augmenta i un sensor a on es capta finalment. Els requisits que ha de complir l'ull model al banc òptic es troben detallats a les normes ISO 11979-2 y 11979-9, en canvi, el sistema de captació de la imatge aèria que produeix aquest ull no està completament detallat en cap norma. Habitualment, el sistema de captació de la imatge està format per un objectiu corregit a l'infinit juntament amb una lent de tub de distància focal fixa i un sensor CCD que capta la imatge final. L'objecte observat es situa sobre el pla focal objecte de l'objectiu (FO) de forma que la imatge que s'obté es forma sobre el pla focal imatge de la lent de tub (Ft) que és a on es col·loca el sensor. La distància entre l'objectiu i la lent de tub no està estipulada així que habitualment estan separats unes desenes de mm (configuració convencional). En un estudio "Through-Focus" (T-F) es fa un escombrat dels plans al voltant del pla a on l'ull forma la imatge aèria, per estudiar així les imatges desenfocades en plans adjacents. La configuració de microscopi convencional provoca una variació en l'augment en funció de la posició del pla que s'analitza. Per evitar aquest canvi d'augment es proposa una configuració del microscopi afocal, es a dir, fer coincidir el focus imatge de l'objectiu amb el focus objecte de la lent de tub, ja que aquest tipus de microscopis proporcionen augment constant en totes les posiciones finites d'observació. S'ha realitzat una simulació d'aquestes dues configuracions per poder-les comparar en condicions que, en el laboratori, són complicades d'analitzar degut a l'elevat desenfoc de les imatges. Les simulacions han mostrat que realment hi ha diferències en la qualitat de les imatges que s'obtenen amb les configuracions que hem simulat i per tant és una eina molt útil, ja que permet aportar dades que, experimentalment, són complicades d'aconseguir.

[es] En los estudios de calidad y comportamiento de las lentes intraoculares (LIOs), tanto monofocales como multifocales, es habitual el uso de un banco óptico en el laboratorio que simula un ojo modelo donde se sitúa la LIO. Este ojo modelo produce una imagen aérea que suele ser el objeto de estudio. Para captar esta imagen aérea se utiliza un microscopio que la aumenta y un sensor donde se capta finalmente. Los requisitos que tiene que cumplir el ojo modelo en el banco óptico se encuentran detallados en las normas ISO 11979-2 y 11979-9, sin embargo, el sistema de captación de la imagen aérea que produce este ojo no está completamente detallado en ninguna norma. Habitualmente, el sistema de captación de la imagen está compuesto por un objetivo corregido al infinito junto con una lente de tubo de distancia focal fija y un sensor CCD que capta la imagen final. El objeto observado se sitúa sobre el plano focal objeto del objetivo (FO) de forma que la imagen que se obtiene se forma en el plano focal imagen de la lente de tubo (Ft) que es donde se coloca el sensor. La distancia entre el objetivo y la lente de tubo no está estipulada así que habitualmente están separados unas decenas de mm (configuración convencional). En un estudio "Through-Focus" (T-F) se hace un barrido de los planos alrededor del plano donde el ojo forma la imagen aérea, para estudiar así las imágenes desenfocadas en planos adyacentes. La configuración de microscopio convencional provoca una variación en el aumento en función de la posición del plano que se analiza. Para evitar este cambio de aumento se propone una configuración del microscopio afocal, es decir, hacer coincidir el foco imagen del objetivo con el foco objeto de la lente de tubo, ya que este tipo de microscopios proporcionan aumento constante en todas las posiciones finitas de observación. Se ha realizado una simulación de estas dos configuraciones para poderlas comparar en condiciones que, en el laboratorio, son complicadas de analizar debido al elevado desenfoque de las imágenes. Las simulaciones han mostrado que realmente hay diferencias en la calidad de las imágenes que se obtienen con las dos configuraciones que hemos simulado y por tanto es una herramienta muy útil, ya que permite aportar datos que, experimentalmente, son complicados de conseguir.