BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] En aquest capítol es fa palès un cert estancament del grau d'assoliment de les competències lectores per part dels infants i joves, i es reflexiona sobre algunes de les possibles causes d'aquesta inèrcia conformista que ens porta a un "anar fent" que ens impedeix aprofitar el potencial humà del país. També es relacionen alguns plans institucionals de suport a la lectura, la consolidació d'activitats reeixides —jornades, congressos, grups de treball— que mostren interès de fer de la lectura una pedra angular de l'educació i s'apunten algunes idees o situacions que ens allunyen de l'optimisme que hauria de motivar-nos, si és que ens volem constituir definitivament com a societat lectora.

[es] En este capítulo se evidencia un cierto estancamiento del grado de consecución de las competencias lectoras por parte de los niños y jóvenes, y se reflexiona sobre algunas de las posibles causas de esta inercia conformista que nos lleva a un "ir tirando" que nos impide aprovechar el potencial humano del país. También se relacionan algunos planes institucionales de apoyo a la lectura, la consolidación de actividades exitosas -jornadas, congresos, grupos de trabajo- que muestran interés de hacer de la lectura una piedra angular de la educación y se apuntan algunas ideas o situaciones que nos alejan del optimismo que debería motivarnos, si lo que queremos es constituirnos definitivamente como sociedad lectora.
[ca] Al llarg de l'època moderna a la ciutat de Barcelona es van viure diverses plagues i episodis de pesta. Les importants conseqüències que van suposar per a la societat del període han estat analitzades a bastament pels historiadors. També han augmentat els estudis sobre l'art que es va produir a l'època en ciutats com Venècia, Palerm o Marsella, on també es patiren grans epidèmies. Si bé en el cas barceloní es parteix d'una bibliografia de caràcter més fragmentari, en aquest article es plantegen algunes qüestions en relació amb el panorama artístic quan s'esdevingueren malalties que assolaren la ciutat. Tenint present un context cívic amarat de religió, es van decorar diversos hospitals i llatzerets, es van fundar confraries que vetllaven per la fe en els sants com a intercessors per a la curació, i les autoritats de l'època encarregaren exvots escultòrics i pictòrics en els quals es van fer retratar als peus dels sants i advocacions protectores.

[es] A lo largo de la época moderna en la ciudad de Barcelona se vivieron diversas plagas y episodios de peste. Las importantes consecuencias que supusieron para la sociedad del período han sido analizadas ampliamente por los historiadores. También han aumentado los estudios sobre el arte que se produjo en la época en ciudades como Venecia, Palermo o Marsella, donde también se sufrieron grandes epidemias. Si bien en el caso barcelonés se parte de una bibliografía de carácter más fragmentario, en este artículo se plantean algunas cuestiones con relación al panorama artístico cuando ocurrieron enfermedades que asolaron la ciudad. Teniendo presente un contexto cívico impregnado de religión, se vieron decorar varios hospitales y lazaretos, se fundaron cofradías que velaban por la fe en los santos como intercesores para la curación, y las autoridades de la época encargaron exvotos escultóricos y pictóricos en los que se hicieron retratar a los pies de los santos y advocaciones protectoras.
[ca] Des dels anys noranta del segle XX, la producció literària d'Italo Calvino s'ha classificat segons diferents fases que responen a categories estètiques i ideològiques sovint enteses com a superacions o renúncies de la fase anterior. En contrast amb aquesta màxima, l'article examina els conflictes ideologico-literaris d'Il sentiero dei nidi di regno (1947), primera novel·la de l'escriptor de Sanremo, i del prefaci autorial que aquest va escriure per la reedició de l'any 1964, per tal de matisar les sintonies i les discordances que el llibre manté amb el neorealisme italià de després de la Segona Guerra Mundial.

[es] Desde los años noventa del siglo XX, la producción literaria de Italo Calvino se ha clasificado según distintas fases que responden a categorías estéticas e ideológicas a menudo entendidas como superaciones o renuncias de la fase anterior. En contraste con esta idea, el artículo examina los conflictos ideológico-literarios de Il sentiero dei nidi di regno (1947), primera novela del escritor de Sanremo, y del prefacio que éste escribió para la reedición del año 1964, con el fin de matizar las sintonías y las discordancias que el libro mantiene con el neorrealismo italiano posterior a la Segunda Guerra Mundial.
[ca] S'analitzen dues sentències judicials antagòniques en relació amb l'estatus jurídic de l'embrió humà: la sentència "Portal de Belém", de la Cort Suprema de Justícia de l'Argentina, i la sentència "Artavia Murillo", de la Cort Interamericana de Drets Humans. El meu propòsit és mostrar que, malgrat sostenir posicions contràries, ambdues sentències cometen el mateix tipus d'error conceptual: basar la seva tesi sobre l'estatus de l'embrió humà en consideracions biològiques sobre el desenvolupament embrionari. Detectar aquest tipus de fal·làcia argumentativa pot ser útil per a l'anàlisi de moltes decisions judicials sobre temes bioètics.

[es] Se analizan dos sentencias judiciales antagónicas en relación con el estatus jurídico del embrión humano: el fallo "Portal de Belén", de la Corte Suprema de Justicia de la Argentina, y "Artavia Murillo", de la Corte Interamericana de Derechos Humanos. Mi propósito es mostrar que, a pesar de sostener posiciones contrarias, ambas sentencias cometen el mismo tipo de error conceptual: justificar su tesis acerca del estatus del embrión humano en consideraciones biológicas acerca del desarrollo embrionario. Detectar este tipo de falencia argumentativa puede ser útil para el análisis de muchas decisiones judiciales sobre temas bioéticos.
[ca] Presentem el número 21 de la revista Enseñanza de las Ciencias Sociales. No ha estat un camí fàcil, però estem construint amb dedicació i esforç una publicació que, al llarg d'aquests 21 anys, s'ha guanyat el respecte de la comunitat científica de didàctica de les ciències socials i ha ajudat a la consolidació de l'àrea, sent la revista més citada en el seu camp.

[es] Presentamos el número 21 de la revista Enseñanza de las Ciencias Sociales. No ha sido fácil el trayecto, pero estamos construyendo con dedicación y esfuerzo una publicación que, a lo largo de estos 21 años, se ha ganado el respeto de la comunidad científica de didáctica de las ciencias sociales y ha ayudado a la consolidación del área, siendo la revista más citada en su campo.
[ca] Encara cuegen els efectes de la violència implantada pel cap del càrtel de Medellín, Pablo Escolar Gaviria, en el territori d'Antiòquia. Aquest personatge, catalogat com un dels delinqüents més coneguts del món, no només va exercir el seu comandament com a capo de la droga, sinó que també va ho va fer en el negoci de la vida i el de la mort, el de les ànimes i el dels desigs dels nostres nens, nenes i joves en tot el territori colombià. Com a conseqüència, a les comunes de Medellín i als municipis de la rodalia, s'hi va anar gestant una nova forma de viure i d'interactuar culturalment. En un context de màxima delinqüència, les fortes i sòlides bases cristianes que venien de lluny i que eren compatibles amb una manera d'actuar hipòcrita, havien preparat la psique dels habitants menors i els adolescents per pensar i sentir d'acord amb la ideologia del capo: "la vida no té cap valor"; "pots aconseguir diners fàcils sense esforç"; "pots arrabassar la vida i els béns materials als altres sense cap problema legal a causa de la inimputabilitat de la teva condició de menor", etc. Referents socials com el "parlache" [l'argot criminal colombià], els "sicaris", i els "prepagaments" van esdevenir, en poc menys de tres dècades, el punt de partença d'un fenomen sense precedents: la utilització dels menors d'edat com a assassins absolts a qui la llei colombiana jutja inimputables.

[es] Todavía se viven los rezagos de la violencia que plantó el jefe del cártel de Medellín, Pablo Escobar Gaviria, en el territorio Antioqueño. Este personaje, catalogado como uno de los hombres más famosos a nivel delincuencial en el mundo, no sólo comandó como capo de la droga, sino que también comandó el negocio de la vida y el de la muerte, el de las almas y el de los deseos de nuestros niños, niñas y jóvenes en todo el territorio colombiano. A consecuencia de ello, en las comunas de la ciudad de Medellín y en los municipios aledaños, se fue gestando una nueva forma de vivir y de interactuar culturalmente. En el contexto de máxima delincuencia, las fuertes y sólidas bases cristianas que venían de antaño, y que eran compatibles con una forma de actuar hipócrita, habían preparado la psiquis de sus habitantes menores y adolescentes para pensar y sentir de acuerdo con la ideología del capo: "la vida no vale nada"; "puedes conseguir el dinero fácil y sin esfuerzo"; "puedes quitar la vida y los bienes materiales a los otros sin ningún problema legal a causa de la inimputabilidad de tu condición de menor", etc. Referentes sociales tales como el "parlache", el "sicariato" y "las prepagos" se convirtieron, en escasas tres décadas, en el punto de partida de un fenómeno sin precedente alguno: la utilización de los menores de edad como asesinos absueltos a los cuales la ley colombiana juzga como inimputables.
[ca] En multitud d'ocasions, María Zambrano va manifestar, d'una manera més o menys explícita, el seu interès pel cinema. Aquest article sondeja aspectes fonamentals d'una filosofia presa per la mediació de la penombra enfront d'una llum encegadora, per la necessitat del que és intermitent, del tall; per la passivitat i l'abandó enfront d'una imatge que demana ser completada, per la consecució d'un renaixement perpetu. Aquests motius, com molts altres aquí també remarcats, definirien amb el mateix encert tant el mecanisme de l'obturador en un projector cinematogràfic com una visió transcendental, en estat de deliri.&nbsp;

[es] María Zambrano manifestó en multitud de ocasiones, de un modo más o menos explícito, su interés por el cine. &nbsp;Este artículo sondea aspectos fundamentales de una filosofía tomada por la mediación de la penumbra frente a una luz cegadora, por la necesidad de lo intermitente, del corte; por la pasividad y el abandono frente a una imagen que pide ser completada, por la consecución de un renacimiento perpetuo. Estos motivos, como otros muchos también aquí advertidos, definirían con el mismo acierto tanto el mecanismo del obturador en un proyector cinematográfico como una visión trascendental, en estado de delirio.&nbsp;
[ca] Aquest article esbossa l'articulació de la "negació colonial" en els treballs de Pérez Galdós (Fortunata y Jacinta), José Manuel Etxeita (Josetxo) i José Rizal (Noli me tangere) amb la intenció de confegir un Atlàntic-Pacífic hispànic que a hores d'ara es defineix per la capacitat de l'espai Pacífic d'haver-se autoesborrat. L'article se centra en el Pacífic hispànic i la seva negació, ja que es vertebra a partir de referències a Manila en les tres novel·les, a fi de mostrar com és aquesta visió central de la negació colonial des de la qual es pot estudiar la negació colonial en les tres tradicions literàries alhora mentre que descentralitzem i fragmentem qualsevol tipus d'apropiació espanyola o hispanista de la història imperialista espanyola. Conclou l'article que s'ha de desenvolupar una nova articulació global i posthispanista del Pacífic hispànic per tal d'utilitzar el seu caràcter autoesborrador vers les realitats nacionalistes, com ara l'espanyola, la filipina o la basca, perquè s'ha escrit una història transpostcolonial diferent, a contrapèl de la veta nacionalista hispànica/hispanista.

[es] Este artículo rastrea la articulación de la "negación colonial" en la obra de Pérez Galdós (Fortunata y Jacinta), José Manuel Etxeita (Josetxo) y José Rizal (Noli me tangere) con el objetivo de delimitar un espacio hispánico Pacífico-Atlántico, definido a partir de la condición auto-excluyente del espacio del Pacífico. El artículo se concentra el estudio del Pacífico hispánico y su negación, tal y como se articula a través de las referencias a Manila presentes en las tres novelas, con el objetivo de demostrar de qué manera constituye el punto de vista central desde el cual es posible estudiar la negación colonial de las tres tradiciones literarias, descentrando y fragmentando simultáneamente cualquier apropiación española o hispanista de la historia imperialista española. Las conclusiones del artículo postulan que debe ponerse en práctica una nueva articulación global y post-hispánica del Pacífico hispánico para poder utilizar su carácter auto-excluyente en contra de realidades nacionalistas como la española, la filipina o la vasca, para escribir una historia trans-post-colonial a contracorriente del nacionalismo hispánico/hispanista.
[ca] Els insectes es consideren un aliment inusual a Europa, però no en altres regions del món. Aquest consum inexistent es produeix a causa de l'aversió cultural cap a ells i a la falta d'una legislació comunitària que ho contempli. Per esclarir la situació de la comercialització de grills fregits enters, s'exposen dues situacions diferents en un mateix cas pràctic: la venda d'aquests insectes l'octubre de 2017 i el gener de 2025. En la primera situació, els grills no poden comercialitzar-se a causa del buit legal existent en la legislació comunitària i en l'espanyola, mentre que l'any 2025 seran considerats com aliments nous que podran comercialitzar-se. Així i tot, calen normatives complementàries que facin referència a la seva qualitat i seguretat alimentària.

[es] Los insectos son considerados un alimento inusual en Europa, cuando no lo son para otras regiones del mundo. Este consumo inexistente es debido a la aversión cultural hacia ellos y a la falta de legislación comunitaria que los contemple. Para esclarecer la situación de la comercialización de grillos fritos enteros, se presentan dos situaciones distintas en un caso práctico: la venta en octubre de 2017 y enero de 2025. En la primera situación, los grillos no podrán comercializarse por el vacío legal de la legislación comunitaria y española, mientras que, en el año 2025, serán considerados nuevos alimentos y por lo tanto sí podrán comercializarse. Aun así, son necesarias normativas complementarias para abordar su calidad y seguridad alimentaria.
[ca] L'horta de la ciutat de Lleida ha representat a través dels anys l'àrea per excel·lència de l'agricultura intensiva de la Catalunya interior. Era l'horta on s'obtenia la major renda per hectàrea, horta d'arbres atapeïts amb granges i torres entremig, amb la major densitat de pagesos i un espès univers de bancals i petites finques, tot això gràcies en bona part a la demanda i estretes relacions amb els consumidors i comerciants de la ciutat pròxima. Però, a partir dels anys 1960, quan la mà d'obra es gira cap a la indústria i el comerç i s'imposa la mecanització del camp i s'obren els mercats dels productes agraris, aquesta situació privilegiada comença a canviar. Avui dia tot allò que eren avantatges s'ha convertit en inconvenients. Com adaptar els regadius tradicionals i les velles estructures de l'Horta als requeriments dels mercats mundials?, com resistir a la pressió del creixement urbà i a la construcció de noves infraestructures?, es plantegen avui els residents de l'Horta que han començat a organitzar-se en un moviment de resistència.

[es] La huerta de la ciudad de constituido a través del tiempo el núcleo principal de la agricultura intensiva del interior de Cataluña. Era la huerta donde se obtenia la renta superior por hectárea, una huerta com una gran densidad de frutales y granjas y torres en medio, con la mayor densidad de campesinos y un universo denso de bancales y pequeñas fincas, conseguido gracias a la demanda y estrechas relaciones con los consumidores y comerciantes de la vecina ciudad. Pero, a partir de los años 1960, cuando la mano de obra se vuelca hacia la industria y el comercio, se impone la mecanización del campo y se abren los mercados a los productos agrarios, esta situación de privilegio empieza a cambiar. Hoy en día todo aquello que eran ventajas se convierten en inconvenientes. ¿Como adaptar los regadíos tradicionales y las viejas estructuras de la huerta a los mercados internacionales?; ¿cómo resistir la presión del crecimiento urbano y la construcción de nuevas infraestructuras; se plantean las personas residentes en el espacio de la huerta que han empezado a organizarse para salvar la huerta.
[ca] Isabel (1470-1498), Juan (1478-1497), Juana (1479-1555), María (1482-1517) y Catalina (1485-1536) confromen la descendència legìtima i real de la monarquia dual engendrada per Isabel I de Castilla (1451-1504) i Ferran II d'Aragó (1452-1516). Aquests infants sòn els protagonistes de la present inestigació i, més concretament, una part no tan sondejada com és la seva infantesa i educació. Amb aquesta aportació, es pretén comprovar com pel·lícules, serials televisius i, en definitiva, tota mena d'audiovisuals nacionals i internacionals han projectat, a través de la pantalla del primer quart del segle XXI, aquesta etapa vital i concreta de la seva vida.

[es] Isabel (1470-1498), Juan (1478-1497), Juana (1479-1555), María (1482-1517) y Catalina (1485-1536) conforman la descendencia legítima de la monarquía dual engendrada por Isabel I de Castilla (1451-1504) y Fernando II de Aragón (1452-1516). Dichos infantes son los protagonistas de la presente investigación y, más concretamente, una parte no tan sondeada como es su infancia y educación. Con esta aportación, se pretende comprobar cómo películas, seriales televisivos y, en definitiva, todo tipo de audiovisuales nacionales e internacionales han proyectado, a través de la pantalla del primer cuarto del siglo XXI, esta etapa vital y concreta de su vida.
[ca] Els senglars són animals que a moltes parts del món es poden entendre com una plaga degut als danys que fan a l'agricultura. Més enllà d'una cosa molesta i nociva, plaga és una condició emergent en que es pot convertir qualsevol criatura, humana o no humana. En aquest article proposo analitzar com la condició de plaga dels porcs senglars es relaciona amb les transformacions del paisatge, des d'un entramat de relacions entre éssers humans i no humans, en dos contextos de Catalunya: a l'urbà de Barcelona i al rural del Montsec. La transformació del paisatge influeix directament en l'augment poblacional dels porcs senglars i la seva conversió en plaga. Això obre la possibilitat de pensar aquestes transformacions com a pertorbacions. Per comprendre el concepte de plaga, doncs, proposo que les preguntes que ens fem es plantegin en termes temporals, i no d'essència. Preguntar-nos quan és plaga, en comptes què és plaga, ens permet comprendre el caràcter mutable i circumstancial del concepte.

[es] Los jabalíes son animales que pueden comprenderse como una plaga por los daños que hacen a la agricultura en muchas partes del mundo. Más allá de algo molesto y dañino, plaga es una condición emergente en la que cualquier criatura humana o no humana puede convertirse. En este artículo propongo analizar cómo la condición de plaga de los jabalíes se relaciona con las transformaciones del paisaje, desde una maraña de relaciones entre seres humanos y no humanos, en dos distintos contextos de Cataluña: en el urbano de Barcelona y en el rural del Montsec. La transformación del paisaje es responsable por influir directamente en el aumento poblacional de los jabalíes y su conversión en plaga. Esto abre la posibilidad de pensar esas transformaciones como perturbaciones. Para comprender el concepto de plaga, propongo que la pregunta que debe ser hecha sea en términos temporales, y no de esencia. Preguntarse cuándo es plaga, en vez de qué es plaga, nos permite comprender el carácter mutable y circunstancial del concepto.
[ca] Arran de la implementació de protocols sanitaris pel virus Sars-CoV-2 en un hospital de Còrdova, Argentina, es van generar situacions clínico-socials al voltant del "morir en pandèmia" definides per membres de l'equip de salut com a morts sense cos, productes d'un escenari complex on familiars i familiars no posseïen instàncies de trobada amb el cos del mort, tot i que aquest no havia mort per COVID-19. Aquest fet es va constituir com una situació dilemàtica, ja que davant l'absència del cos resultaven impossibles els rituals de comiat habituals a la institució, generant duels inconclusos. Així mateix, el dilema se succeïa al moment d'aplicar obligatòriament el protocol a pacients la mort dels quals no estava vinculada al COVID-19. Per reduir l'impacte ocasionat per aquestes morts sense cos, es van generar estratègies d'intervenció col·laboratives, com a part d'una bioètica d'intervenció, per cercar alternatives possibles de ser implementades a la institució. Indagarem aleshores al voltant dels sentits de la mort i els diversos dilemes que es van suscitar a partir dels protocols disposats per les entitats sanitàries, com també la manera com es va derivar en l'elaboració col·laborativa d'una sèrie de guies que poguessin ser instrumentades per acompanyar en aquests primers instants del dol.

[es] A raíz de la implementación de protocolos sanitarios por el virus Sars-CoV-2 en un hospital de Córdoba, Argentina, se generaron situaciones clínico-sociales en torno al "morir en pandemia" definidas por miembros del equipo de salud como muertes sin cuerpo, productos de un escenario complejo donde familiares y allegados no poseían instancias de encuentro con el cuerpo del fallecido, aun cuando éste no había muerto por COVID-19. Este hecho se constituyó como una situación dilemática, ya que ante la ausencia del cuerpo resultaban imposibles los rituales de despedida habituales en la institución, generando duelos inconclusos. Asimismo, el dilema se sucedía al momento de aplicar obligatoriamente el protocolo a pacientes cuya muerte no estaba vinculada al COVID-19. Para reducir el impacto ocasionado por estas muertes sin cuerpo, se generaron estrategias de intervención colaborativas, como parte de una bioética de intervención, en pos de buscar alternativas posibles de ser implementadas en la institución. Indagaremos entonces en torno a los sentidos de la muerte y los diversos dilemas que se fueron suscitando a partir de los protocolos dispuestos por las entidades sanitarias, como también el modo en que se derivó en la elaboración colaborativa de una serie de guías que pudieran ser instrumentadas a los fines de acompañar en esos primeros instantes del duelo.
[ca] La pràctica mèdica i l'atenció al pacient poden estar associades a conflictes d'índole diversa: personals, professionals, ètics.Les polítiques d'austeritat derivades dels reajustaments econòmics arran de la crisi global han vingut a incrementar aquests conflictes. Amb intenció de detectar, definir i proposar solució a alguns d'ells, el CèAVOC va promoure un debat que va generar un treball de prospecció en l'entorn laboral dels seus membres, per esbrinar la realitat quotidiana i els principis ètics que aquesta vulnerava.Es van identificar múltiples factors estressors ètics. De l'anàlisi d'ells se'n desprèn un increment de sensació de vulnerabilitat personal i social. Es fa necessària una major implicació dels professionals de la salut en la gestió sanitària des de la visió de servei a les persones.

[es] La práctica médica y la atención al paciente pueden estar asociadas a conflictos de distinta índole: personales, profesionales, éticos.Las políticas de austeridad derivadas de los reajustes económicos a raíz de la crisis global han incrementado estos conflictos. Con intención detectar, definir y proponer solución a algunos de ellos, el CèAVOC promovió un debate que generó un trabajo de prospección en el entorno laboral de sus miembros, para averiguar la realidad cotidiana y los principios éticos que ésta vulneraba.Se identificaron múltiples factores estresores éticos. De su análisis se desprende un incremento de sensación de vulnerabilidad personal y social. Se hace necesaria una mayor implicación de los profesionales de la salud en la gestión sanitaria des de la visión de servicio a las personas.