[ca] El treball final de postgrau LA COOPERATIVA COM A EINA D'INLUSIÓ DE DONES PRIVADES DE LLIBERTAT I ALLIBERADES DEL SISTEMA PENITENCIARI CATALÀ, vol donar resposta a la pregunta de si les cooperatives en l'àmbit penitenciari poden ser una eina útil per millorar les possibilitats d'inserció laboral i qualitat de la vida de les dones que estan o han estat privades de llibertat a les presons catalanes. La hipòtesi de partida és que si, que treballar dins d'una cooperativa, no només com a treballadores assalariades sinó com a sòcies, empodera a les dones privades de llibertat i alliberades. Les cooperatives de persones preses són eines emancipadores no explorades al nostre país que, per les característiques pròpies del seu model empresarial, poden contribuir no només a millorar el seu posicionament dins del mercat laboral i les seves possibilitats de treballar en unes bones condicions, sinó a millorar la seva qualitat de vida dins i fora de la presó. Segons ens mostren diferents experiències internacionals és una bona eina, tan per a les persones internes com per a aquelles en règim de semi-llibertat o, fins i tot, un cop acomplertes les condemnes. El treball es centra en el col·lectiu femení davant la constatació que la dona tampoc gaudeix d'igualtat de condicions a les presons. Tal i com veurem al llarg del treball, els centres penitenciaris estan pensats per a homes i des d'una visió patriarcal, de manera que la majoria de recursos i programes que s'ofereixen a les dones no estan pensats en clau femenina sinó que són adaptacions dels que s'han dissenyat per als homes. Els programes destinats a presons femenines han d'afrontar encara molts reptes si volen contribuir efectivament a la futura reinserció i complir amb la funció de proporcionar les habilitats i tècniques professionals necessàries per poder afrontar la vida fora de la presó. Sent conscient de les limitacions d'un treball d'aquestes característiques, es procura donar una visió general de la realitat de la dona dins del sistema penitenciari català, del marc normatiu dels serveis penitenciaris i del treball a presons i, finalment, dels actuals reptes dels programes de reinserció des d'una òptica feminista. Tot seguit es fa una aproximació a l'estat de la qüestió de les cooperatives de persones privades de llibertat i alliberades, apuntant als seus beneficis en la missió de rehabilitació i reinserció de les penes privatives de llibertat. També es parla de les Cooperatives Multistakeholder o Cooperatives Socials com a model facilitador per a la creació de cooperatives en context penitenciari, incidint en la seva regulació a Itàlia i a Uruguai. Veurem experiències de cooperatives de persones privades de llibertat i alliberades al món, aturant-nos especialment en les experiències d'Itàlia, Puerto Rico, Uruguai i Argentina, però també es farà referència a experiències a Suècia, Etiòpia, el Canadà, la Gran Bretanya, Brasil, Xile, Costa Rica i l'Estat espanyol. A partir d'aquestes experiències es discerneixen les oportunitats, límits i reptes del model cooperatiu com a eina d'inclusió dins del sistema penitenciari català. I, finalment, es fa una proposta de prova pilot a impulsar en el marc de les polítiques públiques catalanes en matèria de rehabilitació i reinserció laboral de les dones privades de llibertat, amb perspectiva de gènere, amb l'objectiu d'incrementar les seves oportunitats d'inclusió a la sortida del sistema penitenciari.

[es] El trabajo LA COOPERATIVA COMO HERRAMIENTA DE INCLUSIÓN DE MUJERES PRIVADAS DE LIBERTAD Y LIBERADAS DEL SISTEMA PENITENCIARIO CATALÁN, pretende dar respuesta a la pregunta de si las cooperativas son una herramienta útil para mejorar las posibilidades de inserción laboral y calidad de vida de las mujeres internas en las cárceles catalanas. Las cooperativas de personas privadas de libertad y liberadas son herramientas emancipadoras no exploradas en nuestro país que, por las características propias de su modelo empresarial, pueden contribuir no sólo a mejorar su posicionamiento dentro del mercado laboral y sus posibilidades de trabajar en unas buenas condiciones, sino a mejorar su calidad de vida dentro y fuera de la prisión. El trabajo se centra en el colectivo femenino ante la constatación de que la mujer tampoco goza de igualdad de condiciones en las cárceles. A lo largo del trabajo veremos cómo los centros penitenciarios están pensados para hombres y desde una visión patriarcal, por lo que la mayoría de recursos y programas que se ofrecen a las mujeres no están pensados en clave femenina sino que son adaptaciones de los que se han diseñado para los hombres. A pesar de las limitaciones de un trabajo de estas características, se dará una visión general de la realidad de la mujer dentro del sistema penitenciario catalán, del marco legal que regula los servicios penitenciarios y el trabajo en prisiones y de los actuales retos de los programas de reinserción desde una óptica feminista. Haremos una aproximación al estado de la cuestión de las cooperativas de personas privadas de libertad y liberadas, apuntando a sus beneficios en la misión de rehabilitación y reinserción de las penas privativas de libertad. Hablaremos de las Cooperativas Multistakeholder o Cooperativas Sociales como modelo facilitador de las cooperativas en contexto penitenciario, incidiendo en su regulación en Italia y en Uruguay. Y finalmente conoceremos algunas experiencias de cooperativas penitenciarias, prestando especial atención a las experiencias de Italia, Puerto Rico, Uruguay y Argentina, pero también haciendo una breve incursión en las experiencias de Suecia, Etiopía, Canadá, el Reino Unido, Brasil, Chile, Costa Rica y el Estado español. A partir de estas experiencias analizaremos las oportunidades, límites y retos de un proyecto de este tipo dentro del sistema penitenciario catalán, para finalizar con una propuesta de prueba piloto a impulsar en el marco de las políticas públicas catalanas en materia de rehabilitación y reinserción laboral de las mujeres privadas de libertad.