[ca] Avui, són diverses les investigacions que han observat com en un context de crisi de les institucions religioses tradicionals a Occident el monaquisme està experimentant un període d'innovacions i d'una popularitat inesperada (Jonveaux i Palmisano, 2016; Jonveaux et al., 2014). El creixement del turisme religiós, espiritual i cultural, l'èxit dels productes monàstics o les reestructuracions de les pròpies comunitats són indicadors d'aquests canvis. Què ens diu, doncs, la pervivència d'un monestir, una institució aparentment arcaica, hermètica, isolada i allunyada del nostre temps marcat pel canvi, el dinamisme i l'efervescència d'allò religiós? La present tesi doctoral examina les transformacions contemporànies d'un monestir femení benedictí en el transcurs de les darreres dues dècades des d'una perspectiva sociològica comprensiva combinant contribucions de la sociologia de la religió, la teoria sociològica clàssica i la teoria sociològica contemporània. Prenent com a estudi de cas un monestir singular en el mapa monàstic català, la investigació s'ha basat en una metodologia qualitativa amb un enfocament etnogràfic. L'estudi empíric a través d'entrevistes, observacions i consulta de material d'arxiu apropa una realitat religiosa força desconeguda i mostra la seva rellevància sociològica per a l'estudi de canvis de la història cultural recent. La tesi en aquest sentit té un doble objectiu. D'una banda, descriure i analitzar les transformacions de la lògica interna i la projecció pública de la institució monàstica a través de les quals ha conservat la seva plausibilitat considerant l'experiència narrada i les pràctiques de les monges i dels hostes així com el context històric, social i eclesial del monestir. D'una altra banda, un segon objectiu ha estat interpretar i discutir aquests canvis en relació amb les condicions macroestructurals del paisatge social, cultural i religiós tardomodern. D'aquesta manera, la recerca copsa com les transformacions del monestir es vehiculen i alhora exemplifiquen qüestions de més llarga envergadura relacionades amb els processos de secularització, pluralització i individualització. Quatre temes han centrat especialment l'atenció i la reflexió sociològica en aquest sentit: les relacions entre individu i col·lectivitat a partir d'un context comunitari basat en uns lligams institucionals estables; les relacions d'autoritat i de poder considerant el vot d'obediència i els mecanismes disciplinaris que són a la base d'una conducta ascètica típicament monàstica; el paper de la tradició en la modernitat considerant l'imperatiu monàstic de la continuïtat i l'anhel d'autenticitat tardomodern; i, finalment, les relacions entre noves i velles formes de religiositat en el debat entorn a la "religió" i "espiritualitat". La tesi examina, doncs, els factors estructurals, les micro-negociacions i les tensions que conflueixen en el procés mitjançant el qual una institució religiosa tradicionalment "total" (Goffman, 1961) es transforma en el context contemporani a través de refractar més que reflectir les seves característiques distintives. La tesi conclou discutint aquestes transformacions a partir de la proposta conceptual de tres processos interrelacionats que s'anomenen de destotalització, retraditionalització i espiritualització. Els resultats i conclusions d'aquesta investigació il·lustren l'interès del monaquisme com un context estratègic per a l'estudi del dinamisme i la complexitat del fenomen religiós del nostre temps.

[es] Son varias las investigaciones que han observado como en un contexto de crisis de las instituciones religiosas tradicionales en Occidente el monacato está experimentando un período de innovaciones y de una popularidad inesperada (Jonveaux y Palmisano, 2016; Jonveaux et al., 2014). El crecimiento del turismo religioso, espiritual y cultural, el éxito de los productos monásticos o las reestructuraciones de las propias comunidades son indicadores de estos cambios. En la línea de esta investigación, la tesis doctoral examina las transformaciones contemporáneas de un monasterio femenino benedictino en el transcurso de las últimas dos décadas desde una perspectiva sociológica comprensiva combinando contribuciones de la sociología de la religión, la teoría sociológica clásica y la teoría sociológica contemporánea. Tomando como estudio de caso un monasterio singular en el mapa monástico catalán, la investigación se ha basado en una metodología cualitativa con un enfoque etnográfico. El estudio empírico a través de entrevistas, observaciones y consulta de material de archivo acerca una realidad religiosa bastante desconocida y muestra su relevancia sociológica para el estudio de cambios de la historia cultural reciente. La tesis en este sentido tiene un doble objetivo. Por un lado, describir y analizar las transformaciones de la lógica interna y la proyección pública de la institución monástica mediante las cuales ha conservado su plausibilidad considerando la experiencia narrada y las prácticas de las monjas y de los huéspedes así como el contexto histórico, social y eclesial del monasterio. Por otra parte, un segundo objetivo ha sido interpretar y discutir estos cambios en relación con las condiciones marcoestructurales del paisaje social, cultural y religioso tardomoderno. De este modo, la investigación muestra como las transformaciones del monasterio se vehiculan y a su vez ejemplifican cuestiones de más envergadura relacionadas con los procesos de secularización, pluralización e individualización. Cuatro temas han centrado especialmente la atención y la reflexión sociológica en este sentido: las relaciones entre individuo y colectividad a partir de un contexto comunitario basado en unos vínculos institucionales estables; las relaciones de autoridad y de poder considerando el voto de obediencia y los mecanismos disciplinarios que están en la base de una conducta ascética típicamente monástica; el papel de la tradición en la modernidad considerando el imperativo monástico de la continuidad; y, finalmente, las relaciones entre "religión" y "espiritualidad" en un contexto marcadamente católico. La tesis examina, por consiguiente, los factores estructurales, las micro-negociaciones y las tensiones que confluyen en el proceso mediante el cual una institución religiosa tradicionalmente "total" (Goffman, 1961) se transforma en el contexto contemporáneo a través de refractar más que reflejar sus características distintivas. La tesis concluye discutiendo estas transformaciones a partir de la propuesta conceptual de tres procesos interrelacionados que se denominan de destotalitzación, retraditionalitzación y espiritualización. Los resultados y las conclusiones de esta investigación ilustran el interés del monaquismo como un contexto estratégico para el estudio del dinamismo y la complejidad del fenómeno religioso de nuestro tiempo.