[ca] La Costa Canària i la Costa Brava són actualment dues destinacions madures en l'òrbita del turisme internacional que han contribuït decisivament a la consolidació del model del turisme de vacances de sol i platja a España. Si bé van partir d'una situació completament diferent en l'etapa inicial de l'activitat turística a finals del segle XIX, d'acord amb contextos geogràfics i socioeconòmics diferencials, van convergir en el moment d'eclosió del turisme de masses a partir de la dècada dels 60, pel que els seus respectius desenvolupaments comparteixen molts elements comuns en relació als processos econòmics, les formes d'ocupació del territori, l'expansió urbanística i la seva articulació amb grans infraestructures de transport, així com les tipologies arquitectòniques creades massivament pel temps d'oci. Tot i la tendència seguida en ambdós casos en l'elaboració d'un producte estandarditzat i recognoscible a nivell mundial, les Canàries i la Costa Brava han preservat valors singulars i contrastats dins del model de sol i platja, i això s'ha convertit en un potencial de regeneració i valoració de la identitat dels seus territoris costers en un moment en que l'emergència d'una consciència d'estancament econòmic, a la par amb la degradació irreversible dels paisatges, protagonitza el debat sobre les zones turístiques. L'anàlisi comparatiu que aquí es presenta aborda amb major complexitat aspectes essencials del cicle de vida del fenomen turístic en els dos casos d'estudi i pretén aportar claus per a la seva projecció front estratègies futures d'intervenció.

[es] Costa Canaria y Costa Brava son actualmente dos destinos maduros en la órbita del turismo internacional que han contribuido decisivamente a la consolidación del modelo del turismo vacacional de sol y playa en España. Si bien partieron de una situación completamente distinta en la etapa inicial de la actividad turística a finales del siglo XIX, de acuerdo con contextos geográficos y socioeconómicos diferenciales, convergieron en el momento de eclosión del turismo de masas a partir de la década de los 60, por lo que sus respectivos desarrollos comparten muchos elementos comunes en relación a los procesos económicos, las formas de ocupación del territorio, la expansión urbanística y su articulación con grandes infraestructuras de transporte, así como las tipologías arquitectónicas creadas masivamente para el tiempo de ocio. A pesar de la tendencia seguida en ambos casos en la elaboración de un producto estandarizado y reconocible a nivel mundial, Canarias y Costa Brava han preservado valores singulares y contrastados dentro del modelo de sol y playa, y ello se ha convertido en un potencial de regeneración y valoración de la identidad de sus territorios costeros en un momento en el que la emergencia de una conciencia de estancamiento económico, a la par con la degradación irreversible de los paisajes, protagoniza el debate sobre las zonas turísticas. El análisis comparativo que aquí se presenta aborda con mayor complejidad aspectos esenciales del ciclo de vida del fenómeno turístico en los dos casos de estudio y pretende aportar claves para su proyección ante estrategias futuras de intervención.