[ca] El carcinoma ductal in situ (CDIS) és un ampli espectre de lesions de caràcter neoplàsic, amb alteracions cel·lulars similars al càncer ductal invasiu però confinades al sistema ductolobulillar, amb indemnitat de la membrana basal. En el càncer de mama invasor, la identificació dels diferents subtipus moleculars i la seva aproximació mitjançant immunohistoquímica determinen un comportament diferencial i, per tant, la indicació terapèutica en cada cas. Tot i que en el CDIS també s'han descrit subtipus moleculars similars, el seu valor pronòstic real encara es desconeix. El pronòstic del CDIS es considera excel·lent, i existeix preocupació creixent quan el seu posible sobrediagnòstic i sobretractament. La nostra hipòtesi de treball és que les característiques moleculars del carcinoma in situ de mama condicionen el seu comportament a nivell local i la seva evolució, i mitjançant la seva aproximació per immunohistoquímica, s'han analitzat les dades de 282 casos de CDIS que van ser tractats a l'Hospital de la Mar de Barcelona des de l'any 2000 al 2014, amb seguiment en el centre fins a l'any 2020. Factors anatomo-patològics relacionats habitualment amb el mal pronòstic s'han associat en el nostre treball a lesions de CDIS més extenses, destacant la negativitat dels receptors hormonals i la positivitat de Her-2. A més, la positivitat de Her-2 s'ha associat a la presència de multifocalitat/multicentricitat. Les proves d'imatge utilitzades per a l'estudi prequirúrgic del CDIS han mostrat limitacions en l'estimació de la grandària, amb risc de infraestimar les lesions de pitjor pronòstic. L'estimació incorrecta de l'extensió del CDIS per mamografia s'ha associat a més a major risc de recurrència infiltrant, i el inmunofenotipus triple negatiu s'ha associat amb major risc de recurrència homolateral.

[es] El término carcinoma ductal in situ (CDIS) se refiere a un amplio espectro de lesiones de carácter neoplásico, con alteraciones celulares similares al cáncer ductal invasivo pero confinadas al sistema ductolobulillar, con indemnidad de la membrana basal. En el cáncer de mama invasor, la identificación de los distintos subtipos moleculares y su aproximación mediante inmunohistoquímica determinan un comportamiento diferencial y, por lo tanto, la indicación terapéutica en cada caso. Aunque en el CDIS también se han descrito subtipos moleculares similares, su valor pronóstico real en esta entidad aún se desconoce. El pronóstico del CDIS se considera excelente, y existe preocupación creciente en cuanto su posible sobrediagnóstico y sobretratamiento. Nuestra hipótesis de trabajo es que las características moleculares del carcinoma in situ de mama condicionan su comportamiento a nivel local y su evolución, y mediante su aproximación por inmunohistoquímica, se han analizado los datos de 282 casos de CDIS que fueron tratados en el Hospital del Mar de Barcelona desde el año 2000 al 2014, con seguimiento en el centro hasta el año 2020. Factores anatomo-patológicos asociados habitualmente al mal pronóstico se han asociado en nuestro trabajo a lesiones de CDIS más extensas, destacando la negatividad de los receptores hormonales y la positividad de Her-2. Además, la positividad de Her-2 se ha asociado a la presencia de multifocalidad/multicentricidad. Las pruebas de imagen utilizadas para el estudio prequirúrgico del CDIS han mostrado limitaciones en la estimación del tamaño, con riesgo de infraestimar las lesiones de peor pronóstico. La estimación incorrecta de las extensión del CDIS por mamografía se ha asociado además a mayor riesgo de recidiva infiltrante, y el inmunofenotipo triple negativo se ha asociado con mayor riesgo de recidiva homolateral.