BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] Amb l'examen de la professionalització suspesa de l'ocupació traductora a Israel, aquest article estudia dos tipus de discursos d'autopresentació i estratègies d'estatus: d'una banda, els dels traductors literaris, i de l'altra, els dels traductors tècnics, subtituladors i traductors literaris que no pertanyen a l'elit. L'anàlisi del primer grup es fonamenta en diversos centenars d'articles retrat i altres reportatges en els mitjans de comunicació, que situen en primer pla 23 traductors reconeguts, mentre que la del segon grup es basa en resultats provisionals d'entrevistes obertes amb 22 treballadors de la traducció no pertanyents a l'elit (seleccionats a partir d'una mostra més àmplia reunida en un projecte de recerca en curs; Sela-Sheffy & Shlesinger 2008). Mentre que el primer grup fa palès un ús inequívoc d'una retòrica vocacional, que inclou la negació de consideracions econòmiques, competències laborals amb valors artístics i la reivindicació d'una funció de guardians culturals, el segon revela un ús ambivalent d'aquest discurs elitista, que oscil·la entre l'assimilació i el rebuig. Aquesta complexa dinàmica discursiva és indicativa d'un procés d'artització que, d'acord amb la hipòtesi que plantejo, serveix per amortir la professionalització del camp.

[en] Inquiring into the suspended professionalization of the translation occupation in Israel, this article examines two types of self-presentational discourses and status strategies – that of top literary translators, on the one hand, and that of technical translators, subtitlers and non-elite literary translators, on the other. Analysis of the former is based on several hundreds of profile articles and other reports in the media, which foreground 23 acclaimed translators, while that of the latter is based on interim findings from open‐ended interviews with 22 non‐elite translation workers (selected from a larger sample accumulated in an ongoing research project; Sela-Sheffy & Shlesinger 2008). Whereas the former show unambiguous use of a vocational rhetoric, which includes denial of economic considerations, artistic‐like occupational competence and a claim for the role of culture custodians, the latter betray an ambivalent use of this elitist discourse, wavering between embracing and rejecting it. This complex discursive dynamics suggests an artization process which, so I hypothesize, serves as a buffer to professionalization in the field.
[ca] Es tracta d'un estudi que intenta aproximar-se a algunes de les regles variables que existien en el català de la Governació d'Oriola en els segles xvi i xvii. La selecció de regles es concreta en quatre tipus: les que representen una conservació del català medieval, les que indiquen la persistència de trets del català oriental, les d'orientació castellanitzant i les de creació autòctona oriolana. Atesa la fragmentarietat de la documentació escrita antiga, no tots els trets escollits es poden estudiar quantitativament, tal com requereix la lingüística variacionista, però s'hi apunten tendències que, amb un major volum de documentació, podrien donar resultats satisfactoris per a la recerca. Ara bé, altres trets, com l'articulació [ʃ] o [jʃ] de mots com peix i l'increment [-ʃtɾ-] en verbs com coneixtre, sí que permeten un estudi de covariació.

[en] This study explores some of the variable rules that existed in the Catalan language of the Governació d'Oriola region (an area approximately covering the current autonomous communities of Alicante and Murcia) in the 16th and 17th centuries. The rules analysed are grouped into four different types: those that preserve medieval Catalan; those that indicate the persistence of features of eastern Catalan; those that tend to incorporate Spanish language structures; and others that emerged locally within the region of Oriola. Given the fragmentary nature of written documentation from the era, not all the selected features can be studied quantitatively, as required by variationist linguistics. Nevertheless, a number of trends could provide adequate results for research, if more documentation were available. All the same, other features, such as the articulation of [ʃ] or [jʃ] in words such as peix ('fish') and the infix [-ʃtɾ-] in verbs such as coneixtre ('to know'), allow for a study of covariance.
[ca] En aquest article s'aporten dades, anàlisis i reflexions sobre el projecte Canpop de la Universitat d'Alacant. Es tracta d'un projecte en què la recerca etnopoètica, vinculada a la docència universitària, s'ha orientat a la configuració d'un arxiu digital en línia amb les lletres i els enregistraments d'àudio d'un total de 2.342 cançons populars. L'objectiu de Canpop és ben concret i senzill: la implementació d'un espai virtual on poder compartir i difondre, a més d'un determinat repertori de cançons populars, el testimoni sonor dels corresponents actes etnopoètics. El resultat, avaluat sis anys després de la creació, apunta a la consolidació d'un recurs no solament eficient per a la divulgació del patrimoni etnopoètic, sinó també útil per a la formació universitària de mestres i filòlegs, per a la investigació educativa, per a la documentació dialectològica, per a l'elaboració de materials didàctics, per a la divulgació del patrimoni etnopoètic, per a treballs de literatura comparada, per a projectes de lingüística de corpus i, òbviament, també per a múltiples estudis sobre literatura oral popular. Així doncs, l'experiència del projecte Canpop suggereix noves línies i orientacions en la gestió d'arxius digitals en xarxa, particularment dins l'àmbit de la recerca etnopoètica universitària.

[en] This article discusses data, analysis and ideas that have come out of the Canpop project at the University of Alacant. The project has combined ethnopoetic research and university teaching to set up an on-line digital archive comprising the lyrics and audio recordings of 2342 folk songs. The Canpop project has one clear and simple aim: to create a virtual domain in which people can share and distribute not only a collection of folk songs but also the audio recordings of the songs being performed (their ethnopoetic acts). The project has been underway for six years so far, and the results indicate that the resource is useful for raising awareness of our ethnopoetic heritage, and for training teachers and linguists in our universities working in the fields of educational research, dialectological documentation, creating teaching materials, raising awareness of our ethnopoetic heritage, comparative literature, corpus linguistics and, most clearly, oral folk literature. So, the results of the Canpop project suggest a new direction for the management of on-line digital archives, particularly in the field of ethnopoetic university research.
[ca] Antoni Maestre focalitza el diari surrealista de J. V. Foix com "una de les obres que més s'allunya de les directrius canòniques del gènere". I proposa així una revisió d'aquest text d'aparença híbrida ("un diari escrit en prosa poètica o un conjunt de proses poètiques en forma de diari"), amb una atenció específica a l'originalitat. En efecte: el text de Foix sembla penetrar l'espai de l'inconscient i suggereix un nou concepte de diari. Segons Maestre, aquest nou concepte, a diferència del convencional, "serveix per a expressar la visió de l'art i de l'experiència que preconitzen les avantguardes i, més tard, l'experimentalisme ―o, si es vol, les teories postestructuralistes, o el postmodernisme".

[en] Antoni Maestre brings to a focus the surrealist diary by J. V. Foix as "one of the works showing more distance from the canonical norm of the genre". Thus, he proposes a review of this apparently hybrid kind of text ("a diary written in poetic prose or a collection of poetic prose set as a diary"), focusing on its originality. As a matter of fact, Foix's text seems to penetrate the unconscious and suggests a new concept of diary. According to Maestre, this new concept, unlike the conventional one, "is used to express the view of art and experience extolled by the Avant-garde and, later, by the Experimentalism ―or, let's say, the Poststructuralist theories, or the Postmodernism".
[ca] La creació del Patronat Nacional del Misteri d'Elx en 1951 com a organisme responsable del drama assumpcionista elxà, va posar en marxa un arxiu de documents i materials bibliogràfics i audiovisuals. Un arxiu que, amb el pas del temps i el creixement continuat dels seus fons, s'ha convertit en un instrument imprescindible per a les investigacions al voltant de la Festa d'Elx, única mostra del teatre religiós medieval que s'ha mantingut viva al llarg de més de cinc-cents anys. Aquest article descriu la fundació i evolució en els últims setanta anys d'aquest arxiu, així com els diferents apartats i materials que conté. S'acaba amb una reflexió de cara al futur amb un seguit d'actuacions que potencien aquest conjunt documental, que permeten donar als seus fons els tractaments tècnics recomanats per a la conservació adient i, sobretot, que el conserven com una eina fonamental per aprofundir en el coneixement i en la patrimonialització del Misteri d'Elx.

[en] The creation of the Patronat Nacional del Misteri d'Elx en 1951 as the representative organism responsible for the Assumptionist drama in Elche, set up an archive of bibliographic and audiovisual documents and materials. An archive which, continued to grow its resources with the time and has become an essential tool for the investigation around "la Festa d'Elx", the only sample of medieval religious theater that has been kept alive for over more than five hundred years. This paper describes the foundation and evolution of this archive over the last seventy years, as well as the various sections and materials it contains. It ends with a consideration about the future with a series of actions that enhance this documentary set, which allows to add to its resources the recommended technical treatments for the appropriate conservation and, above all, that preserve it as a fundamental tool to deepen in the knowledge and patrimonialization of the Misteri d'Elx.
[ca] Rafael Tasis fou un escriptor català pioner de la novel·la policíaca o detectivesca. Va ser també un destacat crític literari, llibreter, periodista i activista polític. És autor d'una trilogia formada per les obres La bíblia valenciana, Es hora de plegar i Un crim al Paralelo. Les seves aportacions teòriques a la novel·la i, especialment, a la de gènere, van ser de molta envergadura, demostració de la seva enorme capacitat de treball. Tasis va teoritzar sobre el gènere policíac i s'adonà, abans que ningú a Catalunya, de la importància que agafaria la novel·la negra americana. També va apostar per un escriptor inèdit, Manuel de Pedrolo, de qui va considerar que seria el novel·lista català més considerable del segle XX. Com a novel·lista i crític literari va donar testimoni de la vida i els ambients barcelonins i de l'atractiu de la utilització del material urbà de Barcelona com a argument de novel·les. La figura de Tasis respon a la de l'intel·lectual preocupat pels afers públics i, de manera més concreta, a la de l'escriptor en acte de servei permanent.

[en] Rafael Tasis was a pioneer of the Catalan thriller or detective novel. He was also a prominent literary critic, librarian, journalist and political activist. He is the author of the trilogy comprising La bíblia valenciana, Es hora de plegar and Un crim al Paralelo. His theoretical contributions to the novel and to this genre in particular were very important, testament to his enormous capacity for work. Tasis theorised on the detective genre and realised, before anyone else in Catalonia, the importance of the so-called American noir novel. He was also an advocate for an unpublished writer, Manuel de Pedrolo, who would later be considered the most important Catalan writer of the twentieth century. As a novelist and literary critic, he bore witness to the life and atmosphere of Barcelona and to the attractiveness of using the urban material of the city as a plot for the novel. Tasis was not only an intellectual concerned with public affairs but also a writer with a permanent sense of social duty.
[ca] En el present article s'exposen les principals característiques de les indústries lítiques del Paleolític Mitjà en el territori valencià. Es posa especial atenció a la variabilitat tecno-econòmica observada en la seqüència estratigràfica de la Cova del Bolomor. Amb aquesta anàlisi es pretén contribuir a l'establiment dels trets evolutius de les indústries associades als grups de neandertals. En aquest sentit, l'estudi posa de manifest que en aquestes societats es va produir, en els moments finals, un cert progrés tecnològic, en un context arqueològic en el qual és difícil precisar si va haver-hi, o no, influència externa o aculturació per part de les poblacions de cromanyons en el territori valencià.

[en] In this paper main characteristics of the Middle Palaeolithic lithic industries from the territory of Valencia are presented. Particular attention is paid to the techno-economical variability of the archaeological record in Cova del Bolomor. This study aims to discuss the evolutionary features of Neanderthal industries; our analysis shows that there was some technological progress at the end of the Middle Palaeolithic, in an archaeological context in which it is uncertain whether or not there was external influence or acculturation from Cro-Magnon populations in the valencian territory.
[ca] En el present treball s'han analitzat les diverses fàcies sedimentàries de les unitats estratigràfiques que afloren en el sector sud de la Serra de Crevillent que contenen jaciments de vertebrats, tant macrovertebrats com microvertebrats, d'edat Miocé Superior, a través d'estudis de camp, laboratori i gabinet. L'estudi ha tingut lloc concretament en Cerro de Castro (jaciments de Crevillent 15 i 16) i als voltants del jaciment de Crevillent 2, tots situats al nord de la localitat de Crevillent. Els resultats obtinguts permeten estudiar els ambients de depòsit de cada un dels jaciments i realitzar models d'evolució sedimentària basant-se en les microfàcies trobades i observades en làmines primes i en levigats de mostres. De les interpretacions realitzades a partir de les dades arreplegades, contrastades amb les fonts bibliogràfiques consultades, es conclou que l'ambient deposicional en el sector sud de la Serra de Crevillent representa una alternança d'unitats continentals i marines succintes. En la part basal, es troben les fàcies del medi continental de depòsits de cons al·luvials amb llacunes costaneres separades del mar obert per illes barrera, mentre que cap a sostre de la sèrie, es troba la plataforma succinta, amb algún escull coral·lí.

[en] In this article we have analyzed the different sedimentary facies of the stratigraphic units that crop out in the southern sector of the Sierra de Crevillente that contain rest of vertebrates, both macro and microvertebrates, belonging to the Upper Miocene, through field, laboratory and cabinet studies. The study took place specifically in Cerro de Castro (Crevillente 15 and 16 sites) and in the vicinity of the Crevillente 2 site, all located north of the town of Crevillente. The results obtained allow us to study the depositional environments of each of the deposits and to make sedimentary evolution models based on the microfacies found and observed in thin sections and sample levigates. From the interpretations made on the basis of the data collected, and contrasted with the bibliographical sources consulted, it can be concluded that the deposition environment in the southern sector of the Sierra de Crevillente represents an alternation of continental and shallow, marine beds. In the basal part, continental medium of alluvial fan deposits with coastal lagoons separated from the open sea by barrier islands can be found, while towards the upper part of the serie, is the shallow platform, with some patch of coral reef.
[ca] A pesar que els primers dissenys de dispositius per a accedir a mons virtuals generats per ordinador daten de fa més de mig segle, hi han hagut de confluir dos factors perquè, en els últims anys, s'haja produït una eclosió de projectes relacionats amb la realitat virtual: el primer és el progressiu augment de la potència de càlcul dels ordinadors de propòsit general, i el segon és l'abaratiment dels dispositius necessaris per a accedir a aquesta tecnologia. El present estudi realitza un metaanàlisi de 15 projectes educatius en què s'utilitza la tecnologia de la realitat virtual immersiva a les aules entre els anys 2015 i 2020, i s'analitzen variables com els objectius que perseguien, l'etapa i curs, la matèria objecte del projecte, així com el tipus de dispositiu utilitzat i el programari, entre d'altres. Els resultats revelen que una gran part dels projectes van tenir lloc l'any 2020, i els seus objectius es van dirigir a motivar cap a un camp de coneixement o a estudiar l'efectivitat en l'adquisició dels conceptes. També s'ha identificat que l'educació secundària ha sigut l'etapa que ha comptat amb més iniciatives, i que majoritàriament s'ha recorregut a dispositius de baix cost com Google Cardboard. No obstant això, aquesta homogeneïtat quant a maquinari no s'ha identificat pel que fa al programari, molt més fragmentat, fet que evidencia les dificultats que poden tenir els docents a l'hora de seleccionar eines adequades per a les iniciatives de realitat virtual immersiva.

[en] Although the first designs of devices for accessing computer-generated virtual worlds date back over half a century, two factors needed to come together to create the explosion of Virtual-Reality-related projects we have seen in recent years. The first was the progressive increase in the computing power of general-purpose computers. The second was the reduction in the cost of devices needed to access this technology. In this paper we conduct a meta-analysis of 15 educational projects that employed Immersive Virtual Reality technology in the classroom between 2015 and 2020. For this analysis we examined variables such as the projects' objectives, the educational stages and courses in which they were used, their subject matter, and the software and type of devices employed. Our results show that most of these projects were conducted in 2020 and that the aims of the projects were to develop students' interest in a field of knowledge or to analyse their effectiveness in enabling students' acquisition of concepts. We also found that secondary education was the educational stage at which most initiatives were developed and that low-cost devices such as Google Cardboard were mainly used. However, this homogeneity in hardware was not reciprocated when it came to software, which was much more fragmented. The latter result highlights the difficulties teachers may have when selecting suitable tools for initiatives involving Immersive Virtual Reality.
[ca] Xavier Ferré indaga en aquest treball les claus referencials d'Els darrers dies de la Catalunya republicana: l'emblemàtic i testimonial "diari polític" d'Antoni Rovira i Virgili. Publicat inicialment per la revista Catalunya a Buenos Aires el 1940, aquest diari ens és presentat amb el valor intrínsec de constituir "el primer document publicat sobre la diàspora en el context coetani".

[en] In this paper, Xavier Ferré studies the key references in Els darrers dies de la Catalunya republicana: the emblematic and testimonial "political diary" by Antoni Rovira i Virgili. Initially published in the magazine Catalunya in Buenos Aires in 1940, this diary is presented to us with the intrinsic value of being "the first document about the Catalan diaspora published in a contemporary context".
[ca] Aquest treball fa un estudi comparat de la percepció de la inseguretat lingüística en català i en castellà en el context del País Valencià, globalment i en relació a diferents variables sociolingüístiques rellevants.

[en] This paper presents a comparative study of the perception of linguistic insecurity in Catalan and Spanish in the context of Valencian Community, globally and in relation to different sociolinguistic variables.
[ca] En aquest article s'aporten dades biogràfiques sobre Josep Canals i Jiménez, el Mestre Canaletes (Elx 1898 – Elx, 1985), docent emblemàtic, al Camp d'Elx, d'una època particularment interessant i significativa en la història del sistema educatiu valencià. L'aportació inclou, de més a més, la transcripció d'un manuscrit original inèdit del referit mestre Josep Canals i Jinénez: "El cuento del formigó".

[en] The article provides biographical information about Josep Jimenez Channels, El Mestre Canaletes (Elx 1898 – Elx, 1985). He was an emblematic teacher on Camp d'Elx, in a particularly interesting and significant time in the history of the Valencian education system. The contribution includes the transcription of original unpublished manuscript of Josep Canals i Jinénez: "El cuento del formigó".
[ca] En aquest article analitzem i contextualitzem la vinculació entre l'imaginari sobre la Corona d'Aragó i els inicis de la tasca folklòrica al segle XIX valencià. Els precedents immediats del folklore europeu van estar fortament influïts pel nacionalisme romàntic, que entenia la cultura popular com una eina per a retrobar les essències de la identitat nacional. El desvetllament de l'interès pel folklore a la Catalunya del segle XIX va beure, en bona mesura, d'aquesta concepció. Així, els folkloristes catalans van tenir un paper fonamental en l'establiment de l'imaginari col·lectiu. Al País Valencià, l'interès pel folklore fou substancialment menor i, generalment, va anar lligat als altres elements del discurs literari. Especialment, es van establir connexions entre l'etnopoètica i l'evocació de l'antiga Corona d'Aragó, que havia de servir de referent i d'esperó per a la creació literària. En les publicacions cultes de finals del XIX rarament hi ha lloc per a mostres etnopoètiques i, quan es dóna el cas, es prefereixen les composicions fortament reelaborades i literaturitzades. La creació literària va ser més important per als valencians que el foment d'un imaginari d'arrel folklòrica, però no hi ha dubte que el folklore, unit al passat medieval, va proporcionar material literari que, al capdavall, acabaria formant part d'aquell imaginari.

[en] In this paper it is analysed and contextualised the linking between the imagery about the Crown of Aragon and the beginning of the folk work in the Valencian 19th century. The immediate precedents of the European folklore were highly influenced by the romantic nationalism, which took the folk culture as a tool to rediscover the essences of the national identity. In Catalonia, in the 19th century, the awakening of the interest in the folklore was largely swayed by this idea. Nevertheless, in the Valencian Country, the interest in the folklore was substantially lower and, in general, it was linked to other elements of the literary discourse. Particularly, it was established connections between ethnopoetics and the evocation of the old Crown of Aragon, which had to be a point of reference and a spur for the literary creation. In the highbrow publications at the end of the 19th century, there is seldom place for ethnopoetics and, when it happens, it is preferred the truly elaborated and literaturised compositions. For the Valencian people, the literary creation was more important than the promotion of a folk root imagery. However, there is no doubt that folklore, associated to the medieval past, provided literary material that, finally, ended up being part of that imagery.