[ca] El concepte de formigó autopretesat químicament consisteix en pretesar l'armadura activa i la conseqüent precompressió del formigó, gràcies a l'expansió produïda per la presencia d'additius. Existeixen molt poques investigacions al respecte, i per tant, encara queden molts factors per analitzar amb el fi de poder aplicar aquest tècnica en un futur en els camps de l'obra civil i edificació. A l'estudi presentat en aquest treball s'analitza la influencia que té l'addició de calç expansiva (CaO) en elements de formigó, utilitzant 3 casos d'armat: a) proveta sense armadura, b) proveta confinada per ambdós costats amb plaques d'acer d'1 centímetre d'espessor i armada amb dues barres d'acer de 10mm de diàmetre (pef=0,96%) col·locades a l'altura del centre de gravetat de les provetes; i c) proveta confinada per ambdós costats amb plaques d'acer d'1cm d'espessor i armades amb 4 barres d'acer de 10mm de diàmetre (per=0,94%), amb una excentricitat de 25mm, en ambdues direccions. Per a cada tipus d'armat es van fabricar una sèrie de provetes, de les quals unes es van deixar curar en una cambra climàtica i d'altres es van segellar amb plàstic durant el procés de curat. D'aquesta manera es va poder analitzar la influència del tipus de curat en l'expansió amb l'addició de CaO. Al mateix temps, es van fabricar provetes de referència, sense CaO, de cada tipus d'armat i de curat que les anteriors per poder comprovar l'efecte de l'expansió. Als 7 dies de la seva fabricació es va procedir a assajar les provetes a flexotracció sota una càrrega puntual simètrica, amb el fi d'analitzar-ne l'efecte que produeix en elles l'addició de cal. Es va analitzar la càrrega necessària per obtenir fissuració, sent aquest un factor molt important en el formigó pretesat, ja que és fonamental que les armadures actives no entrin en contacte amb l'ambient, perquè de ser així podria ocasionar corrosió, que és especialment preocupant sota una càrrega mantinguda.

[es] El concepto de hormigón autopretensado químicamente consiste en el pretensado de la armadura activa, y la consecuente precompresión del hormigón, gracias a la expansión producida por la presencia de aditivos. Exiten muy pocas investigaciones existentes al respecto y por lo tanto, quedan todavía muchos factores a analizar con el fin de poder aplicarla en un futuro tanto en la obra civil como en edificación. En este estudio se ha estudiado la influencia que tiene la adición de cal expansiva (CaO) en elementos de hormigón, utilizando 3 casos de armado: a) probeta sin armadura, b) probeta confinada por ambos lados con placas de acero de 1 centímetro de espesor y armada con dos barras de acero de 10 mm de diámetro (ρef = 0.96%) colocadas a la altura del centro de gravedad de las probetas; y c) probeta confinada por ambos lados con placas de acero de 1 centímetro de espesor y armadas con 4 barras de acero de 10 mm de diámetro (ρef = 1.94%), con una excentricidad de 25 mm en relación al centro de gravedad de las probetas, en ambas direcciones. Para cada tipo de armado se fabricaron probetas que se dejaron curar en cámara climática y probetas que se sellaron con plástico durante el proceso de curado, analizando de esta manera la influencia del tipo de curado en la expansión con adición de CaO. A su vez, se fabricaron probetas de referencia, sin CaO, de cada tipo de armado y de curado para comprobar el efecto de la expansión. Se midió la expansión para cada uno de los casos. A los 7 días de su fabricación se procedió a ensayar a flexotracción bajo carga puntual simétrica las probetas, con el fin de analizar el efecto que ha producido la adición de cal en las mismas. Se analizó la carga necesaria para obtener fisuración, siendo este un factor muy importante en hormigón pretensado ya que es fundamental que las armaduras activas no entren en contacto con el ambiente, debido a que ello podría ocasionar corrosión que es especialmente preocupante bajo carga mantenida.