[ca] Les heterofòries verticals són alteracions de la visió binocular caracteritzades per una desviació latent dels eixos visuals en el pla vertical. Encara que són menys freqüents que les fòries horitzontals, aquestes disfuncions poden causar símptomes com visió borrosa o fatiga visual, que afecten significativament la qualitat de vida dels pacients. No obstant això, la literatura disponible sobre el tractament és limitada, i els autors no ofereixen un consens clar sobre el tractament específic més enllà de l'ús de prismàtics. Aquest Treball de Fi de Grau realitza una revisió bibliogràfica dels llibres inclosos en les guies docents d'assignatures relacionades, com Disfuncions de la Visió Binocular, Optometria Clínica I i II, i Teràpia Visual. Els resultats mostren que, encara que els prismes són l'estratègia terapèutica més recomanada per neutralitzar la disparitat de fixació, no hi ha consens sobre la seva prescripció: alguns autors proposen corregir la totalitat del prisma necessari, mentre que altres suggereixen ajustos progressius en funció de la resposta del pacient. D'altra banda, la teràpia visual és esmentada de manera limitada, generalment com a alternativa o complement en casos específics. L'absència de consens en la literatura destaca la necessitat de protocols més clars i basats en l'evidència per al tractament de les heterofòries verticals. Aquest treball ressalta la importància de futures investigacions que avaluïn amb més profunditat les diferents estratègies terapèutiques, no només per establir pautes específiques en la prescripció de prismes, sinó també per explorar l'eficàcia de la teràpia visual. Un major coneixement permetria oferir tractaments més adaptats a les necessitats de cada pacient.

[es] Las heteroforias verticales son alteraciones de la visión binocular caracterizadas por una desviación latente de los ejes visuales del plano vertical. Aunque son menos frecuentes que las forias horizontales, estas disfunciones pueden causar síntomas como visión borrosa o fatiga visual, que afectan significativamente a la calidad de vida de los pacientes. Sin embargo, la literatura disponible sobre el tratamiento es limitada, y los autores no ofrecen un consenso claro sobre el tratamiento específico más allá del uso de prismas. Este Trabajo de Fin de Grado realiza una revisión bibliográfica de los libros incluidos en las guías docentes de asignaturas relacionadas, como Disfunciones de la Visión Binocular, Optometría Clínica I y II, y Terapia Visual. Los resultados muestran que, aunque los prismas son la estrategia terapéutica más recomendada para neutralizar la disparidad de fijación, no existe un consenso sobre su prescripción: algunos autores proponen corregir la totalidad del prisma necesario, mientras que otros sugieren ajustes progresivos en función de la respuesta del paciente. Por otro lado, la terapia visual es mencionada de forma limitada, generalmente como alternativa o complemento en casos específicos. La ausencia de consenso en la literatura destaca la necesidad de protocolos más claros y basados en evidencia para el tratamiento de las heteroforias verticales. Este trabajo destaca la importancia de futuras investigaciones que evalúen con mayor profundidad las diferentes estrategias terapéuticas, no sólo para establecer pautas específicas en la prescripción de prismas, sino también para explorar la eficacia de la terapia visual. Un mayor conocimiento permitiría ofrecer tratamientos más adaptados a las necesidades de cada paciente.