[ca] Un desafiament per assolir la sostenibilitat en la mobilitat, sobretot post-pandèmia, és analitzar l'accessibilitat urbana com a servei per a les persones, incorporant percepcions de (in)satisfacció amb els seus desplaçaments. Això és possible considerant alternatives que declaren els habitants per millorar aquesta percepció, expandint l'anàlisi més enllà d'aspectes vinculats només al transport. Aquesta investigació, aplicada al territori del sector Collao, pertanyent a l'Àrea Metropolitana de Concepció, el qual, com altres barris de la ciutat i del món, va patir una forta crisi d'immobilitat com a conseqüència de la pandèmia COVID-19, alterant dramàticament les condicions d'accessibilitat dels seus habitants a serveis de primera necessitat. L'objectiu va ser integrar l'accessibilitat percebuda pre i durant la pandèmia amb la (in)satisfacció d'aquesta, sistematitzant alternatives declarades per millorar-la en les dues situacions. L'anàlisi va utilitzar geomàrqueting social, obtenint dades amb enquestes declarades. Les percepcions mostren la caminada i proximitat com a principals elements influents en la satisfacció per a tots dos períodes. Contràriament a això, senderes en mal estat i congestió vehicular serien factors d'insatisfacció, sumat a elements sanitaris de la pandèmia. Els resultats també mostren que les alternatives declarades per augmentar la satisfacció, es podrien implementar a les seves rutes habituals, coincidint amb àrees de satisfacció espacial detectades prèviament. La investigació conclou que integrar escenaris proposats per les persones al disseny urbà és rellevants en situacions d'emergència. Fidelitzar la caminada permet reflexionar sobre la reconfiguració de l'espai públic amb dissenys urbans sostenibles i satisfactoris post COVID-19.

[es] Un desafío para alcanzar la sostenibilidad en la movilidad, sobre todo postpandemia, es analizar la accesibilidad urbana como un servicio para las personas, incorporando percepciones de (in)satisfacción con sus desplazamientos. Esto es posible considerando alternativas que declaran los habitantes para mejorar esta percepción, expandiendo el análisis más allá de aspectos sólo vinculados al transporte. Esta investigación, aplicada en el territorio del sector Collao, perteneciente al Área Metropolitana de Concepción, el cual, al igual que otros barrios de la ciudad y del mundo, sufrió una fuerte crisis de inmovilidad como consecuencia de la pandemia COVID-19, alterando dramáticamente las condiciones de accesibilidad de sus habitantes a servicios de primera necesidad. El objetivo fue integrar la accesibilidad percibida pre y durante la pandemia con la (in)satisfacción de ésta, sistematizando alternativas declaradas para mejorarla en ambas situaciones. El análisis utilizó geomarketing social, obteniendo datos con encuestas declaradas. Las percepciones muestran la caminata y cercanía como principales elementos influyentes en la satisfacción para ambos periodos. Contrario a esto, veredas en mal estado y congestión vehicular serían factores de insatisfacción, sumado a elementos sanitarios de la pandemia. Los resultados también muestran que las alternativas declaradas para aumentar la satisfacción, se podrían implementar en sus rutas habituales, coincidiendo con áreas de satisfacción espacial detectadas previamente. La investigación concluye que integrar al diseño urbano escenarios propuestos por las personas es relevantes en situaciones de emergencia. Fidelizar la caminata, permite reflexionar sobre la reconfiguración del espacio público con diseños urbanos sostenibles y satisfactorios post COVID-19.