[ca] Les cantonades són espais singulars en la ciutat; punts de referència. Són els llocs més visibles de l'espai urbà, que reclamen l'atenció del vianant. Les interseccions defineixen els límits d'allò construït, donen forma a l'espai públic i caràcter als encreuaments. Aquests, són espais que atrauen les persones, llocs de trobada per als amics i per als desconeguts, però també els espais on els conflictes socials es fan més evidents. Antigament, l'estratègia militar es vinculava a l'evolució de les arestes de les fortificacions; defensar les cantonades significava resistir. En arquitectura, qualsevol edificació es comença a construir per les cantonades, fixant-ne els límits i sobretot els angles, que és just en aquests punts on l'edifici ha de ser més resistent. La dificultat constructiva implícita en aquestes trobades requereix un important coneixement de l'ofici. Per a un artesà o per a un arquitecte, resoldre una cantonada és una provocació; una ocasió per al lluïment o per al fracàs. Aquesta tesi reuneix, ordena i estudia un conjunt d'observacions arquitectòniques que tenen el concepte de cantonada com a centre, amb l'objectiu de contribuir a una aproximació general a aquesta idea i tractar d'aportar llum sobre el seu paper en arquitectura. Els mestres més rellevants, als qui mai ha preocupat la recurrència als mateixos problemes i la insistència en les mateixes formes, s'han enfrontat repetidament amb el problema de la cantonada des del màxim respecte, però també des d'una voluntat d'experimentació cap a noves formes d'arquitectura. L'anàlisi del tractament de la cantonada al llarg del temps serà la base sobre la que es sustenta la recerca. L'estudi es composa de tres parts: a l'inici, una aproximació a la idea de cantonada des d'una perspectiva general permet definir el concepte al qual es refereix la recerca. Seguidament, una concreció d'aquesta idea es centra en l'estudi d'un conjunt de casos localitzats a la ciutat de Barcelona. Finalment, un anàlisi crític als exemples locals a partir de la idea general, sintetitza les dues primeres parts per extreure'n un conjunt de reflexions fonamentals entorn a la idea de cantonada. Els significats que es poden associar a la noció de cantonada són múltiples, tal i com demostren els nombrosos assaigs que fan referència parcialment a aquesta idea i que es troben disseminats en multitud de publicacions. Malgrat tractar-se d'un problema recurrent en arquitectura, s'ha constatat la inexistència d'un treball que tracti el tema des d'un punt de vista global, agrupant les múltiples aproximacions que ofereix aquest concepte. La primera part de la recerca tracta d'omplir aquest buit, afrontant la idea de cantonada des de la seva globalitat, reunint les interpretacions diverses que s'hi poden associar i fent que aflori la importància d'aquest concepte ineludible en arquitectura. Una acotació de la noció de la cantonada es desenvolupa en la segona part, a través de la selecció i anàlisi d'un conjunt d'exemples locals que afronten aquesta idea. Dels múltiples exemples estudiats, es concreta un catàleg de 60 casos significatius, construïts entre el 1862 i el 1992 a la ciutat de Barcelona. Els exemples escollits tenen en comú, tots ells, que es tracta d'edificis urbans que consoliden illes tancades. El catàleg de cantonades que es proposa, evita les habituals classificacions arquitectòniques i té interès per sí mateix com a recull que reuneix exemples molt diversos que afronten un mateix problema. La relació que s'estableix entre les diferents obres, a partir de la idea de cantonada, és el fonament sobre el qual es sustenta la recerca i té el valor de posar de manifest característiques de casa cas, que en una lectura aïllada passarien inadvertides. Finalment, una lectura crítica als exemples locals des de l'ampli espectre de la idea, permet reinterpretar aquests casos propers i constatar la importància d'aquest tema en tots els àmbits de l'arquitectura, així com corroborar l'abast general de la noció de cantonada.

[es] Las esquinas son espacios singulares en la ciudad; puntos de referencia. Son los lugares más visibles del espacio urbano, los que reclaman la atención del peatón. Las intersecciones definen los límites de lo construido, dan forma al espacio público y carácter a los cruces. Son espacios que atraen a las personas, lugares de encuentro para los amigos y para los desconocidos ,pero también las zonas donde los conflictos sociales se hacen más evidentes. Antiguamente, la estrategia militar se vinculaba a la evolución de las aristas de las fortificaciones; defender las esquinas significaba resistir. En arquitectura, cualquier edificio se empieza a construir por las esquinas, fijando los límites y principalmente los ángulos, ya que es en estos puntos donde el edificio debe ser más resistente. La dificultad constructiva que entrañan estos encuentros requiere un importante conocimiento del oficio arquitectónico. Para cualquier artesano o arquitecto, resolver una esquina supone, sin duda, una provocación; una oportunidad para el lucimiento o una ocasión para el fracaso. Esta tesis reúne y ordena un conjunto de observaciones arquitectónicas que tienen el concepto de esquina como centro, con el objetivo de contribuir a una aproximación general a esta idea y tratar de aportar luz sobre su papel en arquitectura. Los maestros más relevantes , a los que nunca ha preocupado la recurrencia a los mismos problemas y la insistencia en las mismas formas, se han enfrentado repetidamente con el problema de la esquina desde el máximo respeto, pero también desde una voluntad de experimentación hacia nuevas formas de arquitectura. El análisis de las múltiples interpretaciones que ha recibido el ángulo a lo largo del tiempo es la base sobre la cual se sustenta la investigación. El estudio se compone de tres partes: la primera es una aproximación a la idea de esquina desde una perspectiva general que permitirá definir el concepto al que se refiere la Tesis. La segunda es una concreción de esta idea aplicada al estudio de un conjunto de casos locales y la tercera parte, que sintetiza las dos primeras, consiste en una lectura crítica a los ejemplos cercanos estudiados a partir del concepto general. La noción de esquina en arquitectura puede ser interpretada desde múltiples puntos de vista tal y como demuestran los numerosos ensayos que hacen referencia,parcialmente, a esta idea y que se hallan diseminados en multitud de publicaciones. Pese a la vigencia intemporal de esta idea, se constata que no existe un estudio que se centre en este tema desde la globalidad que entraña su significado, agrupando las diversas aproximaciones que ofrece el concepto. Uno de los objetivos que se propone la primera parte de la investigación es llenar este vacío, tratando de afrontar la noción de esquina desde una visión general que reúna los múltiples significados que se le pueden asociar y haga aflorar la importancia de este concepto ineludible en arquitectura . En la segunda parte , una acotación de la idea de esquina se centrará en el estudio de 60 casos construidos entre el 1862 i el 1992 en la ciudad de Barcelona, con la voluntad de consolidar un compendio de ejemplos locales que afrontan esta cuestión. Esta guía de esquinas de la ciudad evita las habituales clasificaciones estilísticas para centrarse en la arquitectura y tiene interés por sí misma como catálogo que reúne documentación original de ejemplos muy diversos que afrontan el mismo problema. La relación que se establece entre los diferentes casos, a partir de la idea de la esquina, es fundamental para la investigación y tiene el valor de poner de manifiesto características que en una lectura aislada pasarían desapercibidas. Finalmente, una lectura crítica a los ejemplos locales desde el amplio espectro de la idea, permite reinterpretar estos casos y constatar la importancia de este tema en todos los ámbitos de la arquitectura, así como corroborar el alcance universal de la noción de esquina.