BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] El propòsit d'aquest treball és analitzar la configuració de l'espai urbà en El aire (1992), de Sergio Chejfec, novel·la que composa la forma d'una ciutat futura mitjançant un imaginari de les ruïnes. Considerem que la multiplicació de signes ostensibles de deterioració en la ficció es produeix tant per la referència a la ciutat empírica com pel diàleg amb les tesis d'Ezequiel Martínez Estrada. Sostenim que és a través de la forma conjectural de la novel·la com s'estableix la relació entre la literatura i el domini extraliterari. En síntesi, la ficció es constitueix en l'espai privilegiat on desplegar una sèrie d'hipòtesi sobre allò que Chejfec denomina el "significado del mundo social".

[es] El propósito de este trabajo es analizar la configuración del espacio urbano en El aire (1992), de Sergio Chejfec, novela que compone la forma de una ciudad futura por medio de un imaginario de las ruinas. Consideramos que la multiplicación de signos ostensibles de deterioro en la ficción se produce tanto por la referencia a la ciudad empírica como por el diálogo con las tesis de Ezequiel Martínez Estrada. Sostenemos que es a través de la forma conjetural de la novela como se establece la relación entre la literatura y el dominio extraliterario. En síntesis, la ficción se constituye en el espacio privilegiado donde desplegar una serie de hipótesis acerca de lo que Chejfec denomina el "significado del mundo social".
[ca] Aquest article examina les estratègies polítiques del partit proimperial de Brescia a la primera meitat del segle XVI. El propòsit d'aquesta contribució és mostrar com a l'interior de la República de Venècia es formaren, a esquena de les contínues declaracions de lleialtat a la Sereníssima, veus de protesta en contra de la sobirania de Sant Marc. Es presta una particular atenció al cas d'un jurista de Brescia, Cornelio Bonini, que el 1547 —quan el governador de Milà Ferrante Gonzaga, sense èxit, va proposar l'annexió de la Llombardia veneciana a l'imperi de Carles V— organitzà una conspiració contra Venècia. Aquest fet fou la culminació dels intents de sedició contra la Sereníssima dins de les ciutats de la Llombardia, i rere seu va anar disminuint la força del partit proimperial.

[es] Este artículo examina las estrategias políticas del partido proimperial de Brescia en la primera mitad del siglo XVI. El propósito de la contribución es mostrar cómo en el interior de la República de Venecia se formaron, a expensas de las continuas declaraciones de lealtad a la Serenísima, voces de protesta en contra de la soberanía de San Marco. Se presta particular atención al caso de un jurista de Brescia, Cornelio Bonini, quien en 1547 —cuando el gobernador de Milán Ferrante Gonzaga, sin éxito, propuso la anexión de la Lombardía veneciana al Imperio de Carlos V— organizó una conspiración contra Venecia. Este suceso fue la culminación de los intentos de sedición contra la Serenísima dentro de las ciudades de Lombardía, que condujeron a una disminución de la fuerza del partido proimperial.
[ca] L'article analitzarà la repressió de la mendicitat i la immigració a la Barcelona de la immediata postguerra.També centrarà part del seu argument en el tracte atorgat pel règim franquista als refugiats republicans acollits a la ciutat durant la guerra. Fi- nalment, dedicarà part de la seva atenció als retornats republicans de França durant els primers mesos de la postguerra, ja que la capital catalana va actuar com a centre de classificació i distribuïdor d'aquests. Indigents, immigrants, refugiats i retornats van ser conceptualitzats pel règim com un problema similar (beneficència i ordre públic), de manera que van rebre un tracte igualment similar. La màxima expressió d'aquest fet va ser la funcionalitat atorgada als principals centres de classificació i repatriació existents a Barcelona durant les primeres etapes de la dictadura.

[es] El artículo acometerá el análisis de la represión de la mendicidad y la inmi- gración en la Barcelona de la inmediata posguerra.También centrará parte de su argumento en el tratamiento otorgado por el régimen franquista a los refugiados republicanos acogidos en la ciudad durante la contienda. Finalmente dedicará par- te de su atención a los repatriados republicanos procedentes de Francia durante los primeros meses de la posguerra, ya que la capital catalana actuó como centro clasificador y distribuidor de los mismos. Mendigos, inmigrantes, refugiados y re- patriados fueron conceptualizados por el régimen como una problemática similar (beneficencia y orden público), por lo que recibieron un tratamiento igualmente similar. La máxima expresión de este hecho fue la funcionalidad otorgada a los principales centros de clasificación y repatriación existentes en Barcelona durante los primeros compases de la dictadura.
[ca] Hi ha un consens generalitzat entre els historiadors que l'adveniment de la democràcia grega va sorgir a partir de la transformació de les pràctiques i l'espai plebiscitaris del període arcaic en una configuració més estable i lògic-jurídica de l'ofici i de la llei que es materialitza a l'Atenes clàssica. Aquestes dinàmiques assembleàries constitueixen un dels pilars fonamentals de la narrativa homèrica, la qual cosa ha suggerit que la Ilíada i l'Odissea expressen la mentalitat igualitària i protodemocràtica grega. Tanmateix, s'ha sostingut que el poble exerceix una ingerència política limitada, ja que només condiciona de manera exígua o, com a màxim, serveix com un òrgan consultiu. Aquest article analitza l'abordatge filosòfico-polític dels problemes plantejats en els poemes homèrics al voltant d'una concepció democràtica de l'exercici sobirà. Es pretén mostrar la proposta i posicionament de l'èpica homèrica en relació amb el poder democràtic, no tant des d'una perspectiva ideològica, sinó més aviat amb una mirada problematitzadora. Això és: es pot observar en els poemes un intent de reflexió filosòfico-política per part del poeta sobre la rellevància, els abasts, els límits i les tensions que presenten les pràctiques polítiques i socials que poden denominar-se "democràtiques".

[es] Existe entre los historiadores un consenso generalizado en que el advenimiento de la democracia griega se dio a partir de la transformación de las prácticas y el espacio plebiscitarios del período arcaico en una configuración más estable y lógico-jurídica del oficio y de la ley que tiene lugar en la Atenas clásica. Estas dinámicas asamblearias constituyen uno de los pilares fundamentales de la narrativa homérica, lo que ha sugerido que la Ilíada y la Odisea expresan la mentalidad igualitaria y protodemocrática griega. Sin embargo, se ha sostenido que el pueblo conlleva una atenuada injerencia política, en tanto que solo condiciona exiguamente o, a lo sumo, sirve como un órgano consultivo. Este artículo analiza el abordaje filosófico-político de los problemas presentados en los poemas homéricos en torno a una concepción democrática del ejercicio soberano. Se pretende mostrar el planteo y posicionamiento de la épica homérica en torno al poder democrático no tanto desde una perspectiva ideológica, sino más bien desde mirada problematizante. Esto es: puede advertirse en los poemas un intento de reflexión filosófico-política por parte del poeta sobre la relevancia, los alcances, los límites y las tensiones que presentan las prácticas políticas y sociales que pueden denominarse "democráticas".
[ca] L'aprenentatge servei es considera una metodologia activa participativa que té com a objectiu enriquir l'aprenentatge juntament amb la comunitat, promovent els valors cívics, la participació i la responsabilitat ciutadana. Aquest article té com a propòsit analitzar les percepcions que emergeixen respecte a l'aprenentatge servei en 19 estudiants pertanyents a les carreres d'Educació Parvulària i Pedagogia en Educació Bàsica d'una universitat ubicada al nord de Xile. El camp d'acció del projecte executat se situa en el treball amb nens institucionalitzats en una de les residències de l'exServei Nacional de Menors (SENAME, CHILE) durant 6 mesos i en el marc de la pràctica docent. S'ha fet un estudi exploratori i s'ha subministrat un qüestionari d'autoinforme. Pel que fa a les competències, capacitats i habilitats desenvolupades, es perceben amb alt valor els comportaments professionals ètics que emergeixen de l'experiència. Paral·lelament, els resultats destaquen l'alt valor que els estudiants atorguen a la formació de competències de caràcter civicosocial i els principis ètics de la professió per a la qual s'estan preparant i que són atribuïts al compromís social de la universitat.

[es] El aprendizaje-servicio se considera como una metodología activa participativa cuyo objetivo es enriquecer el aprendizaje junto con la comunidad, promoviendo los valores cívicos, participación y responsabilidad ciudadana. El presente artículo tiene como propósito analizar las percepciones que emergen respecto al aprendizaje-servicio en 19 estudiantes pertenecientes a las carreras de Educación Parvularia y Pedagogía en Educación Básica de una universidad ubicada al norte de Chile. El campo de acción del proyecto ejecutado se sitúa en el trabajo con niños institucionalizados en una de las residencias del ex Servicio Nacional de Menores (SENAME, CHILE) durante 6 meses y en el marco de la práctica docente. Se realiza un estudio exploratorio y se suministra un cuestionario de autoinforme. Respecto a las competencias, capacidades y habilidades desarrolladas, se perciben con alto valor los comportamientos profesionales éticos que emergen de la experiencia. Paralelamente, los resultados destacan el alto valor que le otorgan las estudiantes a la formación de competencias de carácter cívico-social y los principios éticos de la profesión para la que se están preparando y que son atribuidos al compromiso social de la universidad.
[ca] El Tribunal Suprem espanyol aborda un cas de gestació per substitució en el qual, una vegada nascut el nen en un país estranger, es reclama judicialment la filiació materna a Espanya per a la dona comitent o mare d'intenció, amb la qual no té vincle jurídic, amb base en la possessió d'estat. En l'assumpte que resol la STS de 31 de març de 2022, la via triada per la part demandant no és el reconeixement de la filiació ja establerta per les autoritats estrangeres on ha tingut lloc el naixement, sinó la reclamació judicial de la maternitat, manifestada per la possessió d'estat, en interès del menor. Això obliga a analitzar si la possessió d'estat és un mecanisme de determinació de la filiació, i si l'interès del menor ha de portar ineludiblement a atribuir la maternitat legal a la dona que exerceix el rol de mare, fins i tot mancant de vincle genètic. La STS inclou altres afirmacions sobre l'ordre públic i la vulneració de drets fonamentals que, fins i tot sent importants perquè revelen la posició del més alt tribunal, no són rellevants per a resoldre el cas plantejat.

[es] El Tribunal Supremo español aborda un caso de gestación por sustitución en el que, una vez nacido el niño en un país extranjero, se reclama judicialmente la filiación materna en España para la mujer comitente o madre de intención, con la que no tiene vínculo jurídico, con base en la posesión de estado. En el asunto que resuelve la STS de 31 de marzo de 2022, la vía elegida por la parte demandante no es el reconocimiento de la filiación ya establecida por las autoridades extranjeras donde ha tenido lugar el nacimiento, sino la reclamación judicial de la maternidad, manifestada por la posesión de estado, en interés del menor. Ello obliga a analizar si la posesión de estado es un mecanismo de determinación de la filiación, y si el interés del menor debe llevar ineludiblemente a atribuir la maternidad legal a la mujer que desempeña el rol de madre, aun careciendo de vínculo genético. La STS incluye otras afirmaciones acerca del orden público y la vulneración de derechos fundamentales que, aun siendo importantes porque revelan la posición del más alto tribunal, no son relevantes para resolver el caso planteado.
[ca] Jordi Benito va realitzar del 13 de juny del 1979 a la Fundació Joan Miró de Barcelona un conjunt d'accions que va reagrupar sota el nom de Sessions de Treball Performance. TRASA V=BPLWP 78 79. L'intens contingut violent d'aquestes performances ha estat apuntat anteriorment en relació amb estratègies rituals. Tanmateix, el present article, després d'una consulta exhaustiva de l'arxiu de l'artista —dipositat al Museu d'Art Contemporani de Barcelona per part del Museu de Granollers el 2015—, i de l'ús d'una metodologia interdisciplinària que fa dialogar les teories de l'abjecció amb les de la performance i certes aproximacions de l'Antropologia religiosa d'arrel sociològica, persegueix reclamar els continguts polítics d'aquesta obra. D'aquesta manera, es pretén demostrar com les Sessions de Treball s'alcen com un document excepcional per a la visibilització i corporització del record i de la persistència de la violència en el context de la transició democràtica espanyola. L'obra de Benito d'aquest període permetrà, per això, confrontar tots aquells discursos que van apostar per una transició molt més amnèsica o celebratòria.

[es] Jordi Benito realizó del 13 de junio del 1979 a la Fundación Joan Miró de Barcelona un conjunto de acciones que reagrupó bajo el nombre de Sesiones de Trabajo Performance. TRASA V=BPLWP 78 79. El intenso contenido violento de estas performances ha sido apuntado anteriormente en relación con estrategias rituales. Aun así, el presente artículo, después de una consulta exhaustiva del archivo del artista —depositado al Museo de Arte Contemporáneo de Barcelona por parte del Museo de Granollers el 2015— y del uso de una metodología interdisciplinaria que hace dialogar las teorías de la abyección con las de la performance y ciertas aproximaciones de la Antropología religiosa de raíz sociológica, persigue reclamar los contenidos políticos de esta obra. De este modo, se pretende demostrar como las Sesiones de Trabajo se levantan como un documento excepcional para la visibilización y corporización del recuerdo y de la persistencia de la violencia en el contexto de la transición democrática española. La obra de Benito de este periodo permitirá, por eso, confrontar todos aquellos discursos que apostaron por una transición mucho más amnésica o celebratoria.
[ca] L'Institut Nacional d'Indústria (INI) es va fundar com un instrument per al control estatal de l'economia, en un context d'autarquia propi dels primers anys del règim de Franco. La seva filosofia i les seves actuacions van ser similars a les d'altres polítiques econòmiques de l'època, tant d'Europa com dels Estats Units. Entre les empreses dependents d'aquest hòlding es va crear l'Empresa Nacional d'Òptica (ENOSA), l'any 1950, amb la participació d'institucions militars i científiques. L'empresa tenia com a objectiu fabricar lents i instruments de precisió per a l'exèrcit usant tecnologia nacional. Tanmateix, no va aconseguir reduir la dependència de les importacions, sobretot d'Alemanya. Després de moltes dificultats, va ser reestructurada el 1961 i la producció es va diversificar cap a l'elaboració de materials didàctics. Aquest article aborda la història d'ENOSA com un estudi de cas sobre el fracàs del model d'industrialització autàrquica i la reconversió que les empreses de l'INI van haver d'afrontar en el context de les noves condicions socioeconòmiques del desarrollismo. Com a conclusió, podem avançar que es va tractar d'un experiment fracassat de crear una empresa tecnològica nacional, la qual, això no obstant, va arribar a assolir una interessant projecció en el camp de la innovació educativa.

[es] El Instituto Nacional de Industria (INI) se fundó como un instrumento para el control estatal de la economía en un contexto de autarquía propio de los primeros años del régimen de Franco. Su filosofía y sus acciones fueron similares a las otras políticas económicas de la época, tanto de Europa como de Estados Unidos. Entre las compañías dependientes de este holding, en 1950, se creó la Empresa Nacional de Óptica (ENOSA) con la participación de instituciones militares y científicas. La empresa tenía como objetivo fabricar lentes e instrumentos de precisión para el ejército utilizando tecnología nacional. Sin embargo, no consiguió reducir su dependencia de las importaciones, sobre todo de Alemania. Tras muchas dificultades, fue reestructurada en 1961 y su producción se diversificó hacia la elaboración de materiales didácticos. Abordamos la historia de ENOSA como un estudio de caso sobre el fracaso del modelo de industrialización autárquica y la reconversión que las empresas del INI tuvieron que afrontar ante las nuevas condiciones socioeconómicas del desarrollismo. Como conclusión, podemos anticipar que se trató de un experimento fallido de crear una empresa tecnológica nacional que, no obstante, llegó a alcanzar una interesante proyección en el campo de la innovación educativa.
[ca] Els problemes ètic-jurídics derivats de l'obtenció de cèl·lules mare requereixen d'una important labor de clarificació, doncs és un tema que enfronta posicions de gran càrrega ideològica. Les discrepàncies es posen clarament de manifest quan per a l'obtenció de cèl·lules mare s'utilitzen embrions sobrants de processos de reproducció assistida i quan aquestes cèl·lules es generen mitjançant un procés de transferència nuclear, mitjançant l'anomenada clonació terapèutica. Això planteja la necessitat d'adoptar polítiques públiques que evitin la discriminació en l'assignació de recursos, i assegurin l'equitat en l'accés a les prestacions establertes. Per a realitzar aquesta anàlisi, en aquest article parlaré de l'impacte de dos Documents del Grup de l'Observatori de Bioètica i Dret, el que versa sobre investigació amb embrions i el que tracta sobre cèl·lules mare, que han tingut un enorme impacte en la normativa espanyola respecte als tractaments amb cèl·lules mare i la clonació terapèutica. Los problemas ético-jurídicos derivados de la obtención de células madre requieren de una importante labor de clarificación, pues es un tema que enfrenta posiciones de gran carga ideológica. Las discrepancias se ponen claramente de manifiesto cuando para la obtención de células madre se emplean embriones sobrantes de procesos de reproducción asistida y cuando dichas células se generan mediante un proceso de transferencia nuclear, mediante la llamada clonación terapéutica. Esto plantea la necesidad de adoptar políticas públicas que eviten la discriminación en la asignación de recursos, y aseguren la equidad en el acceso a las prestaciones establecidas. Para realizar este análisis, en este artículo daré además cuenta del impacto de dos Documentos del Grupo del Observatorio de Bioética y Derecho, el que versa sobre investigación con embriones y el que trata sobre células madre, que han tenido enorme impacto en la normativa española respecto a los tratamientos con células madre y la clonación terapéutica.

[es] Los problemas ético-jurídicos derivados de la obtención de células madre requieren de una importante labor de clarificación, pues es un tema que enfrenta posiciones de gran carga ideológica. Las discrepancias se ponen claramente de manifiesto cuando para la obtención de células madre se emplean embriones sobrantes de procesos de reproducción asistida y cuando dichas células se generan mediante un proceso de transferencia nuclear, mediante la llamada clonación terapéutica. Esto plantea la necesidad de adoptar políticas públicas que eviten la discriminación en la asignación de recursos, y aseguren la equidad en el acceso a las prestaciones establecidas. Para realizar este análisis, en este artículo daré además cuenta del impacto de dos Documentos del Grupo del Observatorio de Bioética y Derecho, el que versa sobre investigación con embriones y el que trata sobre células madre, que han tenido enorme impacto en la normativa española respecto a los tratamientos con células madre y la clonación terapéutica.
[ca] A pesar de l'ocupació militar, els austriacistes que van romandre a Barcelona després de la fi de la Guerra de Successió van desplegar una intensa activitat subversiva en contra del règim borbònic, entre la qual destaca la difusió clandestina del pamflet titulat Lealtad Cathalana. Aquest article planteja la tesi que aquell escrit propagandístic va ser publicat per l'impressor Rafael Figueró amb posterioritat a l'11 de setembre de 1714 i que el seu autor fou un frare caputxí que s'havia refugiat a Cardona en els darrers moments del setge de Barcelona.

[es] A pesar de la ocupación militar, los austracistas que se mantuvieron en Barcelona una vez finalizada la guerra de Sucesión desplegaron una intensa actividad subversiva en contra del régimen borbónico, entre la que destaca la difusión clandestina del panfleto titulado Lealtad Cathalana. Este artículo plantea la tesis de que aquel texto propagandístico fue publicado por el impresor Rafael Figueró con posterioridad al 11 de septiembre de 1714 y que su autor fue un fraile capuchino que se refugió en Cardona en los últimos días del sitio de Barcelona.
[ca] El monacat cartoixà d'Escaladei —Scala Dei, Priorat— a la Corona d'Aragó ha estat força estudiat en els camps de l'acció i la influència de l'orde, però no prou pel que fa al règim senyorial establert fora de llurs límits geogràfics, sobretot a través de l'emfiteusi. En l'article, l'autor destria i analitza cinc punts clau de les relacions establertes entre l'institut religiós i els pobles de Catalunya, amb l'exemple de la vila de Riudoms, al Camp de Tarragona: 1) senyoria i patrimoni; 2) comerç i indústria; 3) llengua i onomàstica; 4) art, cultura i coneixement i 5) religiositat i pertinença a l'orde monacal.

[es] Las relaciones del monasterio de Escaladei con el Campo de Tarragona en la época moderna. Riudoms como ejemplo El monacato cartujo de Escaladei (Escaladei, Priorato) ha sido ampliamente estudiado en los campos de acción e influencia de la Orden de los Cartujos en la Corona de Aragón, pero apenas en lo referente al régimen señorial establecido fuera de sus límites geográficos, sobre todo a través de la enfiteusis. En el presente artículo se distinguen y analizan cinco puntos clave de las relaciones establecidas entre la institución religiosa y los pueblos de Cataluña, medianteel ejemplo de la tarraconense villa de Riudoms: 1) señorío y patrimonio; 2) comercio e industria; 3) lengua y onomástica; 4) arte, cultura y conocimiento; y 5) religiosidad y pertenencia a la orden monacal.