[ca] El coneixement impulsa el creixement econòmic mitjançant la innovació i tecnologies que optimitzen la producció. Això permet a les economies en desenvolupament accedir a noves idees i tecnologies, establint les bases per al creixement a llarg termini. No obstant això, moltes economies en desenvolupament depenen dels recursos naturals, generant preocupacions sobre la compatibilitat d'aquests sectors tradicionals amb el creixement endogen. Aquesta tesi investiga com el coneixement i l'educació poden coexistir amb els sectors primaris per promoure un desenvolupament econòmic sostingut. L'educació i el sector primari sovint semblen oposats, ja que la inversió en educació entra en conflicte amb els beneficis econòmics immediats del sector primari. Les regions riques en recursos naturals gaudeixen de beneficis a curt termini però pateixen la Maledicció dels Recursos, cosa que condueix a una menor acumulació de capital humà i a una reducció de la inversió en educació. Això impacta negativament en la creació d'idees, coneixement i tecnologies crucials per al creixement endogen. A més, els baixos nivells de capital humà impedeixen la formació de xarxes socials valuoses, limitant l'accés a la informació i el suport necessaris per a l'emprenedoria i la innovació. Aquesta tesi se centra en Xile, una economia en desenvolupament d'ingressos alts fortament dependent de la seva indústria minera. L'objectiu és entendre com la concentració d'activitats del sector primari influeix en el capital humà i social, i com les activitats intensives en coneixement poden millorar la productivitat en el sector miner. El primer capítol examina com la concentració d'activitats mineres i no mineres afecta l'acumulació de capital humà a nivell municipal. Concentracions més altes d'activitats primàries augmenten els costos d'oportunitat de l'educació superior, reduint les taxes d'assoliment universitari. L'anàlisi mostra que la concentració minera disminueix la probabilitat de tenir un títol universitari durant els booms de preus del coure, mentre que les activitats no mineres tenen un impacte negatiu constant. Això subratlla la necessitat de diversificació industrial i atracció de capital humà qualificat. El segon capítol explora com la especialització en activitats del sector primari influeix en la creació de capital social. S'avalua l'impacte de l'aglomeració del sector primari en les xarxes socials, especialment les connexions amb persones en ocupacions prestigioses. L'estudi revela que l'aglomeració del sector primari afecta negativament el capital social a nivell municipal, mentre que els nivells més alts d'educació influeixen positivament en les xarxes socials. Això destaca les conseqüències socials adverses de la dependència del sector primari i la importància de l'educació en la promoció de xarxes d'alt estatus. El capítol final investiga com la concentració de serveis empresarials intensius en coneixement (KIBS) afecta la productivitat minera. Les empreses KIBS milloren la productivitat de les empreses mineres a través de l'externalització de tasques no essencials. L'anàlisi mostra que l'aglomeració de KIBS té un impacte positiu en la productivitat dels treballadors miners i suggereix efectes de spillover espacial de la concentració de KIBS. Aquests resultats emfatitzen la importància de promoure empreses intensives en coneixement i crear xarxes productives per impulsar la innovació i el creixement econòmic. La tesi conclou que el desenvolupament a llarg termini en economies del sector primari és possible a través del coneixement i l'educació. En lloc d'allunyar-se de la dependència dels recursos naturals, les regions poden transformar el coneixement especialitzat en un actiu de creixement. Les polítiques centrades en l'educació especialitzada, l'emprenedoria en activitats intensives en coneixement, i la promoció del capital humà i social poden abordar les disparitats regionals i obrir el camí cap a una economia basada en el coneixement arrelada en activitats del sector primari.

[es] El conocimiento impulsa el crecimiento económico mediante la innovación y tecnologías que optimizan la producción. Esto permite a las economías en desarrollo acceder a nuevas ideas y tecnologías, estableciendo las bases para el crecimiento a largo plazo. Sin embargo, muchas economías en desarrollo dependen de los recursos naturales, generando preocupaciones sobre la compatibilidad de estos sectores tradicionales con el crecimiento endógeno. Esta tesis investiga cómo el conocimiento y la educación pueden coexistir con los sectores primarios para promover un desarrollo económico sostenido. La educación y el sector primario a menudo parecen opuestos, ya que la inversión en educación entra en conflicto con los beneficios económicos inmediatos del sector primario. Las regiones ricas en recursos naturales disfrutan de beneficios a corto plazo, pero sufren la Maldición de los Recursos, lo que conduce a una menor acumulación de capital humano y una reducción de la inversión en educación. Esto impacta negativamente en la creación de ideas, conocimiento y tecnologías cruciales para el crecimiento endógeno. Además, los bajos niveles de capital humano impiden la formación de redes sociales valiosas, limitando el acceso a la información y el apoyo necesarios para el emprendimiento y la innovación. Esta tesis se centra en Chile, una economía en desarrollo de ingresos altos dependiente de su industria minera. El objetivo es entender cómo la concentración de actividades del sector primario influye en el capital humano y social, y cómo las actividades intensivas en conocimiento pueden mejorar la productividad en el sector minero. El primer capítulo examina cómo la concentración de actividades primarias afecta la acumulación de capital humano a nivel municipal. Concentraciones más altas de actividades primarias aumentan los costos de oportunidad de la educación superior, reduciendo las tasas de logro universitario. El análisis muestra que la concentración minera disminuye la probabilidad de tener un título universitario durante los booms de precios del cobre, mientras que las actividades no mineras tienen un impacto negativo constante. Esto destaca la necesidad de diversificación industrial y atracción de capital humano calificado. El segundo capítulo explora cómo la especialización en actividades del sector primario influye en la creación de capital social. Se evalúa el impacto de la aglomeración del sector primario en las redes sociales, especialmente las conexiones con personas en ocupaciones prestigiosas. El estudio revela que la aglomeración del sector primario afecta negativamente el capital social a nivel municipal, mientras que los niveles más altos de educación influyen positivamente en las redes sociales. Esto destaca las consecuencias sociales adversas de la dependencia del sector primario y la importancia de la educación en la formación de redes enriquecedoras. El capítulo final investiga cómo la concentración de servicios empresariales intensivos en conocimiento (KIBS) afecta la productividad minera. Las KIBS mejoran la productividad de las empresas mineras a través de la externalización de tareas no esenciales. El análisis muestra que la aglomeración de KIBS tiene un impacto positivo en la productividad de los trabajadores mineros y sugiere efectos de spillover espacial de la concentración de KIBS. Estos resultados enfatizan la importancia de promover empresas intensivas en conocimiento y crear redes productivas para impulsar la innovación y el crecimiento económico. La tesis concluye que el desarrollo a largo plazo en economías del sector primario es posible a través del conocimiento y la educación. En lugar de alejarse de la dependencia de los recursos naturales, las regiones pueden transformar el conocimiento especializado en un activo de crecimiento. Las políticas centradas en la educación especializada, el emprendimiento en actividades intensivas en conocimiento, y la promoción del capital humano y social pueden abordar las disparidades regionales y abrir el camino hacia una economía basada en el conocimiento, arraigada en actividades primarias.