[ca] L'espigall del Garraf (Brassica oleracea L.) és una varietat local de col brotonera pròpia del Garraf. Es tracta d'un tipus de col altament ramificant, que no fa cabdell i de la qual es consumeixen les ramificacions laterals (brotons) i les inflorescències immadures que apareixen als seus àpexs (espigalls). Actualment és poc conegut fora de les zones on s'ha cultivat tradicionalment. La Fundació Miquel Agustí (equip de recerca en varietats agrícoles tradicionals catalanes i en promoció de productes autòctons) juntament amb la Diputació de Barcelona i diverses entitats comarcals van posar en marxa, al 2013, el projecte Espigalls del Garraf. Espais Naturals amb Denominació d'Origen Protegida (EGEsNat) per promoure el seu conreu i consum. El desullat i la collita periòdica són la principal peculiaritat d'aquest conreu. El desullat consisteix en tallar el brot principal de la planta un cop aquesta ja està ben formada. Els pagesos realitzen aquesta pràctica amb l'objectiu d'afavorir el desenvolupament de noves ramificacions. La collita periòdica forma part del maneig tradicional de la planta. Els objectius d'aquest estudi són: (1) determinar l'efecte del desullat sobre el rendiment de l'espigall del Garraf, (2) determinar l'efecte del desullat sobre la seva composició química bàsica i (3) fer la descripció morfològica del material vegetal emprat (5a generació de llavor d'espigall del Garraf, fruit del procés de selecció massal del programa de selecció i millora del projecte EGEsNat). Es van aplicar tres tractaments al cultiu: no desullar amb una única collita final (T1), no desullar amb collita periòdica (T2) i desullar amb collita periòdica (T3). De la comparació de T2 i T3 s'esperava deduir l'efecte del desullat. De T1, conèixer millor el desenvolupament natural de la planta i considerar altres formes de maneig del cultiu. Pel que fa al desullat, estadísticament, no s'ha detectat que exerceixi cap efecte sobre la productivitat les plantes. Quant a la composició química, sí que s'han detectat diferències segons el tractament però no se'ls hi ha pogut donar una explicació. La forma de maneig amb una única collita final comporta valors de producció significativament més baixos que el maneig de collites periòdiques El material vegetal emprat en aquest estudi es caracteritza per assolir una alçada mitjana de 92cm, un grau d'arrissat a les fulles alt i el nivell de rebrot que s'espera d'aquest tipus de varietat.

[es] El espigall del Garraf (Brassica oleracea L.) es una variedad local de col brotonera propia de la zona del Garraf. Se trata de un tipo de col altamente ramificada, que no forma repollo y de la cual se consumen las ramificaciones laterales (brotones) y las inflorescencias inmaduras que se forman en su ápice (espigalls) Actualmente es poco conocido fuera de las zonas donde se ha cultivado tradicionalmente. La Fundació Miquel Agustí (equipo de investigación en variedades agrícolas tradicionales catalanas y en promoción de productos autóctonos) junto con la Diputación de Barcelona y diversas entidades comarcales pusieron en marcha, en 2013, el proyecto Espigalls del Garraf. Espais Naturals amb Denominació d'Origen Protegida (EGEsNat) para promover su cultivo y consumo. El despuntado y la cosecha periódica son los dos rasgos más característicos de este cultivo. El despuntado consiste en cortar el brote principal de la planta una vez esta ya está totalmente formada. Los agricultores realizan esta práctica con el objetivo de favorecer el desarrollo de nuevas ramificaciones. La cosecha periódica se engloba en las prácticas de manejo tradicionales del cultivo. Los objetivos de este trabajo son: (1) determinar el efecto del despuntado sobre el rendimiento del espigall del Garraf, (2) determinar el efecto del despuntado sobre su composición química básica y (3) hacer la descripción morfológica del material vegetal empleado (5a generación de semilla de espigall del Garraf fruto del proceso de selección masal del proceso de selección y de mejora del proyecto EGEsNat). Se aplicaron tres tratamientos al cultivo: no despuntar combinado con una única cosecha final (T1), no despuntar con cosecha periódica (T2) y despuntar con cosecha periódica (T3). De la comparación entre T2 y T3 se esperaba deducir el efecto del despuntado. De T1, conocer mejor el desarrollo natural de la planta y considerar nuevas formas de manejo del cultivo. En cuanto al despuntado, estadísticamente no se ha detectado que ejerza ningún efecto sobre la productividad de las plantas. Por lo que a la composición química se refiere, sí que se han detectado diferencias significativas según el tratamiento, pero no se les ha podido dar una explicación coherente. La forma de manejo con cosecha final única conlleva unos valores de producción significativamente más bajos que el manejo con cosecha periódica. El material vegetal empleado en este estudio se caracteriza por alcanzar una altura media de 92 cm, un alto grado de recortado en la hoja y el nivel de rebrote esperado para este tipo de variedades.