[ca] Aquesta tesi dona un major espai crític a la mirada femenina i considera què vol dir mirar com a dona artista i com és aquesta mirada en una època contemporània i postfeminista. La meva recerca emmarca la mirada femenina com a part del tot fenomenològic i vivencial de l'artista i la presenta com a inseparable de la visió estètica d'un text, i com un fenomen que ens ofereix noves maneres de veure el jo femení, el gènere, la societat i l'art. Explorant una varietat de modes i gèneres i vinculant entre sí la literatura i el cinema, aquesta tesi descobreix tant els rics matisos de la mirada femenina com les qualitats estètiques compartides que la distingeixen de la seva contrapart masculina. Mitjançant l'exploració tant de nous modes -el que he anomenat parla mil·lennista, el metamodernisme i la natura morta- com dels modes reimaginats -els del thriller i l'horror-, aquesta dissertació demostra que les autores i directores femenines han estat pioneres en els darrers vint anys de noves formes estètiques. Entre aquest ampli i variat terreny fílmic i literari es poden distingir punts en comú marcats i significatius, el principal d'ells és com l'atenció a l'estil i a la manera com la superfície o la pell d'un text pot encarnar la profunditat i ressonar amb l'afecte i el significat. Alineant la meva pròpia investigació amb aquest tret clau de l'estètica femenina contemporània, aquesta tesi afirma el valor del formalisme estètic dins el paradigma del segle XXI i continua redefinint la concepció del valor estètic en termes femenins. D'aquesta manera, aquesta tesi també contribueix a la recent revalorització del gust estètic que s'està produint tant en la literatura com en el cinema i la crítica circumdant, obrint nou espai a futures indagacions sobre l'estètica femenina.

[en] This thesis gives greater critical space to the female gaze and considers, in a contemporary and postfeminist epoch, what it means to see as a female artist and what that sight looks like. My research frames the female gaze as part of the phenomenological and experiential whole of the artist and inseparable from a text's aesthetic vision, and as a phenomenon that offers us new ways of seeing the female self, gender, society and art. Exploring a range of modes and genres and utilising loose partnerships across the mediums of both literature and cinema, this thesis uncovers both the rich nuances of the female gaze and the shared aesthetic qualities that distinguish it from its male counterpart. Through an exploration of both new modes-what I have termed millennial speak, metamodernism, and still life-and reimagined modes-those of the thriller and horror-this dissertation evinces that female authors and auteurs have, in the last twenty years, pioneered new aesthetic forms. Amongst this vast and varied filmic and literary terrain marked and significant commonalities can be discerned, chief among them, an attentiveness to style, and to the way the surface or skin of a text can embody depth and resonate with affect and meaning. Aligning my own inquiry with this key trait of contemporary female aesthetics, this research affirms the value of aesthetic formalism in a 21st century paradigm and continues redefining the conception of aesthetic value on female terms. In this way, this dissertation also contributes to the current recentring of aesthetic taste that is occurring in both literature, film and surrounding criticism, making greater space for future inquiries into female aesthetics.