[ca] Aquest article analitza dues obres teatrals escrites i representades per dones amb endome-triosi: The Year My Vagina Tried to Kill Me (2016), d'Amy Vreeke, i Performing Endometrio-sis (2022), de Verónica Rodríguez. L'endometriosi és una patologia en la qual teixit similar a l'endometri (la paret interna de l'úter) apareix en altres llocs del cos. Aquest teixit funci-ona com la menstruació (creix, sagna i es desintegra), però a diferència d'aquesta, es queda atrapat a dins del cos. Metodològicament, l'article fa servir els estudis del teatre i la perfor-mance, els estudis de gènere amb una perspectiva feminista interseccional i les humanitats crítiques mèdiques per tal d'abordar l'epistemologia corporeitzada i ecològica proposada per aquestes "pathographical performances" (Brodzinski, 2016), és a dir, propostes tea-trals que giren al voltant de l'experiència de la malaltia. Primer, s'examina la visió com un fenomen transversal al teatre i a la malaltia, i la manera com les obres analitzades s'apro-pien d'allò visual en un entorn en què la malaltia de les performers no té visibilitat i on no són vistes. En segon lloc, es connecten aquests fenòmens amb la idea d'espectador/a per proposar un canvi: del "sick tourism" —que fa referència al fenomen de "visitar" la malaltia i, en el cas teatral, potser, de ser testimoni del procés patològic de la performer— al "with-nessing", que denota un procés d'organització dels cossos en què la visió no constitueix l'eix de relació principal. S'arriba a la conclusió que totes dues obres subratllen l'existència d'un espai en què es contribueix al coneixement de la malaltia des dels cossos i amb els cossos.

[es] Este artículo explora los conceptos de "sick tourism" y "withnessing" en dos obras de teatro patográfico —The Year My Vagina Tried to Kill Me (2016), de Amy Vreeke, y Performing Endometriosis (2022), de Verónica Rodríguez— escritas y representadas respectivamente por Vreeke y Rodríguez, ambas mujeres con endometriosis. La endometriosis es una pato-logía en la cual tejido similar al endometrio (la pared interna del útero) aparece en otros lugares del cuerpo. Este tejido funciona como la menstruación (crece, sangra y se desinte-gra), pero a diferencia de la misma, se queda atrapado dentro. Metodológicamente, se em-plean los estudios del teatro y la performance, los estudios de género con una perspectiva feminista interseccional y las humanidades médicas críticas con el fin de abordar la episte-mología corporeizada y ecológica propuesta por estas "pathographical performances" (Brodzinski, 2016), es decir, propuestas teatrales que ponen el foco en la experiencia de la enfermedad. Primero, se examina "lo visual" como un aspecto transversal al teatro y la en-fermedad y cómo los casos de estudio escogidos se apropian de lo visual en un entorno en el que la enfermedad de las performers no tiene visibilidad y en el que ellas no son vistas. Segundo, conectando esos fenómenos con la idea de espectador/a, se propone un cambio del "sick tourism", que se refiere a la idea de "visitar" la enfermedad, y en el caso teatral, quizás, ser testigo/a del proceso patológico de la performer, al "withnessing", que denota un devenir de la organización de los cuerpos en el que la visión no constituye el eje de re-lación principal. Se concluye que estos dos ejemplos teatrales de "withnessing" subrayan la existencia de un espacio en el que se contribuye al conocimiento de la enfermedad desde los cuerpos y con los cuerpos.