[ca] Aquesta tesi estudia la ficció cinematogràfica i televisiva contemporània que inclou monstres que mengen humans -específicament animals no humans, vampirs, extraterrestres i zombis- per analitzar i, finalment, qüestionar la construcció social d'alguns animals no humans com a cossos comestibles, una creença molt arrelada en l'especisme ( l'assumpció discriminatòria que algunes espècies són moralment més rellevants que d'altres), l'antropocentrisme (la creença que els éssers humans són el centre epistemològic de la vida a la Terra) i el carnisme (la ideologia invisible que condiciona la gent a menjar determinats animals i, per tant, normalitza el consum de carn). Més concretament, s'analitza l'evolució d'aquests monstres partint de les seves representacions al cinema del segle XX, estudiant com els discursos contemporanis relacionats amb l'antiespecisme i el postantropocentrisme han configurat les seves representacions en la ficció del segle XXI. L'anàlisi diacrònica d'aquests quatre tipus de monstres se centra en la seva representació com a criatures malvades, irracionals i antipàtiques (que era característica de la majoria de la ficció de monstres del segle XX) o vulnerables, amoroses i dignes d'empatia (que, al seu torn, és característica de la ficció de monstres del segle XXI). Les conclusions suggereixen que les teories i els moviments al voltant dels drets dels animals, l'antiespecisme i el postantropocentrisme, juntament amb la consciència ambiental, el concepte de l'Antropocè i el posthumanisme, han afectat la ficció de monstres de diverses maneres.

[es] Esta tesis estudia la ficción cinematográfica y televisiva contemporánea que presenta monstruos devoradores de humanos -específicamente animales no humanos, vampiros, extraterrestres y zombis- para analizar y, en última instancia, cuestionar la construcción social de algunos animales no humanos como cuerpos comestibles, una creencia profundamente arraigada en el especismo (la suposición discriminatoria de que algunas especies son más relevantes moralmente que otras), el antropocentrismo (la creencia de que los seres humanos son el centro epistemológico de la vida en la Tierra) y el carnismo (la ideología invisible que condiciona a las personas a comer ciertos animales y, por lo tanto, normaliza el consumo de carne). Más específicamente, se analiza la evolución de estos monstruos a partir de sus representaciones cinematográficas del siglo XX, estudiando cómo los discursos contemporáneos relacionados con el antiespecismo y el postantropocentrismo han dado forma a sus representaciones en la ficción del siglo XXI. El análisis diacrónico de estos cuatro tipos de monstruos se centra en su representación como criaturas malvadas, irracionales y antipáticas (que era característica de la mayor parte de la ficción de monstruos del siglo XX) o vulnerables, amorosas y dignas de empatía (que es, a su vez, característica de la ficción de monstruos del siglo XXI). Las conclusiones sugieren que las teorías y movimientos en torno a los derechos de los animales, el antiespecismo y el postantropocentrismo, junto con la conciencia ambiental, el concepto de Antropoceno y el posthumanismo, han impactado la ficción de monstruos de varias maneras.