[ca] El present estudi aborda la relació entre canvi climàtic i salut humana en el marc de la resiliència urbana sota un context llatinoamericà. El qual va buscar enfortir els components climàtics i de salut mitjançant l'harmonització i integració conceptual, així com la identificació d'indicadors dins dels models de mesurament de resiliència urbana. És així com es presenta la primera proposta d'un model de mesurament de l'índex de resiliència urbana adaptat a ciutats llatinoamericanes, abordant específicament la relació entre canvi climàtic i salut. Aquest model es va validar i operacionalizó mitjançant un estudi de cas en dues comunitats vulnerables en àrees de transició urbà-rural a Santiago de Cali, Colòmbia. L'enfocament va incloure l'estimació de cinc indicadors relacionats amb salut, desastres naturals i variabilitat climàtica, socioeconòmics, governança i satisfacció, on la resiliència presenta una relació negativa respecte a la vulnerabilitat. Donada la limitació en el monitoratge i sistematització d'informació en ciutats llatinoamericanes, es va recopilar gran part de les dades a través d'entrevistes estructurades. Els resultats van revelar patrons característics de comunitats llatines altament vulnerables, com l'alt grau d'autogestió per a resoldre problemes i millorar la qualitat de vida. Aquestes troballes proporcionen elements per a inferir i prioritzar comunitats amb un fort sentit de pertinença, permetent la implementació efectiva de mesures d'adaptació i mitigació al canvi climàtic, donada l'alta probabilitat d'apropiació i continuïtat per part d'aquestes.

[es] El presente estudio aborda la relación entre cambio climático y salud humana en el marco de la resiliencia urbana bajo un contexto latinoamericano. El cual buscó fortalecer los componentes climáticos y de salud mediante la armonización e integración conceptual, así como la identificación de indicadores dentro de los modelos de medición de resiliencia urbana. Es así como se presenta la primera propuesta de un modelo de medición del índice de resiliencia urbana adaptado a ciudades latinoamericanas, abordando específicamente la relación entre cambio climático y salud. Este modelo se validó y operacionalizó mediante un estudio de caso en dos comunidades vulnerables en áreas de transición urbano-rural en Santiago de Cali, Colombia. El enfoque incluyó la estimación de cinco indicadores relacionados con salud, desastres naturales y variabilidad climática, socioeconómicos, gobernanza y satisfacción, donde la resiliencia presenta una relación negativa respecto a la vulnerabilidad. Dada la limitación en el monitoreo y sistematización de información en ciudades latinoamericanas, se recopiló gran parte de los datos a través de entrevistas estructuradas. Los resultados revelaron patrones característicos de comunidades latinas altamente vulnerables, como el alto grado de autogestión para resolver problemas y mejorar la calidad de vida. Estos hallazgos proporcionan elementos para inferir y priorizar comunidades con un fuerte sentido de pertenencia, permitiendo la implementación efectiva de medidas de adaptación y mitigación al cambio climático, dada la alta probabilidad de apropiación y continuidad por parte de las mismas.