[ca] L'obesitat representa un problema important de salut pública i les seves comorbiditats associades han augmentat la càrrega econòmica per als sistemes de salut. La cirurgia bariàtrica (CB) es considera el tractament més eficaç per a l'obesitat, per les altes taxes de pèrdua de pes i remissió de les comorbiditats associades, especialment la diabetis tipus 2 (DM2). No obstant això, hi ha una proporció significativa de pacients que no responen a la CB; al voltant del 20-25% dels pacients que se sotmeten a CB no aconsegueixen un excés de pèrdua de pes exitós (EPP), al voltant del 30-35% experimenten una reganancia de pes significativa. A més, al voltant d'un 20-35% reapareix la DM2 després del bypass gàstrica Y-de-Roux (BGYR). Actualment, els predictors de resposta a CB, basats en factors antropomètrics i psicosocials, encara no tenen precisió per diferenciar els responedors dels no responedors. Una visió més completa de la complexitat de l'obesitat ha desafiat els investigadors a descobrir nous biomarcadors capaços d'identificar els pacients que no responen. D'una banda, l'herència és responsable del 40-75% de totes les causes d'obesitat, percentatge modulat per la influència epigenètica. D'altra banda, l'equilibri energètic és un dels determinants principals de la pèrdua de pes. El següent estudi va tenir com a objectiu investigar la utilitat de la puntuació clínica-genètica de predisposició i la despesa energètica en repòs en la resposta al CB, en termes de pèrdua de pes i remissió de la DM2. Per això, realitzem 3 estudis. A) Un estudi pilot, com a prova de concepte, es va prendre una mostra d'ADN, per al desenvolupament d'una puntuació genètica, de dones amb obesitat severa que havien tingut BGYR, i es van estratificar en 4 grups emparellats per edat i IMC; responedors (EPP> 70%), no responedors (EPP <40%), remissió de diabetis, no remissió de diabetis. B) Un estudi de validació, multicèntric, que va incloure homes i dones que s'havien sotmès a gastrectomia vertical (GV) o BGYR. Es van recollir mostres d'ADN i característiques clíniques dels subjectes per desenvolupar una puntuació clínica-genètica. C) Un estudi prospectiu, que va incloure pacients amb IMC > 50 kg/m2, van ser seguits 1 any després de la cirurgia, es va realitzar una calorimetria indirecta (IC) abans i després de la cirurgia per avaluar la despesa energètica en repòs (DER). Amb l'estudi pilot desenvolupem un algorisme de base genètica per a la predicció del %EPP després del CB i per a la remissió de la DM2 amb alta sensibilitat i especificitat. Al segon estudi, la puntuació clínica-genètica desenvolupada va ser un mètode fiable per predir la resposta ponderal després de la CB. Finalment, l'estudi del DER va mostrar que es redueix dràsticament molt aviat després de la CB, i va ser capaç de predir una pèrdua de pes insuficient i una recuperació de pes després de 5 anys de CB. En conclusió, aquests nous enfocaments de biomarcadors a través de l'avaluació de la predisposició genètica, units a les dades clíniques i l'avaluació del metabolisme energètic en repòs, poden ajudar els metges a personalitzar l'enfocament terapèutic a l'obesitat severa optimitzant així els recursos limitats de salut.

[en] Obesity represents a major public health problem and its associated comorbidities have increased the economic burden for the health systems. Bariatric surgery (BS) is consider the most effect treatment for obesity, due to high rates of weight loss and remission of associated comorbidities, especially type 2 diabetes (T2D). However, there is a significant proportion of non-responders to BS; around 20-25% of patients that undergo BS do not achieve successful excess of weight loss (EWL), about 30-35% fail to maintain weight loss or experience significant weight regain. Additionally, about a 20-35% relapses of T2D after Y-de-Roux gastric by-pass (RYGB). At present, predictors of response to BS, based son anthropometric and psychosocial factors still lack of precision to fully differentiate responders from non-responders. A more comprehensive insight of obesity complexity has challenged investigators to discover new biomarkers able to identify beforehand those patients non-responder in order to design personalized medicine programs and optimize resources. On one hand, inheritance is responsible for 40-75% of all the causes of obesity, a percentage modulated by the epigenetic influence. On the other hand, energy balance is one the major determinants of weight loss. The following study aimed to investigate the utility of clinical-genetic predisposition score and the resting energy expenditure in the response to BS, in terms of weight loss and remission of T2D. For this purpose, we conducted 3 studies. A) A pilot study, as proof of concept, DNA sample was collected, for a genetic score development, from women with severe obesity that had have a RYGB, and they were stratified in 4 groups match by age and BMI; responders (EWL >70%), non-responders (EWL <40%), diabetes remission, diabetes non- remission, B) A validation study, multicenter, including men and women that had underwent sleeve gastrectomy (SG) or RYGB. DNA sample and clinical features was collected from subjects to develop a clinical-genetic score. And C) A prospective study, including patients with BMI >50kg/m2, were followed- up 1 year after surgery, an indirect calorimetry (IC) was performed before and after surgery to evaluated the resting energy expenditure (REE). With the pilot study, we developed a genetic-based algorithm for the prediction of %EWL after BS and for T2D remission with high sensitivity and specificity. In the second study, the clinical-genetic score developed was a reliable method to predict the weight response after BS. Finally, the study of the REE showed that is drastically decreased very early after BS, and was able to predict insufficient weight loss and weight regain after 5 year of BS. In conclusion, this new biomarkers approaches through genetic predisposition assessment, united to clinical data and the resting energy metabolism evaluation can help clinicians to personalize the therapeutic approach in severe obesity thus optimizing the limited health resources.