[ca] L'objectiu d'aquesta tesi doctoral és analitzar els factors predictius a llarg termini de persistència o recurrència de CIN 2-3 després de tractament escissional amb nansa diatèrmica (LLETZ) en dones immunosuprimides. Mitjançant una anàlisi retrospectiva, es van avaluar pacients immunosuprimides tractades amb LLETZ entre els anys 1996 i 2016. El primer objectiu va ser valorar la freqüència de CIN 2-3 residual o recurrent en dones immunosuprimides en comparació de les dones immunocompetents. Els resultats van mostrar que les dones immunosuprimides tenen una freqüència significativament més gran de recurrència de CIN 2-3 en comparació amb les immunocompetents, cosa que ressalta la importància d'un seguiment més rigorós per a aquest grup de pacients. El segon objectiu va ser avaluar el temps daparició de la recurrència de CIN 2-3. L'anàlisi va revelar que la recurrència de CIN 2-3 ocorre en un temps més curt en dones immunosuprimides, en comparació de les que no tenen immunosupressió. Aquesta troballa subratlla la necessitat de fer un seguiment més freqüent i d'hora en aquest grup de pacients per detectar la recidiva a temps i poder intervenir de manera eficaç. El tercer objectiu va ser determinar els factors de risc associats amb la persistència o recurrència de CIN 2-3 després del tractament escissional. Es van identificar factors clínics (edat), histopatològics (marges afectes, longitud, gruix, circumferència, volum, nombre de quadrants afectes i tipus de tractament escissional de la peça quirúrgica), virològics (positivitat i càrrega viral de VPH-AR post-LLETZ) i immunològics (comptatge de dones) a les dones immunocompetents. Els resultats d"aquesta tesi subratllen la importància d"identificar els factors predictius. Atès que les pacients immunosuprimides tenen una taxa i precocitat de recurrència més alta, es recomana un enfocament de seguiment diferenciat amb controls més freqüents i perllongats. La integració de paràmetres immunològics i virològics, com la càrrega viral de VPH i VIH, és crucial per identificar les pacients amb més risc de recurrència i millorar l'eficàcia del seguiment.

[en] The objective of this doctoral thesis is to analyze the long-term predictive factors for the persistence or recurrence of CIN 2-3 after LLETZ therapy in immunosuppressed women. Through a retrospective analysis, immunosuppressed patients treated with LLETZ between 1996 and 2016 were evaluated. The first objective was to assess the frequency of residual or recurrent CIN 2-3 in immunosuppressed women compared to immunocompetent women. The results showed that immunosuppressed women have a significantly higher frequency of CIN 2-3 recurrence compared to immunocompetent women, highlighting the importance of more rigorous follow-up for this group of patients. The second objective was to evaluate the time to recurrence of CIN 2-3. The analysis revealed that CIN 2-3 recurs in a shorter time in immunosuppressed women compared to those without immunosuppression. This finding underscores the need for more frequent and earlier follow-up in this group of patients to detect recurrence early and allow for effective intervention. The third objective was to determine the risk factors associated with the persistence or recurrence of CIN 2-3 after excisional treatment. Clinical (age), histopathological (affected margins, lesion size, thickness, circumference, volume, number of affected quadrants, and type of excisional treatment of the surgical specimen), virological (HR-HPV positivity and viral load post-LLETZ), and immunological (CD4+ lymphocyte count and HIV viral load) factors were identified in immunosuppressed women compared to immunocompetent women. The results of this thesis underscore the importance of identifying predictive factors. Given that immunosuppressed patients have a higher rate and earlier recurrence, a differentiated follow-up approach with more frequent and prolonged follow-ups is recommended. The integration of immunological and virological parameters, such as HPV and HIV viral load, is crucial to identify patients at higher risk of recurrence and improve the effectiveness of follow-up.