BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] El Laboratori de les Arts (LdlA) de la Fundació "la Caixa" oferí diversos projectes d'educació visual i plàstica dirigits a la formació dels docents i a l'educació artística de tots els públics durant dinou anys: des del 1987 fins al 2006. Nasqué al Centre Cultural Palau Macaya de Barcelona, de la referida institució, i la seva tasca s'expandí per tot el territori espanyol durant els anys noranta i principis del segle XXI fins que, l'any 2002, es traslladà al nou Centre Cultural i Social CaixaForum Barcelona. Inicialment, el programa conservà el nom original i posteriorment, coincidint amb un canvi en els criteris de gestió de l'entitat, el projecte es diluí entre les moltes activitats educatives dels centres CaixaForum existents avui dia. Aquest programa d'educació artística no formal incidí en l'educació artística formal implementant propostes innovadores als centres escolars a través de nombrosos recursos dirigits al professorat.

[es] El Laboratorio de las Artes (LdlA) de la Fundación "la Caixa" ofreció diversos proyectos de educación visual y plástica dirigidos a la formación de los docentes y a la educación artística de todos los públicos durante diecinueve años: desde 1987 a 2006. Nació en el Centro Cultural Palacio Macaya de Barcelona, de la referida institución, y su labor se fue expandiendo por todo el territorio español durante los años noventa e inicios del siglo XXI hasta que, en el año 2002, se trasladó al nuevo Centro Cultural y Social CaixaForum Barcelona. Inicialmente, el programa conservó el nombre original y posteriormente, coincidiendo con un cambio en los criterios de gestión de la entidad, el proyecto se diluyó entre las muchas actividades educativas de los centros CaixaForum existentes en la actualidad. Este programa de educación artística no formal incidió en la educación artística formal implementando propuestas innovadoras en los centros escolares a través de numerosos recursos dirigidos al profesorado.
[ca] Aquest article pren com a model una escena d'Out 1, de Jacques Rivette, i pretén analitzar una tendència de posada en escena dels textos literaris en el cinema de Rivette, Manoel d'Oliveira, Rita Azevedo i Matías Piñeiro. En aquestes pel·lícules, els personatges intervenen en algun tipus de lectura, enuncien i interpreten els textos. D'aquesta manera, les pel·lícules problematitzen la relació entre cinema i literatura i presenten la imatge com un fantasma que està contingut en la paraula o és invocat per ella. El seu model de posada en escena revela un mètode de treball particular amb la paraula com a matèria cinematogràfica.

[es] El presente artículo propone un análisis de la puesta en escena del texto a partir de una selección de películas de Jacques Rivette, Manoel de Oliveira, Rita Azevedo y Matías Piñeiro, cineastas cuya obra mantiene una relación estrecha con la literatura. A través de sus personajes, del modo en el que representan el acto de lectura o enuncian los textos, todos ellos han problematizado la relación entre cine y literatura. La imagen se presenta de forma recurrente como un fantasma presente en la palabra o invocado por ella, completamente dependiente de la materialización de la palabra en escena.
[ca] El present treball es proposa tres objectius. Primer, s'exposen les notes principals del procediment de determinació de l'edat i els seus dèficits o ombres a la llum de la seva posada en pràctica en matèria de menors estrangers no acompanyats. Segon, es reforça el judici crític que mereix l'actual regulació a través de la referència a un pronunciament del Tribunal Europeu de Drets Humans, el qual "convencionaliza" alguns drets dels menors. I, tercer, se sintetitzen i es valoren positivament algunes característiques del procediment de determinació de l'edat que va proposar l'Avantprojecte de Llei de 2022. &nbsp;

[es] El presente trabajo se propone tres objetivos. Primero, se exponen las notas principales del procedimiento de determinación de la edad y sus déficits o sombras a la luz de su puesta en práctica en materia de menores extranjeros no acompañados. Segundo, se refuerza el juicio crítico que merece la actual regulación a través de la referencia a un pronunciamiento del Tribunal Europeo de Derechos Humanos, el cual "convencionaliza" algunos derechos de los menores. Y, tercero, se sintetizan y se valoran positivamente algunas características del procedimiento de determinación de la edad que propuso el Anteproyecto de Ley de 2022.
[ca] Gran part de la literatura existent sobre l'externalització de les fronteres externes de la Unió Europea pressuposa la UE com a actor exclusiu. Aquella posició invisibilitza les formes en què països receptors han externalitzat les seves fronteres pel seu propi compte, sobretot en el moment crucial de la descolonització. Després de recórrer la literatura actual sobre l'externalització de les fronteres de la UE, analitzem com els moviments independentistes de Cap Verd dels anys 1960 i 1970 van intentar articular una orientació no-nacional feia la sobirania per mitjà de lluites internacionals intenses al llarg de l'imperi portuguès i el món socialista. L'article suggereix que el llegat anticolonial i globalment diàspor de Cap Verd continua generant una aura postcolonial que planeja pesadament sobre els esforços administratius actuals de la UE a governar la seva frontera externa en i al voltant de les illes. Es proposa que el gènere més apropiat per a captar el futur fronterer de les illes de Cap Verd és el de la ciència-ficció utòpica.

[es] Gran parte de la literatura existente sobre la externalización de las fronteras externas de la Unión Europea presupone la UE como actor exclusivo. Aquella posición invisibiliza las formas en que países receptores han externalizado sus fronteras por su propia cuenta, sobretodo en el momento crucial de la descolonización. Después de recorrer la literatura actual sobre la externalización de las fronteras de la UE, analizamos cómo los movimientos independentistas caboverdeanos de los años 1960s y 1970s intentaron articular una orientación no-nacional hacía la soberanía por medio de luchas internacionales intensas a lo largo del imperio portugues y el mundo socialista. El artículo sugiere que el legado anti-colonial y globalmente diaspórico de Cabo Verde sigue generando un aura poscolonial que planea pesadamente sobre los esfuerzos administrativos actuales de la UE en gobernar su frontera externa en y alrededor de las islas. Se propone que el género más apropiado para captar el futuro fronterizo de las islas caboverdeanas es el de la ciencia-ficción utópica.
[ca] L'objectiu de l'estudi d'una llengua estrangera (LE) és fer que l'alumne adquireixi la capacitat de comunicar-se i comportar-se de manera efectiva i profitosa dins de la comunitat on es parla la llengua que estudia, és a dir, disposar de competència comunicativa. Una de les manifestacions culturals que més pot ajudar en aquest procés a estudiants de no immersió lingüística és la literatura: és material autèntic, ens dona accés a la forma de pensar d'una comunitat i ens proporciona input lingüístic i cultural. A més, en determinats contextos educatius, la literatura és el propi objectiu d'ensenyament a l'aula d'ELE. Ara bé, considerem que les circumstàncies actuals de globalització ens ofereixen una realitat social i cultural cada vegada més dinàmica i oscil·lant que fa necessari apostar per un allunyament etnocentrista de la informació cultural, fins ara dominant a l'ensenyament de LEs o segones llengües, i optar per una altra de més conciliadora que afavoreixi el diàleg intercultural i la motivació dels estudiants. En aquest sentit, té un paper destacable la literatura de tradició oral per la seva essència cultural universal i compartida per totes les cultures. En definitiva, l'estudi de la tradició oral afavoreix l' "etnopluriculturalisme".

[es] El objetivo del estudio de una lengua extranjera (LE) es hacer que el alumno adquiera la capacidad de comunicarse y comportarse de manera efectiva y provechosa dentro de la comunidad de habla de la lengua que estudia, es decir, disponer de competencia comunicativa. Una de las manifestaciones culturales que mejor puede ayudar en dicho proceso a alumnos de no inmersión lingüística es la literatura: es material auténtico, nos da acceso a la forma de pensar de una comunidad y nos proporciona input lingüístico y cultural. Además, en determinados contextos educativos, la literatura es el propio objetivo de enseñanza en la clase de ELE. Ahora bien, consideramos que las circunstancias actuales de globalización nos ofrecen una realidad social y cultural cada vez más dinámica y oscilante que hace necesario apostar por un alejamiento etnocentrista de la información cultural, hasta ahora dominante en la enseñanza de LEs o segundas lenguas, y optar por otra más conciliadora que favorezca el diálogo intercultural y la motivación del alumnado. En este sentido, juega un papel destacable la literatura de tradición oral por su esencia cultural universal y compartida todas las culturas. En definitiva, el estudio de la tradición oral favorece el "etnopluriculturalismo".
[ca] Malgrat que molts estudiants admeten dificultats en aquesta àrea, la seva formació en alfabetització acadèmica no té tradició a l'educació superior a Portugal. No obstant això, trobem algunes accions al respecte. El curs Lectura i Escriptura per a la Producció de Coneixement Acadèmic, impartit a la Universidade do Minho per a estudiants de pregrau, és un exemple d'aquests apropaments. Aquest curs posa el tema de l'escriptura acadèmica en el marc més ampli de l'alfabetització acadèmica. El seu objectiu és conscienciar l'estudiantat sobre els usos específics del llenguatge acadèmic en la seva àrea d'estudi i promoure la comprensió del paper de la lectura i l'escriptura en la construcció i difusió del coneixement. El curs Lectura i Escriptura per a la Producció de Coneixement Acadèmic pren un caràcter pràctic per facilitar l'apropiació dels gèneres acadèmics en involucrar l'estudiantat en les pràctiques acadèmiques del llenguatge dins del seu context d'aprenentatge i utilitzant els textos específics de les seves disciplines.

[es] A pesar del reconocimiento de las dificultades de muchos estudiantes, su formación en el campo de la alfabetización académica no tiene tradición en la educación superior en Portugal. Hay, sin embargo, algunos acercamientos sobre la cuestión. El curso Lectura y Escritura para la Producción de Conocimiento Académico, impartido en la Universidad de Minho para estudiantes de pregrado, es un ejemplo de estos enfoques. Este curso coloca el tema de la escritura académica en el marco más amplio de la alfabetización académica. Su objetivo es concienciar a los estudiantes sobre los usos específicos del lenguaje académico en su campo de estudio y promover su comprensión del papel de la lectura y la escritura en la construcción y difusión del conocimiento. El curso Lectura y Escritura para la Producción de Conocimiento Académico asume un carácter práctico para facilitar la apropiación de los géneros académicos al involucrar a los estudiantes en las prácticas académicas del lenguaje dentro de su contexto de aprendizaje y utilizando los textos específicos de sus disciplinas.
[ca] Les dones, com a actores econòmiques, realitzen diferents activitats en una infinitat de contextos, alhora que tracten les expectatives de les seves societats i organitzacions. Tenint en compte l'augment del nombre d'estudis sobre dones, aquest número especial reflexiona sobre la naturalesa i l'abast dels reptes plantejats per les seves activitats a Argentina, Xina, Colòmbia i Sri Lanka des de finals dels anys setanta. Aquest número especial és un esforç interdisciplinari conjunt per avançar en l'anàlisi dels canvis i transformacions de les seves activitats econòmiques i emprenedores.

[es] Las mujeres, como actores económicos, realizan distintas actividades en una gran variedad de contextos, al tiempo que se enfrentan a las expectativas de sus sociedades y organizaciones.Atendiendo al aumento del número de estudios sobre mujeres, en este número especial se reflexiona sobre la naturaleza y el alcance de los desafíos de las actividades económicas de las mujeres en Argentina, China, Colombia y Sri Lanka desde finales de los años 1970. Este número especial es un esfuerzo interdisciplinario conjunto para avanzar en el análisis de los cambios y las transformaciones de sus actividades económicas y empresariales.
[ca] Les Drassanes Reials de Barcelona: fàbrica de galeres de la monarquia (1599-1748) En el present text es fa un apropament a l'estudi de les Reials Drassanes de Barcelona als segles xvii i xviii. Al llarg d'aquest temps, les Drassanes continuaren la seva activitat constructora de galeres fins al seu tancament definitiu l'any 1746. L'article aborda diversos aspectes importants per al coneixement de la institució: la seva evolució històrica durant aquest període, quina fou la producció de bucs i com es feien, quins materials s'utilitzaven o quin tipus de professionals participaven en la construcció naval. Tots aquests aspectes estigueren condicionats per la situació política, econòmica i social del moment, cosa que pogué facilitar o dificultar l'existència de les Drassanes com a fàbrica de galeres de la monarquia.

[es] En el presente texto se realiza una aproximación al estudio de las Reales Atarazanas de Barcelona en los siglos XVII y XVIII. Durante este tiempo, las atarazanas desempeñaron su actividad constructora de galeras, hasta su definitivo cierre como astillero en 1746. En el siguiente artículo se abordan diversos aspectos importantes para el conocimiento de la institución: su evolución histórica durante este período, qué producción de buques hubo, cómo se hicieron, qué materiales se utilizaron o de qué tipo eran los profesionales que participaron en la construcción naval. Todos ellos estuvieron condicionados por la situación política, económica y social del momento, lo que pudo facilitar o dificultar su existencia como fábrica de galeras de la Monarquía.
[ca] Fa poc que a les llibreries ha arribat el llibre d'Oriol Riart: Érem feres. Diaris personals de combatents a la Guerra Civil, publicat per Pagès Editors. Es tracta d'un treball molt interessant confegit partint de fragments de relats de diaris de combatents de la Guerra Civil espanyola. No es tracta de "memòries", reelaborades amb posterioritat, maquillades pel pas del temps o distorsionades per la incerta memòria. En aquest cas són fonts primàries fresques directes. En els diaris s'evidencien, de manera clara i contundent, les més diverses impressions i experiències del dia a dia, i de manera no mediatitzada per la subjectivitat que fa el pas del temps pel que fa a la percepció del passat.

[es] Hace poco que en las librerías ha llegado el libro de Oriol Riart: Érem feres. Diaris personals de combatents a la Guerra Civil, publicado por Pagès Editors. Se trata de un trabajo muy interesante confeccionado partiendo de fragmentos de relatos de periódicos de combatientes de la Guerra Civil española. No se trata de "memorias", reelaboradas con posterioridad, maquilladas por el paso del tiempo o distorsionadas por la incierta memoria. En ese caso son fuentes primarias frescas directas. En los periódicos se evidencian, de forma clara y contundente, las más diversas impresiones y experiencias del día a día, y de forma no mediatizada por la subjetividad que da el paso del tiempo en cuanto a la percepción del pasado.
[ca] Segons el Diccionari de la Llengua Catalana de l'Institut d'Estudis Catalans, el mot contaminació és definit com la "Disminució de la qualitat d'algun recurs per addició o barreja amb materials aliens, sovint com a resultat de l'activitat de l'home o d'altres organismes ". Es fa necessària una apreciació. Hi ha contaminants apreciables a ull nu, com les ampolles de plàstic i contaminants no apreciables, com els PCB (bifenils policlorats). Però a banda d'això, cal matissar la naturalesa del contaminant. Pot ser química (hidrocarburs, insecticides, matèria orgànica, fems...), o física (nuclear, lumínica, acústica o electromagnètica). Si alguna vegada t'has banyat a les platges de Barcelona i t'has preguntat sobre l'impacte urbà i la salubritat de les aigües de bany, aquest article et pot interessar.

[es] Según el Diccionario de la Real Academia Española, la palabra contaminar es definida como "Alterar nocivamente la pureza o las condiciones normales de una cosa o un medio por agentes químicos o físicos". Se hace necesaria una apreciación. Hay contaminantes apreciables a simple vista como las botellas de plástico y contaminantes no apreciables, como los PCB (bifeniles policlorados). Pero a aparte de esto, hay que matizar la naturaleza del contaminante. Puede ser química (hidrocarburos, insecticidas, materia orgánica diversa, heces...) o física (nuclear, lumínica, acústica o electromagnética). Si alguna vez te has bañado en las playas de Barcelona y te has preguntado sobre el impacto humano y la salubridad de las aguas de baño, este artículo te puede interesar.
[ca] Aquest article presenta una anàlisi teòrica d'estudis empírics sobre l'aprenentatge de la participació i la transformació social a l'escola, emmarcant-los en la teoria de l'estructuració de Giddens (1984). A través d'aquesta perspectiva s'assenyala que l'agència individual i les estructures socials coexisteixen i es retroalimenten, plantejant reptes i oportunitats per a la participació democràtica i la justícia social a l'aula. Els resultats mostren que, tot i la presència de diverses iniciatives per fomentar la participació i la transformació, els canvis assolits solen ser modestos i no sempre es mantenen a llarg termini, a causa de l'alta complexitat d'implementar aquestes propostes. La majoria d'intervencions s'orienten cap a models de participació personalment responsable o participatius, i les transformacions profundes són escasses. Tanmateix, l'ús d'eines culturals com l'art, la valoració de la diversitat lingüística i cultural, i la promoció del diàleg igualitari emergeixen com a oportunitats claus per potenciar la participació i generar canvis més substancials en els contextos educatius.

[es] Este artículo presenta un análisis teórico de estudios empíricos sobre el aprendizaje de la participación y la transformación social en la escuela, enmarcándolos en la teoría de la estructuración de Giddens (1984). A través de esta perspectiva se señala que la agencia individual y las estructuras sociales coexisten y se retroalimentan, planteando retos y oportunidades para la participación democrática y la justicia social en el aula. Los resultados muestran que, a pesar de la presencia de diversas iniciativas para fomentar la participación y la transformación, los cambios logrados suelen ser modestos y no siempre se mantienen a largo plazo, debido a la alta complejidad de implementar estas propuestas. La mayoría de las intervenciones se orientan hacia modelos de participación personalmente responsable o participativa, y las transformaciones profundas son escasas. Sin embargo, el uso de herramientas culturales como el arte, la valoración de la diversidad lingüística y cultural, y la promoción del diálogo igualitario surgen como oportunidades clave para potenciar la participación y generar cambios más sustanciales en los contextos educativos.
[ca] L'actual context de pandèmia pel SARS-CoV-2 i el confinament de la societat deixa l'educació del nostre país en una situació complexa i suggeridora. A partir de les nombroses reflexions que s'han fet sobre aquest tema durant els últims mesos, en aquest article s'intenta analitzar, per una banda, en quin lloc queda el sistema educatiu en la situació de postpandèmia i, per l'altra, quins marcs teòrics poden ser útils per afrontar la seva transformació inevitable per a l'anomenada "nova normalitat". Un cop feta aquesta anàlisi i tenint presents un textos que s'adjunten, s'indiquen cinc reflexions sobre quins temes s'han considerat clau per acompanyar aquesta transformació. Finalment, es posa de relleu el possible nou paper de les escoles com a centres socials amb un pes més gran del procés educatiu en espais digitals, on es posa el treball docent en el centre de l'equació com a motor d'aquest canvi conjuntament amb una transformació social transversal per fer possible un sistema educatiu equitatiu i de qualitat.

[es] El contexto actual de pandemia por el SARS-CoV-2 y el confinamiento de la sociedad deja la educación de nuestro país en una situación compleja y sugerente. Múltiples reflexiones han tenido lugar durante los últimos dos meses acerca de este tema, de las cuales se ha tratado de analizar en qué lugar queda el sistema educativo en la situación post-pandemia, y qué marcos teóricos pueden ser de utilidad para afrontar su inevitable transformación para la llamada 'nueva normalidad'. Tras este análisis, se indican cinco reflexiones a partir de unos textos que se adjuntan sobre qué temas se han considerado claves para acompañar esta transformación. Finalmente, se pone en relevancia el posible nuevo papel de las escuelas como centros sociales acompañados de un mayor peso del proceso educativo en espacios digitales, poniendo en el centro de la ecuación el trabajo de los y las docentes como motor de este cambio, y acompañado por una transformación social transversal para hacer posible un sistema educativo equitativo y de calidad.
[ca] Aquest article es proposa mostrar com en la interacció dialògica s'utilitzen expressions que contribueixen simultàniament a dues macrofuncions molt diferents: la interaccional, dins de la qual se situa l'atenuació de la força il·locutiva de l'enunciat, i la metadiscursiva, amb la qual es relacionen l'establiment de cohesió o la segmentació estructural o informativa del discurs. El principal objectiu és alimentar el fins ara escàs interès que la lingüística especialitzada en l'anàlisi de la llengua parlada ha mostrat tant per l'anàlisi conjunta de cohesió i atenuació com per l'estudi de la polifuncionalitat, que, més enllà dels marcadors del discurs, és possible detectar en molts altres mecanismes pragmàtic-discursius. En concret, en els exemples que s'analitzen es presta especial atenció a les recuperacions anafòriques propiciades per moviments de concessió en seqüències argumentatives; a la reformulació; a expressions construïdes sobre la base de no sé, que serveixen tant per a fingir ignorància com per a cedir el torn; i a un conjunt d'expressions d'acotació d'una determinada expressió a l'àmbit de l'opinió personal que semblen estar especialitzant-se en la presa de torn.

[es] Este artículo se propone mostrar cómo en la interacción dialógica se utilizan expresiones que contribuyen simultáneamente a dos macrofunciones muy distintas: la interaccional, dentro de la que se sitúa la atenuación de la fuerza ilocutiva del enunciado, y la metadiscursiva, con la que se relacionan el establecimiento de cohesión o la segmentación estructural o informativa del discurso. El principal objetivo que se persigue con ello es el de alimentar el hasta ahora escaso interés que la lingüística especializada en el análisis de la lengua hablada ha mostrado tanto por el análisis conjunto de cohesión y atenuación como por el estudio de la polifuncionalidad, que, más allá de los marcadores del discurso, es posible detectar en otros muchos mecanismos pragmático-discursivos. En concreto, en los ejemplos que se analizan se presta especial atención a las recuperaciones anafóricas propiciadas por movimientos de concesión en secuencias argumentativas, a la reformulación, a expresiones construidas sobre la base de&nbsp;no sé que sirven tanto para fingir ignorancia como para ceder el turno y a un conjunto de expresiones de acotación de una determinada expresión al ámbito de la opinión personal que parecen estar especializándose para la toma de turno