[ca] El tema de la revitalització dels centres històrics menors involucra el tema de l'accessibilitat com a condició de resiliència i com a component fonamental de les estratègies de regeneració. D'una banda, les polítiques territorials presten atenció al transport col·lectiu com una evolució interpretativa del "dret a la ciutat", per garantir l'habitabilitat i la inclusió social i reactivar economies en els territoris desfavorits. A més, les línies estratègiques internacionals reconeixen la connotació de les infraestructures històriques (ferrocarrils històrics, rutes de transhumància) com a béns comuns capaços de traçar una re-configuració morfològica i posar en valor el paisatge. en aquest context, les xarxes d'infraestructura capaços de re-connectar els petits centres històrics representen un interessant camp d'investigació en el marc d'enfocaments integrats i multi-escalars. l'article desenvolupa una reflexió sobre les oportunitats que ofereix la mobilitat sostenible per a la millora dels territoris perifèrics italians, des dels seus arrels culturals fins al patrimoni natural i construït i el layout socioeconòmic. l'anàlisi aprofundeix estudis de casos en què la dimensió inter-municipal és la referència emblemàtica per enfocaments integrats i multi-escalars que es basen en la centralitat de la planificació de la mobilitat. En aquests casos, les estratègies de regeneració s'activen mitjançant la connexió en xarxa del territori històric i l'enfortiment dels enllaços infraestructurals, posant en valor les directrius morfològiques i les xarxes paisatgístiques.

[es] El tema de la revitalización de los centros históricos menores involucra el tema de la accesibilidad como condición de resiliencia y como componente fundamental de las estrategias de regeneración. Por un lado, las políticas territoriales prestan atención al transporte colectivo como una evolución interpretativa del "derecho a la ciudad", para garantizar la habitabilidad y la inclusión social y reactivar economías en los territorios desfavorecidos. Además, las líneas estratégicas internacionales reconocen la connotación de las infraestructuras históricas (ferrocarriles históricos, rutas de trashumancia) como bienes comunes capaces de trazar una reconfiguración morfológica y poner en valor el paisaje. En este contexto, las redes de infraestructura capaces de reconectar los pequeños centros históricos representan un interesante campo de investigación en el marco de enfoques integrados y multiescalares. El artículo desarrolla una reflexión sobre las oportunidades que ofrece la movilidad sostenible para la mejora de los territorios periféricos italianos, desde sus raíces culturales hasta el patrimonio natural y construido y el layout socioeconómico. El análisis profundiza estudios de casos en los que la dimensión intermunicipal es la referencia emblemática para enfoques integrados y multiescalares que se basan en la centralidad de la planificación de la movilidad. En estos casos, las estrategias de regeneración se activan mediante la conexión en red del territorio histórico y el fortalecimiento de los enlaces infraestructurales, poniendo en valor las directrices morfológicas y las redes paisajísticas.