[ca] La ponència analitza la relació entre la recuperació de plusvàlues urbanes i la materialització de justícia socioespacial a les ciutats de Bogotà (Colòmbia) i de Sao Paulo (Brasil), estudiant dues casos rellevants de recuperació de plusvàlues urbanes en aquestes ciutats: la Distribució Equitativa de càrregues i Beneficis (DECB) definida en el Decret Distrital 562 de 2014 a Bogotà i l'Operació Urbana consorciada Água Espraiada (OUCAE) aprovada mitjançant la Llei municipal 13.260 de 2001 a Sao Paulo. La materialització de justícia socioespacial és avaluada a partir dels avenços en la disminució de cinc problemàtiques relacionades als trets particulars dels processos d'urbanització a Amèrica Llatina: 1. La disminució de l'apropiació privada de la valorització de la terra resultant de l'actuació de l'Estat; 2. La consolidació dels conceptes de atorga onerosa del dret de construir i de distribució equitativa de càrregues i beneficis; 3. L'alteració dels patrons de distribució de la infraestructura urbana; 4. La reducció dels efectes negatius de la segregació socioespacial i 5. La disminució de la informalitat en l'accés al sòl urbà. La pregunta central que orienta la ponència busca respondre si a la DECB a Bogotà i en la OUCAE a Sao Paulo es van presentar avenços en la materialització de formes de justícia socioespacial associades a la disminució de les problemàtiques esmentades. La hipòtesi utilitzada per a respondre a la pregunta central va considerar que, en la DECB implementada a Bogotà, i en la OUCAE desenvolupada a Sao Paulo, es van concretar avenços en la materialització de formes de justícia socioespacial, a causa que, en la seva implementació, la recuperació de plusvàlues urbanes va ser considerada com un procés que va involucrar accions anteriors i posteriors a la recuperació, prevalent el principi distributiu i la meta redistributiva. La metodologia va tenir un èmfasi comparatiu i tres nivells d'anàlisi: Al nivell general, es van examinar els conceptes, lleis i instruments relacionats a la temàtica de la recerca a Colòmbia i el Brasil. En el nivell específic, es va analitzar l'impacte dels instruments de recuperació de plusvàlues urbanes estudiats en la materialització de justícia socioespacial a Bogotà i São Paulo, per mitjà de tres moments: l'acció anterior a la recuperació; l'acció de recuperació i l'acció posterior a la recuperació. En el nivell síntesi, es va fer una comparació dels resultats de la materialització de la justícia socioespacial. La hipòtesi proposada en la ponència va ser confirmada parcialment, considerant que, en els casos estudiats, l'acció anterior a la recuperació de plusvàlues urbanes va estar caracteritzada per la distribució desigual de la infraestructura urbana i per la valorització diferenciada de la terra. En aquesta acció es va trobar també la necessitat fonamental de definir mecanismes que busquin la disminució de les desigualtats en la distribució de la renda i la riquesa en la societat, tenint en compte els trets característics d'aquest primer moment. En el cas de l'acció de recuperació de plusvàlues urbanes, es van presentar avenços en el combat a l'apropiació privada de la valorització de la terra i en la consolidació del principi distributiu. Finalment, es va trobar que una aportació pràctic resultat de l'anàlisi de l'acció posterior a la recuperació de plusvàlues urbanes, està relacionat al fet que els recursos obtinguts han de ser prioritàriament destinats per atendre la població de menors ingressos, ja sigui en les mateixes àrees on van ser realitzats els projectes, com en les altres àrees de la ciutat que no són beneficiades pels pressupostos generals dels municipis.

[en] The present paper brings an analysis between land value capture and the materialization of socio-spatial justice in Bogotá (Colombia) and in São Paulo (Brazil), by the exploration of two relevant cases: Equitable Distribution of Charges and Benefits (Distribución Equitativa de Cargas y Beneficios – DECB –in Spanish) in Bogotá, and the Consortiated Urban Operation Água Espraiada (Operação Urbana Consorciada Água Espraiada – OUCAE –, in portuguese) in São Paulo. The key research question seeks to answer if in the DECB in Bogotá and in the OUCAE in São Paulo advances were made in the materialization of social and spatial justice, based on the progress that has been made in decreasing five specific problems related to particular features of urbanization and development in Latin America: 1. The reduction of private appropriation of land value resulting from public action; 2. The consolidation of concepts as onerous granting of the right to build, and equitable distribution of burdens and benefits; 3. The shift of the uneven and often inequitable patterns of distribution of urban infrastructure; 4. The minimization of negative effects of socio-spatial segregation; and 5. The decrease of informality in access to urban land. For the purpose presented above, it was assumed at first that progress was made in the materialization of socio-spatial justice forms in Bogotá and in São Paulo, mainly, because during its implementation, Land value capture was considered as a process that involves actions before and after recovery and in which the distributive principle and the redistributive goal prevails in both case studies. The methodology used a comparative analysis within three levels of analysis: First, at the general level, were examined concepts, laws and instruments related to the subject of research in Colombia and Brazil; second, at the specific level, the impact of land value capture instruments studied in the materialization of socio-spatial justice in Bogotá and São Paulo was analyzed in three moments: a) the action prior to recovery, b) the action of recovery, and c) the post-recovery action. Finally, at the synthesis level, a comparison of the results in the materialization of socio-spatial justice is made. As a result, it was possible to observe that, the hypothesis proposed was partially confirmed; as, in the first action, prior the recovery of land value capture, it was observed that it is characterized by the unequal distribution of urban infrastructure and the differential value of land, which leads to the need to define mechanisms that seek the reduction of inequalities in the distribution of income and wealth in society. In the second action, the recovery of the land value capture, progress was made in the fight against private appropriation of land value and in the consolidation of the distributive principle. Finally, it was found that a practical contribution resulting from the post-recovery action of land value capture, it is related to the idea that the resources obtained must be primarily allocated to serve the population with lower incomes, either in the same areas where the projects were carried out, as well, in the other areas of the municipality that are not benefited by general budgets of Latin American cities.