[ca] Aquest treball intenta donar llum de com vivien i morien els habitants de Casserres (Berguedà) en una època convulsa a la Península Ibèrica, amb l'arribada dels visigots i posteriorment les disputes pel territori entre els francs i els musulmans, ja que existeixen poques memòries antropològiques de la Catalunya Central i d'aquest període. I ho fa a través de l'estudi de la població enterrada entre els segles VI-XI d. C. a la necròpolis alt medieval d'"Accés Est de Casserres" (AEC en endavant), comparant-la a nivell antropològic amb altres sèries catalanes i espanyoles. El treball inclou una anàlisi paleodemogràfica, tafonòmica, antropomètrica i paleopatològica, així com del ritual funerari que s'hi va practicar. Tot i que no s'ha pogut excavar tot el cementiri, s'han documentat un total de 211 individus en un total de 184 enterraments. La conservació dels ossos és bona/regular en general. L'estructura poblacional d'AEC ens estaria indicant una elevada mortalitat i natalitat i una baixa esperança de vida, situació típica de les poblacions preindustrials. La comparativa amb altres poblacions medievals catalanes ens mostra que els resultats són similars amb algunes variacions interesants, com, per exemple, un biaix a nivell dels individus infantils i dels femenins. Les anàlisis realitzades en relació a les pràctiques funeràries ens indiquen que els enterraments a AEC es van realitzar de forma continuada al llarg dels segles (VI-XI d. C.), per tant Casserres va estar poblat de forma continuada entre aquests segles. El tipus de ritual emprat a AEC és el comú de la religió cristiana; de fet, la necròpolis es va trobar associada a una basílica (s. VI-XI d. C.) amb tombes al seu interior. Posteriorment s'abandonà i s'edificà l'església de Santa Maria de l'Antiguitat a pocs metres del jaciment, que formarà part del priorat de Sant Pere de Casserres. Les variacions fenotípiques dels individus d'AEC són similars a altres poblacions catalanes medievals amb un clar dimorfisme sexual. Tant les variables quantitatives com les qualitatives ens mostren diferències intersexuals, tant pel que fa a la robustesa i el desenvolupament muscular, com per l'estatura. Els processos patològics més freqüents a la població d'AEC han estats els relacionats amb l'envelliment de la població, els de tipus degeneratiu, seguit de les patologies dento-maxil·lars. Tot i les diferències observades a nivell de treball físic i en l'alimentació entre els homes i les dones de Casserres medieval, aquestes no han influït en la dinàmica de la població, ja que la mortalitat i supervivència són molt similars entre sexes. Amb tota la informació recollida en aquest treball, podem dir que Casserres en època alt-medieval tindria una certa importància, ja que es trobava en una zona important per les rutes de comerç, especialment la de la sal de Cardona. També sabem pels textos medievals que es va reconquistar de les mans dels musulmans, que va ser un lloc important per la defensa contra aquests, i que es van reconstruir i posar a punt les seves defenses a finals del s. VIII. Durant el s. IX van haver-hi diverses escomeses sarraïnes a la regió per tal de recuperar el seu domini. Al s. X es repobla la zona del Baix Berguedà amb població que havia marxat a zones muntanyoses amb l'arribada dels sarraïns. Tot aquests fets influïren en la dinàmica de la població d'"Accés Est de Casserres".

[en] This research shed new light on how the inhabitants of Casserres (Berguedà) lived and died in an agitated period at the Iberian Peninsula, with the arrival of the Visigoths and the later disputes for the territory between the Francs and the Muslims, given the fact that few anthropological studies of Central Catalonia in this period exist. And it is done through the study of the people buried among the 6th-11th centuries A. D. at the medieval necropolis of "Accés Est de Casserres" (AEC from now on), comparing it at anthropological level with other Catalan and Spanish series. The study includes paleodemographic, taphonomic, anthropometric and paleopathological analysis, and an evaluation of the funerary ritual that was practiced. Although the cemetery has not been totally excavated, we have documented a total of 211 individuals from 184 burials. The conservation of the bones is good/regular in general. The population structure of AEC shows us oversized mortality and natality and a low lifespan, a typical situation of the preindustrial populations. The comparison with other Catalan medieval populations shows us similar results but with some variations, such as a bias of the infants and of the women, that are significant to interpret the population. The funerary practices show us that the burials at AEC continued along the centuries (VI-XI A. D.), and therefore Casserres was continuously populated among these centuries. The type of ritual employed at AEC is common in the Christian religion; in fact, the necropolis was found associated to a basilica with burials inside. Later, at the XI A. D., it was abandoned, and the church of Santa Maria de l'Antiguitat was built few meters from the necropolis of AEC that will form part of the priorate of Sant Pere de Casserres. The phenotypic variations of the individuals of AEC are similar to other medieval Catalan populations with a clear sexual dimorphism. Both the quantitative and the qualitative variables show us intersexual differences, regarding the robustness, the muscular development and height. The more frequent pathological processes at AEC are related to aging, degenerative pathology, followed by tooth and maxillary pathology. Despite the differences observed at the level of physical work and the diet between the men and the women of medieval Casserres, these have not influenced the dynamics of the population, in as much as the mortality and survival are very similar among sexes. With all the information collected in this thesis, we can conclude that Casserres at early medieval times would have notable importance since it is located at an important zone for the trade routes, especially the one of Cardona's salt. We also know for the medieval texts that Casserres was reconquered from the Muslims, that was an important place for the defence against them, and its defences were rebuilt and prepared for a possible attack at the end of the VIII A. D. During the IX A. D. this region had several Saracen attacks to recover its domain. At the X A. D., the region of Lower Berguedà was repopulated with people that run away to mountainous areas with the arrival of the Saracens. All these facts influenced the dynamics of the population of "Accés Est de Casserres".