[ca] En els darrers anys, cada cop més sol·licitants d'asil que intenten arribar a la Unió Europea (UE) s'han vist sotmesos a pràctiques que contradiuen la Carta dels Drets Fonamentals de la UE i els principis democràtics del Reglament Dublín III. El dret inalienable d'aquestes persones a sol·licitar asil es viola cada vegada que les autoritats nacionals dels Estats membres les sotmeten a procediments irregulars i se'ls nega el dret a la protecció internacional, sense una avaluació individual de les sol·licituds d'asil. Aquestes pràctiques es defineixen com a Devolucions forçoses. Aquest resum descriu les formes en què els sol·licitants d'asil estan exposats a devolucions tant "externes" com "internes" per part dels Estats membres i entre ells, alhora que subratlla la importància de salvaguardar la seguretat física i la integritat de les persones que sol·liciten asil. Ofereix estudis de casos de països de la UE on les devolucions s'han convertit en la nova normalitat i destaca el paper dels tribunals per posar remei a les pràctiques generalitzades de devolucions. Dins d'aquest context de devolucions forçoses i de reaccions violentes de l'executiu contra les sentències europees i nacionals que declaren violacions dels drets humans, la retirada de l'Agència Europea de la Guàrdia Costanera i de Fronteres d'Hongria és un senyal alarmant per a la protecció dels drets humans. Davant els desafiaments a l'Estat de dret i als drets humans, la retirada de l'Agència era la mesura més adequada?. Finalment, es planteja la pregunta de si el recent procediment fronterer de la UE, proposat el 2020, tindrà un impacte positiu o negatiu sobre el dret a sol·licitar asil sobre el terreny.

[en] In recent years, more and more asylum seekers trying to reach the European Union (EU) have found themselves subjected to practices that contradict the EU Charter of Fundamental Rights and the democratic principles within the Dublin III Regulation. The inalienable right of those individuals to seek asylum is violated every time that the Member States' national authorities subject them to irregular procedures and deny them their right to international protection without an individual assessment of their asylum claims. These practices are defined as push-backs. This brief outlines the ways in which asylum seekers are exposed to both 'external' and 'internal' push-backs by and between the Member States, while also underscoring the importance of safeguarding the physical safety and integrity of people seeking asylum. It offers case studies of EU countries where push-backs have become the new normal, and highlights the role of courts in remedying the wide-spreading push-backs practices. Within this context of generalized push-backs and executive backlash against European and domestic judgments finding violations of human rights, the withdrawal of the European Border and Coast Guard Agency from Hungary is an alarming signal for human rights protection. In the face of the rule of law and human rights challenges, was the Agency's withdrawal the most appropriate measure?. Finally, it asks whether the recent EU border procedure proposed in 2020 will have a positive or a negative impact on the right to seek asylum on the ground.