[ca] Resum Context - La contaminació dels efluents d'aigua de la indústria tèxtil és un problema que presenta un notable impacte negatiu en l'ecosistema amb efectes significatius també pel que fa a toxicitat. El mètode de les partícules metàl·liques (PM) és una tecnologia que ha demostrat ésser cost-eficient per degradar compostos orgànics com els tints. Objectius - En aquest treball s'analitza l'eficàcia i característiques de la decoloració d'aigua com a solvent de diferents tints tèxtils, amb un enllaç azo com a grup cromòfor, utilitzant partícules d'aliatge manganès (Mn)-alumini (Al). Disseny i mètodes - L'Estudi I, analitza l'eficàcia de la degradació del colorant Orange II amb PM comparant dos aliatges amb proporcions diferents de Mn i Al: Mn50Al50 i Mn70Al30. S'estudia la cinètica de degradació amb l'espectrofotòmetre. S'analitzen els canvis en el solvent produïts per les PM utilitzant: i) Cromatografia líquida d'alta resolució (HPLC), ii) Espectrometria de Masses (MS); i, iii) Espectroscòpia d'absorció atòmica de flama (AA). També, s'estudien els canvis en les PM amb microscòpia electrònica d'escombrat i sistema de microanàlisi per raig X (SEM-EDX). L'Estudi II analitza la cinètica de la degradació dels colorants Àcid Black 58 i Orange G amb les partícules Mn70Al30. Utilitzant la mateixa metodologia emprada en l'Estudi I. Resultats i discussió - L'aliatge Mn70Al30 genera resultats més eficients i amb més reproductibilitat que els assolits amb Mn50Al50, probablement degut a l'efecte de passivació de l'Al. L'anàlisi del solvent després de la intervenció identifica components intermedis i dos amines, així com alliberament del ió Mn. L'estudi de les PM identifica colorant en la seva superfície i oxigenació d'Al. L'estudi II demostra eficàcia de la intervenció pel que fa l'Àcid Black 58, però nomes un efecte decolorant parcial en l'Orange G. L'anàlisi SEM-EDX demostra una forta corrosió a la superfície de les partícules emparades per a decolorar l'Àcid Black 58, junt amb adsorció del colorant. Conclusions - 1) L'estudi I confirma dades prèvies sobre l'eficàcia de les PM pel tractament d'aigua que conté Orange II com a solut; 2) Demostra una millor cinètica, i menys variabilitat de la decoloració obtinguda amb l'aliatge Mn70Al30, en relació a la intervenció alternativa; 3) El mecanisme de decoloració de l'Orange II està clarament relacionat amb el trencament de l'enllaç azo; 4) La intervenció ha estat eficaç per l'Àcid Black 58, però nomes molt parcialment per l'Orange G; i, finalment, 5) els mecanismes de decoloració de l'Àcid Black 58 només han estan parcialment relacionats amb el trencament de l'enllaç azo.

[es] Resumen Contexto - La contaminación del agua efluente de la industria textil es un problema relevante con notable impacto negativo en el ecosistema y con efectos tóxicos significativos. El método de partículas metálicas (PM) es una tecnología que ha demostrado ser coste-eficiente para degradar compuestos orgánicos como los tintes. Objetivos - La investigación analiza la eficacia y las características de la decoloración del agua como a solvente de diferentes tintes textiles que tienen enlace azo como grupo cromóforo. Para ello, se utilizan PM con una aleación manganeso (Mn) y Aluminio (Al). Diseño y método - El estudio I analiza la eficacia de la degradación del colorante Orange II comparando dos aleaciones con proporciones diferentes de Mn i Al: Mn50Al50 y Mn70Al30. Se estudia la cinética de la degradación con el espectrofotómetro. Se analizan los cambios en el solvente producidos por las PM utilizando: i) Cromatografía líquida de alta resolución (HPLC), ii) Espectrometría de Masas (MS); y, iii) Espectroscopia de absorción atómica de llama (AA). También, se estudian los cambios en las PM con microscopía electrónica de barrido y sistema de microanálisis por rayos X (SEM-EDX). El Estudio II analiza la cinética de la degradación de los colorantes Acido Black 58 y Orange G con las partículas Mn70Al30. Para ello, se utiliza la misma metodología del Estudio I. Resultados y discusión - La aleación Mn70Al30 genera resultados más eficientes y con más reproducibilidad que los conseguidos con Mn50Al50, probablemente debido al efecto de pasivación del Al. El análisis del solvente después de la intervención identifica componentes intermedios y dos aminas, así como la liberación de ión Mn. El estudio de las PM identifica colorante en su superficie y oxigenación del Al. El estudio II demuestra eficacia de la intervención con el Acido Black 58, pero únicamente un efecto parcial en el Orange G. El análisis SEM-EDX demuestra una fuerte corrosión en la superficie de las PM, junto con la adsorción del colorante en la superficie de las mismas. Conclusiones - 1) El estudio I confirma datos previos sobre la eficacia de las PM para la decoloración del Orange II; 2) Demuestra una mejor cinética, y menor variabilidad de resultados, con la aleación Mn70Al30, en relación con la intervención alternativa; 3) El mecanismo de decoloración del Orange II está claramente relacionado con la rotura del enlace azo; 4) La intervención ha sido eficaz por el Acido Black 58, pero solo parcialmente para Orange G; y finalmente 5) Los mecanismos de decoloración del Acido Black 58 sólo se explican de forma parcial por rotura del enlace azo.