[ca] Aquesta tesi és una exploració dels discursos que representen la vida i la mort política i la presència continuada de Marielle Franco després del seu assassinat el 14 de març de 2018. Marielle Franco va ser regidora a l'Assemblea Legislativa de Rio de Janeiro, Brasil, on la seva acció política es va centrar en qüestions de drets humans vinculades a les seves pròpies experiències com a dona negra queer i mare soltera d'un dels majors complexos de faveles de Rio de Janeiro, comunitats predominantment negres, pobres i de classe treballadora. Va ser una veu política oberta contra les polítiques de seguretat de l'estat de militarització a les faveles i zones perifèriques de la ciutat, polítiques que promouen l'extermini de joves principalment negres d'aquestes comunitats alhora que reforçaven els grups armats il·legalment (milícias) amb vincles amb funcionaris estatals com a part d'una batalla més àmplia pel territori urbà. El seu assassinat polític, que fins al 2023 continua sense resoldre's, ha inspirat manifestacions i protestes massives en espais físics i digitals de tot el Brasil i a escala internacional. L'assassinat de Marielle Franco i la resposta de la societat també van acaparar l'atenció dels mitjans de comunicació nacionals i internacionals. En aquesta tesi, analitzo com la vida política de Marielle Franco continua i es reconfigura a través de diferents formes de discurs públic després del seu assassinat. Específicament, aquest estudi es centra en les notícies de la televisió nacional de Jornal Nacional, les reaccions del públic a les publicacions digitals d'aquestes notícies a Facebook i els discursos digitals/digitalitzats de protesta i homenatge compartits i circulats en línia durant el primer any després del seu assessinat (març del 2018 a març del 2019). Els meus anàlisis d'aquests discursos exploren la construcció del que jo anomeno la discursive afterlife (vida discursiva després de la mort) de Marielle Franco com un lloc de disputa per a (re)definir qui era, per què va morir i la rellevància sociopolítica de la seva presència continua. Examino llavors els processos discursius de (des)politització i considero les possibilitats de justícia social i transformació que es poden activar o desactivar en les diferents formes que adopta aquesta discursive afterlife.

[en] This dissertation is an exploration of discourses representing the political life, death, and continued presence of Marielle Franco following her assassination on 14 March 2018. Marielle Franco was a councilwoman in the Legislative Assembly of the municipality of Rio de Janeiro, Brazil, whose political action was centered on issues of human rights connected to her own experiences as a Black queer woman and single mother from the one of the largest complexes of favelas in Rio de Janeiro, which are predominantly Black, poor, and working-class communities. She was an outspoken political voice against the state's security policies of militarization in the city's favelas and peripheral zones, policies which promote the extermination of principally Black youths in these communities while bolstering illegally armed groups (milícias) with ties to state officials as part of a broader battle over urban territory. Her political assassination, which as of 2023 remains unresolved, inspired mass demonstrations and protest in physical and digital spaces across Brazil as well as internationally. Marielle Franco's assassination and society's response to this event also captured the spotlight of national and international media. In this dissertation, I look at how Marielle Franco's political life is continued and reconfigured through different forms of public discourse following her assassination. Specifically, this study centers on the news stories of Brazil's prominent national televised program, Jornal Nacional, the public reactions to the digital publications of these news stories on Facebook, and digital(ized) discourses of protest and tribute shared and circulated online during the first year following Marielle Franco's assassination (March 2018-March 2019). My analysis of these discourses explores the construction of what I call Marielle Franco's discursive afterlife as a site of struggle over (re-)defining who she was, why she died, and the sociopolitical relevance of her continued presence. In so doing, I examine discursive processes of (de)politicization and consider the possibilities for social justice and transformation that might be enabled or disenabled through the different formations of this discursive afterlife.