[ca] Objectius: (1) Conèixer la prevalença de les amputacions no traumàtiques a Tarragona durant el període 2007-2013. (2) Reconèixer vivències, significats i necessitats dels pacients que són amputats durant el seu ingrés hospitalari, i (3) Identificar les pràctiques relacionals i la cura de les infermeres als pacients amb peu diabètic, ingressats a l'hospital, que són amputats com a part del seu tractament. Metodologia: Metodologia mixta, composta per tres estudis que es complementen. En un primer estudi epidemiològic, es revisen històries clíniques digitalitzades de pacients amb amputació realitzada entre 2007-2013. El segon i tercer són estudis qualitatius fenomenológicos. Es realitzen entrevisten a pacients amb peu diabètic que han estat amputats. I a infermeres d'hospitals de Catalunya i Madrid. Aquestes entrevistes són gravades i transcrites literalment, codificades i categoritzades en metacategorías. Resultats: El primer estudi mostra un augment en la taxa d'amputacions totals, amb un descens de les amputacions majors i amb una taxa de reamputación del 30%. En el segon, els pacients identifiquen el significat de l'amputació, descriuen els canvis que es produeixen en la seva nova situació i la vivència del procés d'adaptació. I en l'últim estudi, les infermeres identifiquen les necessitats d'aquests pacients, adaptant la seva cura a les mateixes. Es descriu què i com cuiden les infermeres. Conclusions: L'amputació és una conseqüència greu en la síndrome del peu diabètic, amb una elevada taxa d'incidència i reincidència. L'amputació provoca una ruptura del món del pacient, que precisa d'una adaptació. En aquest període de transició la infermera ofereix la seva cura, que ajuda a la persona: a manejar les seves activitats quotidianes, a afrontar la seva nova imatge, i a reorganitzar rols i relacions; des d'una relació de suport i cooperació.

[en] Objectives: (1) Determine the prevalence of non-traumatic amputations in Tarragona (Spain) during the period 2007-2013. (2) Recognize experiences, meanings and needs of patients who are amputees during their hospital stay, and (3) Identify relational practices and nursing care to patients with diabetic foot, admitted to the hospital, and are amputees as part of their treatment. Methodology: Mixed methodology, consisting of three studies complement each other. First in an epidemiological study. The second and thirds are phenomenological qualitative studies, both the instruments used were interview to patients with diabetic foot have been amputees, and nurses from hospitals in Catalonia and Madrid. These interviews are recorded and transcribed, coded and categorized in meta-categories. Results: First study show an increase in total amputation rate, a decrease of major amputations, reamputation a rate of 30%. In the second the patients identify the meaning of amputation, describe changes that occur in their new situation and experience of the adaptation process. And the last study show that the nurses identify the needs of these patients, adapting their care to them, describes what and how they care nurses. Conclusions: Amputation is a serious consequence in diabetic foot syndrome with high incidence rate and recidivism. Amputation causes a breakdown of the patient's world, which requires an adaptation. In this transition period, the nurse provides care, which helps the person: to manage their daily activities, to cope with their new image, and to reorganize roles and relationships; from a supportive relationship and cooperation.