[ca] A principis del segle XX, l'arquitecte Cèsar Martinell va projectar més d'una quarantena de construccions agràries a Catalunya amb una tècnica constructiva específica basada en l'aplicació del maó ceràmic. Va aplicar el ram de paleta tradicional per poder resoldre les necessitats que manifestaven les cooperatives d'agricultors, les quals no disposaven de molts recursos i ell va saber buscar l'equilibri per treure-li el màxim de profit a aquest material que era el més econòmic del moment. Gairebé totes les parts de l'edifici es van construir amb aquest material que treballa a compressió: arcs, murs, pilar i cobertes. Martinell va saber trobar les possibilitats constructives i arquitectòniques que té l'obra de fàbrica. No només la va utilitzar en murs i pilars, sinó que va substituir cobertes, biguetes i jàsseres pel maó ceràmic. Tot això fa que el sistema constructiu donés lloc a un tipus d'edifici amb una forma arquitectònica concreta però sense perdre de vista la seva funcionalitat. El tractament i l'elecció dels materials són components que configuren el llenguatge arquitectònic. La relació d'aquests dos factors ha canviat amb el pas del temps, ja que el material ha estat aplicat de configuracions diferents i només de la forma més immediata. El maó ceràmic ha estat un d'aquests casos i saber aprofitar les seves característiques i opcions, ha donat pas a configuracions arquitectòniques singulars. Un factor clau dels materials que conformaven els edificis de Martinell és la seva procedència, la qual era molt pròxima a aquests. Els tres casos d'estudi escollits ajuden a entendre les raons i els objectius que van tenir per construir aquests edificis. La tècnica constructiva escollida, perquè i com es van construir aquests edificis, l'elecció i l'origen del material, l'optimització de l'economia, la fabricació del material utilitzat, l'alteració de l'entorn que els envoltava... Tots tres són exemples amb uns materials que podríem denominar de quilòmetre zero.

[en] In the early twentieth century, the architect Cèsar Martinell designed more than forty agricultural buildings in Catalonia with a specific construction technique based on the application of ceramic brick. He applied the traditional palette branch in order to meet the needs expressed by the farmers' cooperatives, which did not have many resources and he knew how to find the balance to get the most out of this material, which was the most economical at the time. Almost all parts of the building were constructed with this material that works with compression: arches, walls, pillars and roofs. Martinell knew how to find the constructive and architectural possibilities of the masonry. He not only used it in walls and pillars, but also replaced roofs, joists and beams with ceramic brick. All this meant that the construction system gave rise to a type of building with a specific architectural form but without losing sight of its functionality. The treatment and choice of materials are components that shape the architectural language. The relationship of these two factors has changed over time, as the material has been applied in different configurations and only in the most immediate way. Ceramic brick has been one of these cases and knowing how to take advantage of its characteristics and options has given rise to unique architectural configurations. A key factor of the materials that made up Martinell's buildings is their provenance, which was very close to them. The three case studies chosen help to understand the reasons and objectives they had for constructing these buildings. The construction technique chosen, why and how these buildings were constructed, the choice and origin of the material, the optimization of the economy, the manufacture of the material used, the alteration of the environment that surrounded them? All three are examples of materials that we could call zero kilometer.