[ca] Morfo-funcionalitat del canal auditiu extern en odontocets. Si bé la contaminació acústica marina antropogènica és un assumpte que preocupa la comunitat científica i la societat en general, el coneixement sobre com els animals marins, en particular els cetacis, perceben el seu entorn a través dels sons és limitat. Els odontocets, com tots els cetacis, presenten una sèrie de sorprenents adaptacions evolutives morfològiques i fisiològiques. Entre elles, una de les més notables es troba en la complexa configuració de l'aparell auditiu. El canal auditiu extern, tot i que no es considera que tingui un paper directe en el procés de recepció de el so, també mostra una sorprenent adaptació al medi marí, mostrant moltes estructures actives i una complexa innervació perifèrica. Malgrat això, els coneixements bàsics sobre la seva morfologia no són concloents de moment. Aquest estudi tenia com a objectiu la descripció fonamental de la morfologia del conducte auditiu extern en diversos odontocets, associant-la a les seves capacitats sensorials a través de descripcions morfològiques en profunditat de la seva forma i curs, lumen i contingut, epiteli, glàndules, teixit limfoide, vascularització, innervació, teixit muscular, cartílag, teixit adipós i connectiu. A més, es va parar especial atenció a la identificació i caracterització morfològica de les formacions sensorials associades al canal auditiu extern, i es va fer una comparació amb el conducte auditiu extern de cetartiodáctilos terrestres, per tal d'assolir una comprensió integral de les capacitats sensorials dels cetacis. Es van recol·lectar mostres post-mortem durant necròpsies d¿odontocets salvatges, en un esforç de col·laboració internacional. Els teixits es van inspeccionar macroscòpicament i es van sotmetre a estudis microscòpics, incloent anàlisis immunohistoquímics amb anticossos específics per teixit nerviós, diverses tècniques histoquímiques, investigació ultraestructural mitjançant microscòpia electrònica de transmissió i reconstrucció 3D a partir de talls histològics de canal auditiu i teixits associats. L'estructura sinuosa de canal auditiu extern va revelar un òrgan complex, la funció fisiològica del qual es reflecteix en les seves delicades estructures anatòmiques, que presenten una morfologia que es discuteix en detall. Sorprenentment, la innervació va mostrar un extens plexe nerviós intramural amb la presència predominant de corpuscles lamelares simples, similars als corpuscles de Pacini, encara que sense capa externa o càpsula. Es van observar diferències en la conformació dels corpuscles al llarg del canal auditiu, des d'una xarxa que abasta completament el conducte fins a una cresta de teixit nerviós que sobresurt en el lumen. El treball desenvolupa hipòtesis relacionades amb la funció del conducte auditiu extern i el sistema somatosensorial en odontocets, tenint en compte la importància de la perspectiva de les modalitats sensorials en el medi marí. Els resultats indiquen que el canal exerceix una funció fisiològica important, el deteriorament del qual pot tenir efectes directes sobre les seves capacitats sensorials i comprometre processos fisiològics essencials. També qüestiona fins a quin punt les diverses fonts de soroll antropogènic poden tenir un efecte advers, ja que poden provocar canvis físics en els teixits sensorials en cetacis i altra fauna marina

[en] While marine, anthropogenic noise pollution is a scientific and societal matter of concern, there is limited knowledge on how sea animals, particularly cetaceans, perceive their environment through sounds. Toothed whales, like all cetaceans, show a series of astonishing morphological and physiological evolutionary adaptations, of which one of the most striking can be found in the complex configuration of the hearing apparatus. The external ear canal, although no longer considered a direct actor in the sound reception process, also shows surprising adaptation with many active structures and a complex peripheral innervation, although basic knowledge on its morphology is inconclusive at the moment. This study aimed at providing fundamental knowledge on the morphology of the external ear canal in various toothed whales, associated to its sensory capabilities with in-depth morphological descriptions of its shape and course, lumen and content, epithelium, glands, lymphoid tissue, vascularization, innervation, muscular tissue, cartilage, fat and connective tissue. Furthermore, specific attention was given to the identification and morphological characterization of the sensory formations associated with the external ear canal, and the comparison with the terrestrial cetartiodactyl external ear canal, to gain perspective of a comprehensive understanding of the cetacean sensory abilities. Post-mortem samples were gathered during necropsies of wild toothed whales, in an international collaborative effort. The tissues were inspected macroscopically and subjected to microscopic studies including immunohistochemical analyses using antibodies specific for nervous tissue, various histochemical techniques, ultrastructural investigation using transmission electron microscopy, and 3D reconstruction from histological slides of the ear canal and associated tissues. The winding structure of the external ear canal revealed a complex organ that comprises a physiological function reflected in its delicate anatomical structures, all of which are discussed in detail. Remarkably, the innervation showed an extensive intramural nervous plexus with the predominant presence of simple lamellar corpuscles, similar to Pacinian corpuscles although without an outer core or capsule. There were differences in conformation along the canal, from a network that fully encompasses the ear canal to a nervous tissue ridge that bulges into the lumen. The work elaborates on hypotheses related to the external ear canal's function and the somatosensory system in toothed whales, taking into account the importance of the perspective of sensory modalities in the marine environment. The results indicate it plays an important physiological function, which impairment may have direct effects on their sensory capabilities and compromise essential physiological processes. It also puts into question to what extent there might be an adverse effect from various sources of anthropogenic noise, as it can cause physical changes in the sensory tissues in cetaceans and other marine fauna.