[ca] Aquesta tesi s'emmarca en l'espai polític etíop i abasta cronològicament la fase 1855-1930. Es tracta d'una anàlisi al voltant de les transformacions que es produeixen entre els regnats de Tewódros II (1855-1868) i Menelik II (1889-1913), on els principals eixos d'estudi són la tradició i la modernitat. La qüestió que s'hi planteja és: Que té l'espai polític etíop anterior a la coronació de Haile Sellassie d'estat modern i quina presència real te el model cultural i polític associat al salomonisme? Tot mirant de respondre a aquesta qüestió clau, s'hi analitzen altres temes que són complementaris i que d'alguna manera, es dedueixen del binomi modernitat-tradició. Entre aquests hi ha la batalla d'Adwa (1896) com a element fundador d'aquesta modernitat, o bé, de forma més diluïda el procés de Statebuilding dut a terme per Tewódros II, Yohannes IV i Menelik II, cadascú amb el seu propi projecte d'estat. Una altra qüestió que requereix atenció és el desplegament de l'autoritat de la reialesa: com a aquesta a través d'una sèrie de mecanismes es legitima, per mitjà del discurs escrit, però també per mitjà de l'escenografia del poder i de la selecció de determinades accions d'ordre polític. També caldrà analitzar les relacions entre el centre de poder i els centres secundaris, entre la capital i les províncies, entre totes elles i la perifèria immediata- o suburbial- i la que es troba més allunyada. Tot plegat va lligat amb els discursos sobre el poder i també emesos des d'aquest i té a veure amb l'apropiació i exercici d'una determinada narrativa històrica i un projecte de país. La investigació es recolza, a més a més d'un estudi del país com a realitat política en transformació a partir de textos històrics, en l'anàlisi comparatiu d'estudis de cas, tot comparant el procés abissini amb Egipte, Oman-Zanzíbar i Madagascar al llarg del s. XIX. Certament, l'aplicació i anàlisi d'estudis de cas permet establir una mesura qualitativa del grau d'implantació de la modernització a la llum de les grans transformacions del segle i de la penetració d'idees que en el llarg recorregut degotegen al continent des dels inicis de la presència europea.

[en] The present thesis focuses on the Horn of Africa as a political region, between mid-nineteenth century and early twentieth century. It analyses the developments that took place between the reigns of Tewodros II (1855-1868) and Menelik II (1889-1913). This paper stresses the relevance of the relationship between tradition and modernity. The question at stake is: To what extent is the political Ethiopian entity prior to Haile Sellassie's coronation a modern state and how much is there of the political and cultural tradition associated with Neo-Salomonism? While trying to answer this two fold question, other issues will be analyzed. These issues are complementary and can be inferred from the binomial relationship that arises from tradition and modernity. Among them, the Batlle of Adwa (1896), which can be considered a hallmark in the modernizing process, along with Tewódros II's, Yohannes IV's and Menelik II's efforts, each of them including variations of a wider state-building scheme. Another issue that requires attention is the different ways in which royal authority deploys itself through written speech, the selection of different political strategies and mechanisms, and finally, royal etiquette and ritual, that is: the Theater State. The existing connections between the capital city and the provincial centers, the central and the local levels of power, what is the immediate periphery and the regions that fall far from the center need also to be discussed. The methodology used is based on thorough research of textual analysis of primary and secondary sources. Some case studies are considered in the light of changes occurring throughout the 19th Century in East Africa. The chosen case-studies refer to Egypt at the time of Muhammad Ali and Khedive Ismail, the sultanate of Oman-Zanzibar and, finally, Madagascar in the years before the French conquest. Certainly, a regional and synchronic approach through case-study analysis should help to establish a qualitative measure of the degree of modernization in the light of the great transformations of the century. Finally, it must be said that this modernization process is seen not from the traditional evolutionary perspective, but rather, a penetration of ideas and gradual transformation of local cultures, which began with the early contacts with European travelers.