[ca] La disponibilitat hídrica en el planeta resulta cada vegada més limitada en un context en el qual la demanda d'aigua es troba en un creixement progressiu a causa del creixement de la població actual, al desenvolupament socioeconòmic i al model de consum. En aquest context, la reutilització d'aigües residuals es presenta com una solució crucial per a reduir la pressió sobre els recursos hídrics naturals i augmentar la qualitat de les masses d'aigua. No obstant això, malgrat els beneficis de la reutilització d'aigües aquesta troba diverses barreres que dificulten la seva potenciació. Entre altres, les barreres tècnica i legislatives i la incapacitat per a generar metodologies de valoració completes. Des de mitjan segle passat, la posició de l'enginyeria ambiental i de recursos hídrics ha estat deixar de considerar les aigües residuals municipals tractades com una deixalla que requereix la seva eliminació, sinó com un recurs que pot ser empleat de manera profitosa. En aquest sentit, els avanços cientificotècnics en el camp de la reutilització d'aigües, juntament amb modificacions en normatives com la Directiva Marc de l'Aigua, han suposat un canvi de paradigma en les anàlisis dels projectes de regeneració i reutilització d'aigües residuals. L'estudi de viabilitat d'aquests ja no depèn únicament d'aspectes econòmics i tecnològics, sinó que també es troba supeditada a variables ambientals, culturals i socials. El present Treball presenta una anàlisi dels conceptes més rellevants de la reutilització i regeneració d'aigües, així com un repàs de la normativa i la revisió dels articles més rellevants sobre les metodologies de valoració tecnicoeconòmica dels Sistemes de Regeneració i Reutilització d'Aigües Residuals. A més, s'afegeix un cas d'estudi, centrat en la EDAR de Sant Feliu de Llobregat, on es desenvolupa de manera sintètica la valoració econòmica d'aquesta, considerant tant els impactes econòmics així com els socials i ambientals.

[en] Water availability on the planet is becoming more and more limited in a context where water demand is progressively increasing due to current population growth, socio-economic development and consumption patterns. In this context, wastewater reuse is presented as a crucial solution to reduce pressure on natural water resources and increase the quality of water bodies. However, despite the benefits of water reuse, it faces several barriers that hinder its promotion. These include technical and legislative barriers and the inability to generate comprehensive valuation methodologies. Since the middle of the last century, the position of environmental and water resources engineering has been to stop considering treated municipal wastewater as a waste that requires disposal, but as a resource that can be used profitably. In this sense, scientific and technical advances in the field of water reuse, together with changes in regulations such as the Water Framework Directive, have led to a paradigm shift in the analysis of wastewater reclamation and reuse projects. The feasibility study of these projects no longer depends solely on economic and technological aspects, but is also subject to environmental, cultural, and social variables. This paper presents an analysis of the most relevant concepts of water reuse and reclamation, as well as a review of the regulations and a revision of the most relevant articles on the methodologies for the technical-economic assessment of wastewater reclamation and reuse systems. In addition, a case study is added, focused on the WWTP of Sant Feliu de Llobregat, where the economic valuation of the same is developed in a synthetic way, considering the economic impacts as well as the social and environmental ones.