[ca] Els espais fluvials en àrees urbanes han patit importants transformacions en les darreres dècades. En el context llatinoamericà encara hi ha poca evidència sobre les característiques i els impactes d'aquesta transformació, sobretot en ciutats mitjanes i petites. L'objectiu principal d'aquest article és analitzar les transformacions de l'espai fluvial urbà a l'últim segle en una ciutat d'escala mitjana per conèixer les causes i els efectes sobre la connectivitat social. S'analitza el cas de la ciutat de Valdivia de Xile, al seu espai fluvial més representatiu: la ribera del centre fundacional i davant d'aquesta la ribera de l'Illa Teja. Metodològicament es fa un estudi diacrònic de tipus qualitatiu basat principalment en interpretació cartogràfica, recolzat d'informació documental, centrant-se en dues variables o categories d'anàlisi: forma urbana i elements de connectivitat fluvial. Es conclou que Valdivia ha patit una intensa transformació dels seus espais fluvials urbans a l'últim segle producte d'esdeveniments catastròfics i de canvis culturals. Es tracta d'un procés discontinu i diferent per a cada ribera: una vora va augmentar contínuament la superfície artificial generant una plataforma connectora resilient als canvis i catàstrofes, mentre que l'altre va passar d'un procés d'artificialització a una vora poc intervinguda i amb mínima connectivitat social. La investigació contribueix a la comprensió de l'evolució de l'espai fluvial urbà en el context llatinoamericà, juntament amb aportar elements per al disseny i la planificació de les riberes urbanes.

[es] Los espacios fluviales en áreas urbanas han sufrido importantes transformaciones en las últimas décadas. En el contexto Latinoamericano aún hay poca evidencia sobre las características e impactos de esta transformación, sobre todo en ciudades medianas y pequeñas. El objetivo principal de este artículo es analizar las trasformaciones del espacio fluvial urbano en el último siglo en una ciudad de escala mediana para conocer sus causas y los efectos sobre la conectividad social. Se analiza el caso de la ciudad de Valdivia de Chile, en su espacio fluvial más representativo: la ribera del centro fundacional y frente a ésta la ribera de Isla Teja. Metodológicamente se realiza un estudio diacrónico de tipo cualitativo basado principalmente en interpretación cartográfica, apoyado de información documental, centrándose en dos variables o categorías de análisis: forma urbana y elementos de conectividad fluvial. Se concluye que Valdivia ha sufrido una intensa transformación de sus espacios fluviales urbanos en el último siglo producto de eventos catastróficos y de cambios culturales. Se trata de un proceso discontinuo y diferente para cada ribera: un borde aumentó continuamente su superficie artificial generando una plataforma conectora resiliente a los cambios y catástrofes, mientras que el otro pasó de un proceso de artificialización a un borde poco intervenido y con mínima conectividad social. La investigación contribuye a la comprensión de la evolución del espacio fluvial urbano en el contexto latinoamericano, junto con aportar elementos para el diseño y planificación de las riberas urbanas.