[ca] La revolució digital habilitada per les tecnologies socials i a tot arreu transforma constantment els nivells macro i micro de la societat, incloent indústria, organitzacions i govern, així com les formes en què ens comuniquem, treballem i vivim la nostra vida quotidiana. L'educació, per tant, està cridada a respondre a les canviants demandes de la societat mitjançant el suport a la formació de ciutadans competents i compromesos. En aquest context, la capacitat individual per involucrar-se i explotar les possibilitats dels entorns de xarxa per a l'aprenentatge i el desenvolupament pot condicionar les seves oportunitats per fer front a les demandes socials i laborals. En aquest capítol, es proposa la metàfora de l'ecologia d'aprenentatge per a proporcionar un marc a partir del qual analitzar les interaccions entre els individus i el seu entorn, i la forma com les seves experiències en diferents contextos al llarg de la vida promouen i donen forma als processos d'aprenentatge. Les ecologies d'aprenentatge ens permeten explorar la pedagogia de frontera que connecta contextos educatius formals, no formals i informals, en qualitat d'estratègies personals que puguin orquestrar l'aprenentatge al llarg de tota la vida. Comencem per definir i emmarcar les ecologies d'aprenentatge, proporcionant les arrels teòriques i la revisió d'alguns estudis recents sobre el tema. A continuació, proposem constructes i models, i també les estratègies i eines que poden ser d'ajuda per millorar i donar suport a les ecologies personals per a l'aprenentatge. Finalment, es proposa el concepte de pedagogies personals per referir-se a un conjunt d'autonomia, habilitats i actituds que poden integrar-se de forma dinàmica pels individus per donar suport a una ecologia per al desenvolupament i l'aprenentatge personal. Articulem des d'aquesta perspectiva diverses tendències en l'àmbit de l'aprenentatge autodirigit ubicades a la intersecció tecnològica i pedagògica: MOOCs, alertes d'informació permanent, portafolis digitals i xarxes socials.

[en] The digital revolution enabled by social and ubiquitous technologies is constantly transforming macro and micro levels of society including industry, organizations and government as well as ways in which we communicate, we work, and we carry on our daily lives. Education is therefore also being challenged to respond to evolving societal demands by supporting the development of competent and engaged citizens. In this context, individuals¿ capability to get involved and exploit the affordances of networked environments for learning and development may condition their opportunities to cope with societal and labor demands. In this chapter, the metaphor of learning ecologies is proposed to provide a framework from which to analyze interactions between individuals and their environment, and the way their experiences across different contexts throughout life promote and shape learning processes. Learning ecologies allow us to explore frontier pedagogies connecting formal, non-formal and informal educational contexts, acting as personal strategies that may orchestrate life-long, life-wide and life-deep learning. We start by defining and framing learning ecologies, providing the theoretical roots and reviewing some recent studies in the field. Next, we propose constructs and models but also strategies and tools that may be of help to enhance and support personal ecologies for learning. Finally, the concept of personal pedagogies is proposed to refer to a set of autonomy and agency skills and attitudes that can be dynamically integrated by individuals to support an ecology for self-development and personal learning. We articulate from this perspective several trends in the area of self-directed learning located in the technological and pedagogical intersection: MOOCs, current awareness, e-portfolios and social networks.