[ca] La recerca relativa a la comunicació de riscos i comunicació de crisis (CR&C) és un aspecte fonamental per potenciar la resiliència de la població enfront grans amenaces, especialment en economies en desenvolupament on existeixen majors vulnerabilitats socials. L'objectiu d'aquesta tesi doctoral és proposar un marc de referència per orientar la planificació i el desenvolupament continu de les estratègies de CR&C a Sud-Amèrica. El marc metodològic, basat en mineria de dades, implica l'ús de diferents tècniques de mineria textual, d'acord a l'estructura de cada grup de dades, que permeten visibilitzar les relacions entre objectes textuals; classificar els objectes d'interès; realitzar anàlisis comparatius a nivell de país i estudiar les tendències de la CR&C. Les unitats d'anàlisi es centren en diferents tipologies de dades textuals com documents associats a la planificació de la gestió de riscos i de crisis, publicacions científiques, comunicats emesos via tuïts, i informació del Centro Logístico Regional de Asistencia Humanitaria ubicat a Panamà en el període 2017-2021. S'identifiquen les principals estratègies de CR&C i de Gestió de Riscos i de Crisis (GR&C) que els Serveis de GR&C de Sud-Amèrica han de considerar perquè les seves comunicacions siguin més efectives al llarg del cicle d'una crisi. S'identifiquen fortaleses i debilitats de la planificació dels països analitzats sobre aquestes estratègies. S'identifica la influència que exerceixen els factors econòmics, polítics, socials, demogràfics, tècnics i del risc de desastre en el desenvolupament de les estratègies de CR&C i GR&C. L'anàlisi de diferents documents de GR&C permet diferenciar cinc components mínims de la CR&C a Sud-Amèrica: i) planificació de la comunicació primerenca; ii) planificació del sistema d'informació i comunicació; iii) gestió de qualitat de la comunicació i dels comunicadors; iv) sensibilització de riscos i de crisis, i v) consolidació de les parts interessades. En el mapeig bibliomètric de 330 publicacions científiques es diferencien cinc clústers per la CR&C a Sud-Amèrica: i) factors per la comunicació de riscos a zones vulnerables; ii) factors per la comunicació de la salut i les crisis; iii) elements per la comunicació de l'exposició humana i ambiental a contaminants; iv) gestió de la continuïtat i qualitat de la comunicació, v) factors potenciadors de la comunicació. S'identifica que la majoria dels factors revelats en l'anàlisi bibliomètric estan orientats a enfortir els sistemes de comunicació i a augmentar el coneixement del risc de les persones vulnerables. L'anàlisi de 40 082 tuïts oficials, dels Ministeris de Salut de vuit països sud-americans, durant la COVID-19 permet identificar 18 temes comunicacionals associats a: i) la comunicació de l'impacte i monitoratge de l'amenaça; ii) la comunicació de mesures per la disminució del risc de l'amenaça; iii) la visibilitat del caràcter multidimensional de la problemàtica; iv) la comunicació de la capacitat del sistema sanitari per afrontar les amenaces; i v) la comunicació de mecanismes per l'enfortiment de grups vulnerables vers amenaces. Els resultats previs permeten proposar un marc d'estratègies per la comunicació del risc del desastre i les crisis humanitàries a Sud-Amèrica. Aquesta tesi doctoral contribueix a: i) comprendre els factors que incideixen en el desenvolupament de la CR&C; ii) reconèixer els esforços previstos per la política regional; iii) analitzar els avantatges i inconvenients de la planificació amb marcs internacionals contemporanis com el Marc de Sendai per la Reducció de Riscos i Desastres 2015-2030; v) generar coneixement per la presa de decisions, i vi) aportar en l'acceleració de la implementació d'estratègies en el context de la gestió de riscos i crisis (GR&C).

[es] La investigación sobre comunicación de riesgos y comunicación de crisis (CR&C) es un aspecto crucial para fomentar la resiliencia poblacional frente a grandes amenazas, especialmente en economías en desarrollo donde existen mayores vulnerabilidades sociales. El objetivo de la presente tesis doctoral es proponer un marco de referencia para orientar la planificación y el desarrollo continuo de las estrategias de CR&C en Sudamérica. El marco metodológico, basado en minería de datos, implica el uso diferentes técnicas de minería textual, acordes a la estructura de cada uno de los datos, que permiten visibilizar las relaciones entre objetos textuales; clasificar los objetos de interés; realizar análisis comparativos a nivel país, y estudiar las tendencias de la CR&C. Las unidades de análisis se centran en diferentes tipos de datos textuales como documentos asociados a la planificación de la gestión de riesgos y de crisis, publicaciones científicas, comunicados emitidos vía tuits, e información del Centro Logístico Regional de Asistencia Humanitaria que está ubicado en Panamá en el periodo 2017-2021. Se identifican las principales estrategias de CR&C y de Gestión de Riesgos y de Crisis (GR&C) que los Servicios de GR&C de Sudamérica deben considerar para que sus comunicaciones sean más efectivas a lo largo del ciclo de una crisis. Se identifican fortalezas y debilidades de la planificación de los países analizados sobre estas estrategias. Se identifica la influencia que ejercen los factores económicos, políticos, sociales, demográficos, técnicos y del riesgo de desastre en el desarrollo de las estrategias de CR&C y GR&C. El análisis de diferentes documentos de GR&C permite diferenciar cinco componentes mínimos de la CR&C en Sudamérica: i) planificación de la comunicación temprana; ii) planificación del sistema de información y comunicación; iii) gestión de calidad de la comunicación y los comunicadores; iv) sensibilización de riesgos y de crisis, y v) consolidación de las partes interesadas. En el mapeo bibliométrico de 330 publicaciones científicas se diferencian cinco clústeres para la CR&C en Sudamérica: i) factores para la comunicación de riesgos en zonas vulnerables; ii) factores para la comunicación de la salud y crisis; iii) elementos para la comunicación de la exposición humana y ambiental a contaminantes; iv) gestión de la continuidad y calidad de la comunicación, v) factores potenciadores de la comunicación. Se identifica que la mayoría de los factores revelados mediante el análisis bibliométrico están orientados a fortalecer los sistemas de comunicación y a aumentar el conocimiento del riesgo de las personas vulnerables. El análisis de 40 082 tuits oficiales, de los Ministerios de Salud de ocho países sudamericanos, durante la COVID-19 permite identificar 18 temas comunicacionales asociados a: i) la comunicación del impacto y monitoreo de la amenaza; ii) la comunicación de medidas para la disminución del riesgo de la amenaza; iii) la visibilidad del carácter multidimensional de la problemática; iv) la comunicación de la capacidad del sistema sanitario para enfrentar las amenazas, y v) la comunicación de mecanismos para el fortalecimiento de grupos vulnerables frente a amenazas. Los anteriores resultados permiten proponer un marco de estrategias para la comunicación del riesgo de desastre y crisis humanitarias en Sudamérica. La presente tesis doctoral contribuye a: i) comprender los factores que inciden en el desarrollo de la CR&C; ii) reconocer los esfuerzos previstos por la política regional; iii) analizar las ventajas y desventajas de la planificación de la CR&C a nivel país; iv) verificar la conformidad de la planificación con marcos internacionales contemporáneos como el Marco de Sendai para la Reducción de Riesgos y Desastres 2015-2030; v) generar conocimiento para la toma de decisiones, y vi) servir de insumo para acelerar la implementación de estrategias en el contexto de la gestión de riesgos y de crisis (GR&C).