[ca] Introducció: Els carcinomes escamosos de cap i coll (CECC) són tumors que es diagnostiquen freqüentment en una fase localment avançada, fet que condiciona un modest pronòstic. Tot i el maneig multidisciplinari, presenten una supervivència global (SG) menor a 40% als 5 anys, deguda a 50-60% de recurrències locals i 20-30% de metàstasi a distància als 2 anys. Per tot això, hi ha una necessitat de detectar biomarcadors que ens ajudin a seleccionar la millor modalitat terapèutica per a cada pacient i a desenvolupar noves estratègies que reverteixin les resistències als tractaments convencionals. Objectius: Amb la hipòtesi que els nivells d'expressió de gens implicats en les vies de reparació de l'ADN i l'activació de la via de l'transductor de senyal i activador de la transcripció 3 (STAT3) poden jugar un paper pronòstic i predictiu de resposta a diferents tractaments de CECC, avaluem la correlació dels primers amb l'eficàcia a l'quimioradioteràpia (QRT) amb platí i de la segona amb la de la combinació de paclitaxel i cetuximab. Material i mètodes: Per avaluar el primer objectiu, vam determinar els nivells d'expressió d'ARNm dels gens BRCA1, RAP80, proteïna 1 de unió a p53 (53BP1), mediador del punt de control de el dany de l'ADN 1 (MDC1) i RNF8, tots ells relacionats amb la reparació de l'ADN, i els correlacionem amb la resposta i la SG en 72 pacients amb CECC localment avançat (CECC-LA) tractats amb carboplatí setmanal AUC 2 i radioteràpia (RT). Per avaluar el segon objectiu, analitzem retrospectivament les mostres tumorals disponibles de 52 pacients d'una sèrie amb CECC recurrent / metastàsic (CECC R / M) tractats amb paclitaxel i cetuximab entre 2008 i 2017, i vam determinar els nivells transcripcionals de STAT3, l'expressió de STAT3 fosforilat (pSTAT3) i la hipermetilació de promotor del gen de la fosfatasa T de proteïna tirosina de tipus receptor (PTPRT). Resultats: A la primera sèrie, la resposta completa (RC) a la QRT va ser significativament superior en els pacients que tenien tumors amb nivells baixos de 53BP1 en comparació amb aquells amb tumors amb nivells elevats, i s'acompanyava d'una tendència a una millor SG. Per a un petit grup de pacients amb tumors amb baixa expressió de 53BP1 i BRCA1 o RAP80 alt, la taxa de RC encara era superior. A la segona sèrie, 58,82% dels tumors van presentar metilació de promotor de PRPRT i aquesta es va associar significativament amb una menor taxa de resposta (TR) a paclitaxel i cetuximab. La sobreexpressió de la proteïna pSTAT3 es va detectar en el 66,67% dels tumors i també es va correlacionar amb resistència a el tractament, encara que no es van obtenir diferències significatives. Conclusions: En el nostre primer treball vam observar que l'eficàcia de la RT en combinació amb carboplatí en el tractament de CECC-LA es correlaciona amb els nivells d'expressió d'ARNm de 53BP1 i que els nivells d'expressió d'ARNm de BRCA1 i RAP80 semblen reforçar el seu valor predictiu . En el nostre segon treball, l'activació de la via STAT3, valorada per la sobreexpressió de pSTAT3 i regulada per la metilació de l'promotor de PTPRT, prediu resistència a paclitaxel i cetuximab en CECC R/M.

[es] Introducción: Los carcinomas escamosos de cabeza y cuello (CECC) son tumores que se diagnostican frecuentemente en una fase localmente avanzada, hecho que condiciona un modesto pronóstico. A pesar del manejo multidisciplinar, presentan una supervivencia global (SG) menor al 40% a los 5 años, debida a un 50-60 % de recurrencias locales y un 20-30% de metástasis a distancia a los 2 años. Por todo esto, existe una necesidad de detectar biomarcadores que nos ayuden a seleccionar la mejor modalidad terapéutica para cada paciente y a desarrollar nuevas estrategias que reviertan las resistencias a los tratamientos convencionales. Objetivos: Con la hipótesis de que los niveles de expresión de genes implicados en las vías de reparación del ADN y la activación de la vía del transductor de señal y activador de la transcripción 3 (STAT3) pueden jugar un papel pronóstico y predictivo de respuesta a diferentes tratamientos del CECC, evaluamos la correlación de los primeros con la eficacia a la quimiorradioterapia (QRT) con platino y de la segunda con la de la combinación de paclitaxel y cetuximab. Material y métodos: Para evaluar el primer objetivo, determinamos los niveles de expresión de ARNm de los genes BRCA1, RAP80, proteína 1 de unión a p53 (53BP1), mediador del punto de control del daño del ADN 1 (MDC1) y RNF8, todos ellos relacionados con la reparación del ADN, y los correlacionamos con la respuesta y la SG en 72 pacientes con CECC localmente avanzado (CECC-LA) tratados con carboplatino semanal AUC 2 y radioterapia (RT). Para evaluar el segundo objetivo, analizamos retrospectivamente las muestras tumorales disponibles de 52 pacientes de una serie con CECC recurrente/metastásico (CECC R/M) tratados con paclitaxel y cetuximab entre 2008 y 2017, y determinamos los niveles transcripcionales de STAT3, la expresión de STAT3 fosforilado (pSTAT3) y la hipermetilación del promotor del gen de la fosfatasa T de proteína tirosina de tipo receptor (PTPRT). Resultados: En la primera serie, la respuesta completa (RC) a la QRT fue significativamente superior en los pacientes que tenían tumores con niveles bajos de 53BP1 en comparación con aquellos con tumores con niveles elevados, y se acompañaba de una tendencia a una mejor SG. Para un pequeño grupo de pacientes con tumores con baja expresión de 53BP1 y BRCA1 o RAP80 alto, la tasa de RC todavía era superior. En la segunda serie, 58,82% de los tumores presentaron metilación del promotor de PRPRT y ésta se asoció significativamente con una menor tasa de respuesta (TR) a paclitaxel y cetuximab. La sobreexpresión de la proteína pSTAT3 se detectó en el 66,67% de los tumores y también se correlacionó con resistencia al tratamiento, aunque no se obtuvieron diferencias significativas. Conclusiones: En nuestro primer trabajo observamos que la eficacia de la RT en combinación con carboplatino en el tratamiento del CECC-LA se correlaciona con los niveles de expresión de ARNm de 53BP1 y que los niveles de expresión de ARNm de BRCA1 y RAP80 parecen reforzar su valor predictivo. En nuestro segundo trabajo, la activación de la vía STAT3, valorada por la sobrexpresión de pSTAT3 y mediada por la metilación del promotor de PTPRT, predice resistencia a paclitaxel y cetuximab en CECC R/M.