[ca] S'han dut a terme estudis teòrics amb la finalitat d'avaluar mecanismes de reacció per a processos de fixació de CO2, catalitzats per complexos de metalls de transició. D'aquesta forma, s'han descrit detalladament els passos del mecanisme de reacció (reaccions d'opertura d'anell, inserció de CO2 i tancament de l'anell) per la formació de carbonats cíclics a partir de CO2 i diferents epòxids, sota l'acció catalítica de complexos de Zn(salen), conjuntament amb Nbu4X (X = I, Br). Les energies d'activació calculades DFT calculationsmitjançant DFT són qualitatives, seguint la línea dels resultats experimentals. Per altra banda, es va considerar un catalitzador d'alumini realment actiu per estudiar aquesta reacció però des d'un punt de vista quantitatiu. D'aquesta forma, es va examinar l'activitat del sistema catalític mitjançant el càlcul teòric de les freqüències de repetició (TOFs). Els resultats obtinguts es varen trobar en el mateix ordre de magnitud que en el cas dels experiments. L'últim mecanimse estudiat involucra la eracció de copolimerització entre CO2 i òxid de ciclohexè, catalitzat per un sistema binari format per l'esmentat complex d'alumini i NBu4I. Es van suposar tres possibles rutes per descriure la reacció depenent del nombre de catalitzadors involucrats en la reacció de propagació. Els resultats sugereixen que la copolimerització alternada és més favorable respecte la formació de carbonat cíclic. A més dels estudis anteriors, es van utilitzar mètodes d'espectrometria de masses de mobilitat d'ions (IM-MS) per a proporcionar informació estructural sobre una sèrie de complexos de metalls de transició involucrats en catàlisi homogènia. Es varen determinar les seccions eficaces de col•lisió (CCS) teòriques i es van ser comparades amb les resultants dels experiments de IM-MS. El resultat obtingut concordava perfectament entre ambdues metodologies.

[es] Se han llevado a cabo estudios teóricos con el fin de evaluar mecanismos de reacción para procesos de fijación de CO2 catalizados por complejos de metales de transición. De este modo, se describieron detalladamente los pasos del mecanismo de reacción (reacciones de apertura de anillo, de inserción de CO2 y de cierre de anillo) para la formación catalítica de carbonatos cíclicos a partir de CO2 y diferentes epóxidos, basada en complejos de Zn(salen), conjuntamente con NBu4X (X = I, Br). Se encontró que las energías de activación DFT calculadas están de manera cualitativa en línea con los resultados experimentales. Por otra parte, se consideró un catalizador de aluminio altamente activo para estudiar la misma reacción, pero desde un punto de vista cuantitativo. Así pues, se examinó la actividad del sistema catalizador mediante el cálculo teórico de las frecuencias de repetición (TOFs). Estas últimas resultaron en el mismo orden de magnitud que los experimentos. El último de los mecanismos estudiados aquí involucra la reacción de copolimerización entre CO2 y óxido de ciclohexeno catalizada por el sistema binario compuesto por dicho complejo de aluminio y NBu4I. Se encontraron tres posibles rutas para describir la reacción dependiendo el número de catalizadores involucrados en la reacción de propagación. Los resultados sugieren que la copolimerización alternada es más favorable con respecto a la formación del carbonato cíclico. Además de los estudios anteriores, se usaron métodos de espectrometría de masas de movilidad iónica (IM-MS) para proporcionar información estructural sobre una serie de complejos de metales de transición involucrados en catálisis homogénea. Se determinaron las secciones eficaces de colisión (CCS) teóricas y se compararon con las resultantes de los experimentos IM-MS. Se encontró un excelente acuerdo entre el resultado de ambas metodologías.