[ca] Agraïments Abans de començar, vull dedicar un moment a agrair a les moltes parts que han fet possible aquest projecte. Les idees exposades en aquestes pàgines deuen molt al meu tutor Gerard Vilar Roca, que va supervisar el meu treball de Màster a EINA i em va introduir a l'Estètica Social i la Filosofia Participativa. Sense la seva amplitud de coneixements i el seu intel·lecte aventurer no hauria buscat aquests pensaments filosòfics que se situen molt lluny de l'art contemporani. També vull agrair als meus col·legues i professors de la Universitat Autònoma de Barcelona i d'EINA que van respondre a les meves idees diverses vegades formals i informals. Agraeixo especialment a la Prof. Jèssica Jaques Pi, a la Prof. Tània Costa ia la Dra. Camila Reveco, amb qui vaig tenir la sort d'explorar els vericuets de la Investigació en Art i Disseny Contemporanis. Si hagués arribat a la Universitat un any abans o un any després, la meva experiència personal i educativa hauria patit molt per la seva absència. Finalment, ofereixo unes paraules personals de salutació a la vida a Espanya, el temps més preciós de la meva vida. Prefaci "El més insòlit és que les profecies del temps real i de la guerra pura van acompanyades de la victòria d'allò virtual sobre allò real, complint-se ambdós supòsits simultàniament, en el mateix temps i espai, sense pietat. perseguint-se mútuament. Això és un signe que l'espai dels esdeveniments s'ha convertit en un hiperespai amb refracció múltiple, i l'espai de la guerra s'ha convertit en un espai no euclidià." ------Baudrillard, "La guerra del Golf no va passar" Totes les discussions són metadiscussions. Solem dir que la quantitat d'informació que es produeix en un dia a la societat moderna pot superar la que es produïa en cent anys a l'antiguitat, però l'ordre de la informació no és natural. Quan ens enfrontem a gèneres, artistes i obres d'art moderns i contemporanis concrets, també hem de fer un gran treball arqueològic i enganxat. La immortalitat de les dades només és l'ideal dels programadors. Sabem que la informació i les dades existeixen de forma caòtica, desordenada i efímera a l'espai digital. Les dades són una generalització del comportament humà que es produeix després de la conducta i que sovint es fa servir per predir el comportament humà futur. INTRODUCCIÓ Des de la dècada de 1960, els artistes contemporanis han expressat els seus punts de vista sobre la situació social i la seva ideologia amb el concepte d'art conceptual i escultura social; l'artista va començar a desafiar la manera tradicional de producció artística. L'art la manca d'objectiu, el no interès de l'estètica va aïllar el seu aïllament de la pulsació social i va canviar la relació entre l'artista i el públic. Es pensa com involucrar-se en l'art a través de la comunitat. El propòsit d'aquest treball és discutir el desenvolupament d'aquest procés, el concepte de creació artística i les qüestions relacionades amb la relació entre l'art i la vida pública per reflectir que la "implicació de la comunitat" a la creació artística no es pot confondre amb el moviment polític i el treball social. Però està relacionada estretament amb el sistema històric i conceptual del desenvolupament de l'art contemporani. S'espera que aquest article proporcioni als artistes una visió més profunda del valor estètic i la preocupació social en la creació de la "implicació comunitària". Tal com passa a l'espai geogràfic real. La gent intercanvia informació, s'entreté o aprèn, realitza debats o estableix xarxes relacionals, ia través de les constants revisions i normes compartides, genera un cert grau d'identitat, i fins i tot estableix emocions, formant així l'anomenada "comunitat virtual". Segons la definició de Howard Rheingold, les comunitats virtuals, com

[es] Agradecimientos Antes de empezar, quiero dedicar un momento a agradecer a las muchas partes que han hecho posible este proyecto. Las ideas expuestas en estas páginas deben mucho a mi tutor Gerard Vilar Roca, que supervisó mi trabajo de Máster en EINA y me introdujo en la Estética Social y la Filosofía Participativa. Sin su amplitud de conocimientos y su intelecto aventurero, no habría buscado estos pensamientos filosóficos que se sitúan muy lejos del arte contemporáneo. También deseo agradecer a mis colegas y profesores de la Universidad Autónoma de Barcelona y de EINA que respondieron a mis ideas en varias ocasiones formales e informales. Agradezco especialmente a la Prof. Jèssica Jaques Pi, a la Prof. Tània Costa y a la Dra. Camila Reveco, con quienes tuve la suerte de explorar los vericuetos de la Investigación en Arte y Diseño Contemporáneos. Si hubiera llegado a la Universidad un año antes o un año después, mi experiencia personal y educativa habría sufrido mucho por su ausencia. Finalmente, ofrezco unas palabras personales de saludo a la vida en España, el tiempo más precioso de mi vida. Prefacio "Lo más insólito es que las profecías del tiempo real y de la guerra pura van acompañadas de la victoria de lo virtual sobre lo real, cumpliéndose ambos supuestos simultáneamente, en el mismo tiempo y espacio, sin piedad. persiguiéndose mutuamente. Esto es un signo de que el espacio de los acontecimientos se ha convertido en un hiperespacio con refracción múltiple, y el espacio de la guerra se ha convertido en un espacio no euclidiano. " ------Baudrillard, "La guerra del Golfo no ocurrió" Todas las discusiones son metadiscusiones. Solemos decir que la cantidad de información que se produce en un día en la sociedad moderna puede superar a la que se producía en cien años en la antigüedad, pero el orden de la información no es algo natural. Cuando nos enfrentamos a géneros, artistas y obras de arte modernos y contemporáneos concretos, también tenemos que hacer un gran trabajo arqueológico y de enganche. La inmortalidad de los datos es sólo el ideal de los programadores. Sabemos que la información y los datos existen de forma caótica, desordenada y efímera en el espacio digital. Los datos son una generalización del comportamiento humano que se produce después de la conducta y que a menudo se utiliza para predecir el comportamiento humano futuro. INTRODUCCIÓN Desde la década de 1960, los artistas contemporáneos han expresado sus puntos de vista sobre la situación social y su ideología con el concepto de arte conceptual y escultura social, el artista comenzó a desafiar el modo tradicional de producción artística. El arte su falta de objetivo, el no interés de la estética aisló su aislamiento de la pulsación social y cambió la relación entre el artista y su público. Se piensa en cómo involucrarse en el arte a través de la comunidad. El propósito de este trabajo es discutir el desarrollo de este proceso, el concepto de creación artística y las cuestiones relacionadas con la relación entre el arte y la vida pública para reflejar que la "implicación de la comunidad" en la creación artística no puede confundirse con el movimiento político y el trabajo social. Pero está estrechamente relacionada con el sistema histórico y conceptual del desarrollo del arte contemporáneo. Se espera que este artículo proporcione a los artistas una visión más profunda del valor estético y la preocupación social en la creación de la "implicación comunitaria".