[ca] El treball presentat es fa referéncia a un projecte de doctorat centrat en la identificació dels patrons de subsistència dels Neandertals en els nivells I i Ja de l'Abric Romaní (Barcelona, Espanya) i en el nivell 37 de Riparo Tagliente (Verona, Itàlia) . És àmpliament reconegut que l'aplicació dels remuntatges, realitzada en primer lloc en els anys 70 i 80 pot enredar una àmplia varietat de temes d'investigació. El material faunístic ofereix un bon potencial, permetent un estudi detallat de les estratègies de subsistència per mitjà de les distribucions espacials. Aquestes dades poden ajudar a reconstruir els aspectes socials, conductuals i econòmics de les societats paleolítiques. En una escala espacial, s'avaluen el grau de dispersió horitzontal i vertical i les pertorbacions naturals o antròpiques en el lloc. Amb aquest mètode s'han investigat les àrees d'activitat i la durada de l'ocupació de tots dos llocs. Els remuntatges es van dur a terme ne la següent manera: anàlisi per quadrats, per quadrats més propers i en vista general, considerant les majors acumulacions. Un cop finalitzat aquest procés, les dades han estat analitzats i processats amb programaris per interpretar els patrons espacials. En Abric Romaní les ocupacions humanes es localitzen entre plataformes de travertí, que estan aïllades entre si, permetent analitzar amb més precisió totes les acumulacions. Diferent és la situació de Riparo Tagliente. La identificació de més palimpsests ha reduït en conseqüència la quantitat de remuntatges. Aquest camp d'aplicació desenvolupat per primera vegada en aquest lloc, va permetre comprendre els patrons d'ocupació i subsistència dels Neandertals. Totes les dades resultants podrien utilitzar com a referència per investigar els patrons ocupacionals i de subsistència dels Neandertals a Itàlia i Europa.

[es] El trabajo presentado se refiere a un proyecto de doctorado centrado en la identificación de los patrones de subsistencia de los Neandertales en los niveles I y Ja del Abric Romaní (Barcelona,​España) y en el nivel 37 de Riparo Tagliente (Verona, Italia). Es ampliamente reconocido que la aplicación de los remontajes, realizada en primer lugar en los años 70 y 80 puede enredar una amplia variedad de temas de investigación. El material faunístico ofrece un buen potencial, permitiendo un estudio detallado de las estrategias de subsistencia por medio de las distribuciones espaciales. Estos datos pueden ayudar a reconstruir los aspectos sociales, conductuales y económicos de las sociedades paleolíticas. En una escala espacial, se evalúan el grado de dispersión horizontal y vertical y las perturbaciones naturales o antrópicas en el sitio. Con este método se han investigado las áreas de actividad y la duración de la ocupación de ambos sitios. Los remontajes se llevaron a cabo ne la siguiente manera: análisis por cuadrados, por cuadrados más cercanos y en vista general, considerando las mayores acumulaciónes. Una vez finalizado este proceso, los datos han sido analizados y procesados con softwares para interpretar los patrones espaciales. En Abric Romaní las ocupaciones humanas se localizan entre plataformas de travertino, que están aisladas entre sí, permitiendo analizar con mayor precisión todas las acumulaciones. Diferente es la situación de Riparo Tagliente. La identificación de más palimpsestos ha reducido consecuentemente la cantidad de remontajes. Este campo de aplicación desarollado por primera vez en este sitio, permitió comprender los patrones de ocupación y subsistencia de los Neandertales. Todos los datos resultantes podrían utilizarse como referencia para investigar los patrones ocupacionales y de subsistencia de los Neandertales en Italia y Europa.