[ca] Tant en la Sociologia del Treball com en la Salut Pública continuen existint importants controvèrsies quant als efectes de les pràctiques de participació directa en les condicions de treball. Un nombre d'investigacions limitat ha abordat aquesta relació des de la mirada de la prevenció de riscos psicosocials i només una petita part mitjançant estudis poblacionals amb instruments validats. La recerca sobre aquest tema a Espanya és encara més escassa. Responent a les crides a incorporar la "salut" a la investigació sobre "condicions de treball" i l' "organització del treball" a la recerca sobre "salut laboral" a fi de promoure la prevenció en origen, aquesta tesi empírica ha pretès avançar en el coneixement de la relació entre les pràctiques de participació directa i els riscos psicosocials, amb una perspectiva interdisciplinària. Objectius: Estudiar, caracteritzar i comprendre les relacions entre les pràctiques de gestió laboral relatives a la participació directa i els riscos psicosocials; establir el paper que juguen les seves característiques en termes de graus de discrecionalitat (consulta, delegació o ambdós) i àmbits de participació (operatius o tàctics); i analitzar i visualitzar possibles diferències entre segments de la població assalariada. Mètodes: Disseny de mètodes mixtos seqüencial emergent. La fase quantitativa es va desenvolupar a partir de les dades de dues enquestes representatives de la població assalariada a Espanya i va ser complementada per una fase qualitativa, a partir d'entrevistes a informants clau i grups focals amb treballadores i treballadors en llocs de treball d'execució de tres casos. Resultats: L'ús de la participació directa, en els dos estudis quantitatius, o bé es va associar de forma consistent amb unes condicions de treball més saludables, de manera més freqüent i intensa entre la població assalariada en llocs de treball d'execució i entre dones, de forma més preponderant en relació amb els factors psicosocials relatius al control i al suport social; o bé, va ser innocu, entre treballadors i treballadores en llocs de treball professionals i tècnics i en tots els segments estudiats en relació amb el ritme de treball. Quant als graus de discrecionalitat, la freqüència i la intensitat de les associacions indicant salubritat va ser major quan la consulta i la delegació es van utilitzar de forma combinada. Quan es van emprar per separat, la consulta va obtenir millors resultats en llocs de treball d'execució i la delegació en llocs professionals i tècnics. Els àmbits de participació només van marcar diferències en els estrats no manuals, sent millors els resultats si la participació era sobre temes tàctics. L'estudi qualitatiu va permetre comprendre com la implementació de pràctiques de participació directa consultiva grupal podia suposar unes condicions de treball més saludables en llocs de treball d'execució. Aplicada en les condicions adequades d'estructura, continguts, dinàmiques, i recursos, la participació directa consultiva grupal possibilitaria atenuar en l'àmbit operatiu la dràstica divisió entre disseny i execució, enriquir un treball simple i estandarditzat i crear dinàmiques de col·laboració en llocs de treball individualitzats, incrementant la influència i les possibilitats d'aplicar i adquirir habilitats i coneixements i desenvolupant el suport de companyes, companys i superiors, sense intensificar el treball, ni allargar la jornada. En els tres casos estudiats aquestes condicions van ser possibles en tant que una representació laboral forta i sindicalitzada va negociar el seu disseny i va supervisar la seva implementació. Conclusions: La participació directa tindria el potencial de reduir l'exposició a alguns riscos psicosocials entre treballadores i treballadors en llocs d'execució i, per tant, comportaria unes condicions laborals que generarien menys problemes de salut mental i cardiovascular, disminuint també les desigualtats d'exposició.

[en] In both the sociology of work and the public health, there continues to be considerable controversy about the effects of direct participation practices on working conditions. A limited amount of research has addressed this relationship from the perspective of psychosocial risk prevention, and only a very small amount through population-based studies with validated instruments. Research on this subject in Spain is even scarcer. By joining the calls to incorporate "OHS issues" into research on "employment and working conditions" and the "work organisation" into research on "occupational health" to promote primary prevention, this thesis has sought to advance knowledge of the relationship between direct participation practices and psychosocial risks, with an interdisciplinary perspective. Aims: To study, characterise and understand the relationships between labour management practices regarding direct participation and psychosocial risks; to establish the role played by their features in terms of degrees of discretion (consultation, delegation, or both) and participation domains (operational or tactical); and to analyse and visualise possible differences between salaried workers' segments. Methods: Emergent sequential mixed methods design. The quantitative phase was developed using data from two representative surveys of the salaried population in Spain. It was complemented by a qualitative phase, based on key informant interviews and focus groups with workers in manual jobs in three cases. Results: The use of direct participation, in the two quantitative studies, was either consistently associated with healthier working conditions, more frequently and more intensely among the salaried population in manual jobs and among women, mostly in relation to control and social support; or it was innocuous, among workers in professional and technical jobs and in all segments studied in relation to work pace. In terms of degrees of discretion, the frequency and intensity of associations indicating healthiness were higher when consultation and delegation were used in combination. When used separately, consultation performed better in manual jobs and delegation in non-manual ones. The participation domains only make a difference among professional and technical jobs, with better results when direct participation was on tactical issues. The qualitative study provided insight into how the implementation of group consultation practices could lead to healthier working conditions in manual jobs. Applied under the right conditions of structure, content, dynamics, and resources, direct participation practices of group consultation would make it possible to attenuate at the operational level the drastic division between design and execution, enrich simple and standardised work and create collaborative dynamics in individualised jobs, increasing influence, possibilities for development and social support, without intensifying work or extending the working day. In all three cases, these conditions were possible in that strong, unionised labour representation negotiated direct participation design and supervised its implementation. Conclusions: Direct participation would have the potential to reduce some psychosocial work exposures among workers in manual jobs and thus lead to working conditions that would generate fewer mental disorders and cardiovascular diseases and reducing inequalities.