BSC-LT/ACAData huggingface dataset:
[ca] S'analitzen tres traduccions a l'espanyol d'un dels drammi giocosi per musica de Goldoni: La buona figliuola, estrenada en 1756. En primer lloc s'estudia el context teatral i musical en el qual es van produir les seues representacions a Espanya, en especial a València. En segon lloc, es dona a conéixer una traducció, publicada a València en versió bilingüe en 1769, de la qual no es coneixien exemplars fins ara, i se n'examinen les principals característiques. En tercer lloc, es comparen tres traduccions: l'anterior, la de Juan Pedro Maruján i la d'Antonio Bazo, que posen en pràctica estratègies de traducció molt diferents, encara que amb resultats menys positius en les dues últimes.

[it] Vengono analizzate tre traduzioni in spagnolo di uno dei drammi giocosi per musica di Goldoni: La buona figliuola, che si presentò per la prima volta nel 1756. In primo luogo si studia il contesto teatrale e musicale nel quale si svolsero le rappresentazioni in Spagna, soprattutto a Valencia. In secondo luogo, si dà notizia di una traduzione, pubblicata a Valencia in una versione bilingue nel 1769, di cui finora non si conoscevano copie e se ne esaminano le principali caratteristiche. In terzo luogo, si comparano tre traduzioni: quella precedente, quella di Juan Pedro Maruján e quella di Antonio Bazo, che mettono in pratica strategie di traduzione molto diverse, seppure con risultati meno positivi per le ultime due.
[ca] L'aportació presenta un record traçat mitjançant un repertori de paraules ordenades alfabeticament, considerades representatives de les principals qualitats humanes i d'estudiós de Luca Serianni.

[it] Il contributo presenta un ricordo delineato attraverso un repertorio di parole ordinate alfabeticamente, ritenute rappresentative delle principali qualità umane e di studioso di Luca Serianni.
[ca] Aquesta investigació és un estudi sobre les marques diacròniques en els diccionaris bilingües dels segles XIX i XX. En primer lloc, identificarem quines són les etiquetes que els repertoris objecte d'estudi han utilitzat per registrar arcaismes; en segon lloc, comprovarem si hi ha diferències en el tipus emprat i, finalment, observarem si hi ha hagut una evolució en l'ús d'aquestes formes.

[it] Questa ricerca costituisce uno studio sulle marche diacroniche nei dizionari bilingui del XIX e XX secolo. In primo luogo, identificheremo quali sono le etichette utilizzate nel repertorio in esame per registrare gli arcaismi; in secondo luogo, controlleremo se vi sono differenze nel tipo impiegato e, infine, osserveremo se vi è stata un'evoluzione nell'uso di tali forme.
[ca] Els germans Taviani, profunds coneixedors de l'obra de Luigi Pirandello, amplifiquen, amb la seva mirada cinematogràfica i l'afegit perfectament entreteixit d'elements d'altres textos de l'autor, la poètica de Pirandello present a la novella Tu ridi, de la qual agafen el títol per a la seva pel·lícula amarada del pessimisme existencial i de la crítica a la hipocresia social característics de la seva cinematografia. La pel·lícula, que parteix de la novella però que fonamentalment la continua a partir del seu final mitjançant l'amplificació de certs elements presents en el text de Pirandello, s'articula al voltant de dos eixos vertebradors: l'escena de l'escalinata com a escenari principal i l'òpera com a element reforçador del sentit dels moments clau de l'obra.

[it] Profondi conoscitori dell'opera di Luigi Pirandello, i fratelli Taviani allargano con il loro sguardo cinematografico e con l'aggiunta di elementi di altri testi dell'autore perfettamente intrecciati nell'opera, la poetica pirandelliana presente nella novella Tu ridi, di cui prelevano il titolo per il loro film, un film impregnato del pessimismo esistenziale e della critica all'ipocrisia sociale propri della loro cinematografia. Il film, che parte dalla novella ma che fondamentalmente la continua partendo dal finale mediante l'amplificazione di certi elementi presenti nel testo di Pirandello, si articola intorno a due motivi vertebratori: la scena della scalinata come scenario principale e l'opera come elemento di rinforzo del senso dei momenti chiave dell'opera.
[ca] A l'activitat 3 del nostre projecte de la UE, UniTN pren la iniciativa en el desenvolupament i validació d'un sistema de bastides per al disseny educatiu. Aquest sistema se centra en aspectes específics, incloent la tecnologia, la inclusió i la regulació de l'aprenentatge. El nostre objectiu principal és ajudar al professorat a donar forma als seus escenaris d'aprenentatge mitjançant la creació d'una sèrie de models de bastides. Aquests models es desenvoluparan a través d'una revisió bibliogràfica sobre les millors pràctiques actuals per a entorns d'aprenentatge flexibles (Flexible Learning Environments-FLE), la retroalimentació entre els nostres socis i la posterior avaluació d'experts en les modalitats d'aprenentatge presencial, semipresencial i en línia. A més, per garantir la validesa dels nostres sistemes de bastides, implicarem a un Consell Assessor en el procés de validació.

[it] Nell'ambito dell'attività 3 del nostro progetto UE, UniTN assume un ruolo guida nello sviluppo e nella validazione di un sistema di scaffolding per la progettazione educativa. Questo sistema si concentra su aspetti specifici, tra cui la tecnologia, l'inclusività e la regolazione dell'apprendimento. Il nostro obiettivo principale è assistere gli insegnanti nel modellare i loro scenari di apprendimento in modalità di apprendimento faccia a faccia, misto e online creando una serie di modelli di scaffolding. Questi modelli saranno sviluppati attraverso una revisione della letteratura sulle migliori pratiche attuali per gli ambienti di apprendimento flessibili (FLE), un feedback tra i nostri partner e quindi valutati da esperti. Inoltre, per garantire la validità dei nostri sistemi di scaffolding, coinvolgeremo un comitato consultivo nel processo di validazione.
[ca] S'analitza la presència de les tres línies principals de la ideologia d'Antonio Fogazzaro (espiritualisme, evolucionisme i modernisme religiós) en la seva novela cabdal, Piccolo mondo antico (1895), tenint en compte el llarg procés d'elaboració del text i de l'estudi que en aquells mateixos anys l'autor va dedicar a aquestes línies de pensament i que va exposar en assaigs, conferències i en l'epistolari.

[it] Si analizza la presenza delle tre linee più rilevanti dell'ideologia di Antonio Fogazzaro (spiritualismo, evoluzionismo e modernismo) nel suo romanzo principale, Piccolo mondo antico (1895), tenendo conto del lungo processo di elaborazione del testo e dello studio che in quegli stessi anni l'autore dedicò a tali linee di pensiero e che espose in saggi, conferenze e nei carteggi.
[ca] Una revisió dels 5 diccionaris monolingües en la xarxa derivats de diccionaris de paper: el Nuovo De Mauro, el Sabatini-Coletti, el Garzanti, el Gabrielli i el Vocabolario Treccani en diversos volums. Es presenten les característiques que els uneixen o els distingeixen. A continuació, introduirem l'entorn d'aprenentatge virtual "Explore (with) the Digital Dictionaries" (que adopta el sistema d'avaluació automàtica Maple T.A i es pot consultar a l'enllaç http://esploradubblica.i-learn.unito.it/). Consisteix en breus guies per a l'ús dels diccionaris, activitats de comprensió de textos, exercicis lèxics i de "gramàtica de la paraula", que es duran a terme amb l'ajuda de diccionaris digitals.

[it] Una disamina dei 5 dizionari italiani monolingui in rete derivati da dizionari cartacei: il Nuovo De Mauro, il Sabatini-Coletti, il Garzanti, il Gabrielli e il Vocabolario Treccani in più volumi. Si presentano le caratteristiche che li accomunano o li distinguono. Si introduce poi l'ambiente virtuale di apprendimento "Esplora (con) i Dizionari Digitali" (che adotta il sistema di valutazione automatica Maple T.A. ed è consultabile al link http://esploradizionari.i-learn.unito.it/). Consiste di brevi guide all'uso dei dizionari stessi, di attività di comprensione di testi, di esercizi lessicali e di "grammatica della parola" da svolgere con l'aiuto di dizionari digitali.
[ca] Diversos episodis de la sèrie "Mondo piccolo - Don Camillo" de Giovannino Guareschi, publicats en revistes i en volums de 1945 a 1966, i convertits en set pel·lícules entre 1952 i 1983, tracten de l'escola i l'educació en general. Un dels contes més significatius, Lo scolaretto di quinta (1952, més tard en una pel·lícula de 1955), veu l'alcalde comunista Peppone ocupat en l'examen final de primària, que només aprovarà amb l'ajuda de don Camillo. Aquest estudi parteix de la pel·lícula per a arribar al text escrit, assenyalant les seues nombroses variants de contingut i rastrejant un possible antecedent en un conte publicat en 1939 per Giovanni Mosca, col·lega i amic de Guareschi. Altres comparacions amb els escrits de Guareschi, ja siguen ficticis o autobiogràfics, mostren finalment les arrels i motivacions personals de les històries centrades en l'escola.

[it] Vari episodi della serie "Mondo piccolo - Don Camillo" di Giovannino Guareschi, pubblicata su rivista e in volumi dal 1945 al 1966, e rifluita in sette pellicole cinematografiche tra il 1952 e il 1983, hanno come oggetto la scuola e l'istruzione in generale. Uno dei racconti più significativi, Lo scolaretto di quinta (1952, poi in un film del 1955), vede il sindaco comunista Peppone impegnato nell'esame di licenza elementare, da cui uscirà promosso solo grazie all'aiuto di don Camillo. Questo studio procede a ritroso dal film al testo scritto, segnalandone le numerose varianti di contenuto, e rintracciando un possibile antefatto in una storia pubblicata nel 1939 da Giovanni Mosca, collega e amico di Guareschi. Altri riscontri con scritti guareschiani, d'invenzione o autobiografici, mostrano infine le radici e motivazioni personali dei racconti incentrati sulla scuola.
[ca] En la cruïlla entre el món de parla alemanya i el món de parla italiana, els comerciants de Bolzano (Tirol del Sud, Itàlia) van tenir un paper crucial en la promoció del multilingüisme. Aquest treball pretén explorar la gestió lingüística en la vida quotidiana dels comerciants tal com es desprèn dels documents de la seva institució oficial, l'anomenat Magistrat Mercantil (1635-1851). Per a aquesta primera revisió lingüística es va seleccionar un subconjunt de documents des del 1736 fins al 1740/1 per tal d'il·lustrar com s'aplicava el multilingüisme en la gestió diària del Magistrat Mercantil, i com s'utilitzava l'alternança de codis en ocasions concretes i amb finalitats concretes. En particular, es mostrarà com les actes s'escrivien en les quatre llengües utilitzades al Magistrat (italià, alemany, llatí i francès) però com les gloses eren essencialment en una o altra llengua, sense barrejar codis.

[it] Al crocevia tra mondo tedescofono e mondo italofono, i mercanti di Bolzano (Alto Adige, Italia) hanno giocato un ruolo cruciale nella promozione del multilinguismo. Questo lavoro si propone di esplorare il language management nella vita quotidiana dei mercanti così come emerge dai documenti della loro istituzione ufficiale, il cosiddetto Magistrato Mercantile (1635-1851). Per questa prima rassegna linguistica, un sotto insieme di documenti è stato selezionato dal 1736 al 1740/1 al fine di illustrare come il multilinguismo fosse applicato nella gestione quotidiana del Magistrato Mercantile, e come l'alternanza di codice fosse utilizzata in specifiche occasioni e per scopi particolari. Verrà mostrato in particolare come gli atti fossero scritti in tutte e quattro le lingue usate nel Magistrato (italiano, tedesco, latino e francese) ma come le glosse fossero essenzialmente in una o nell'altra lingua, senza commistione di codice.
[ca] L'article té com a objectiu oferir una descripció codicològica detallada del manuscrit de la Comèdia Yates Thompson 36 conservat a la Biblioteca Britànica de Londres. Es presta especial atenció a la història del còdex, tot resseguint els passos que el van portar de la biblioteca aragonesa de Nàpols fins a la seva ubicació actual. Ens centrem, en particular, en la figura de l'últim propietari, Henry Yates Thompson, un apassionat col·leccionista i acurat estudiós dels manuscrits de la seva col·lecció.

[it] Il contributo si propone di offrire una dettagliata descrizione codicologica del manoscritto della Commedia Yates Thompson 36 conservato nella British Library di Londra. Viene prestata particolare attenzione alla storia del codice, ripercorrendo i passaggi che dalla biblioteca aragonese di Napoli lo hanno condotto alla sua attuale collocazione. Ci si sofferma, in particolare, sulla figura dell'ultimo possessore, Henry Yates Thompson, collezionista appassionato e studioso attento dei manoscritti della sua raccolta.
[ca] Aquest article es divideix en tres blocs temàtics. El primer té per objectiu la descripció de les dificultats que caracteritzen la individuació de l'herència lingüística catalana en el sicilià i la dels estudis que proposen una metodologia per individuar-la. El segon descriu els procediments per individuar els manlleus catalans en el sicilià i evidencia com aquestes metodologies s'han anat estructurant en funció de les dificultats a què s'han hagut d'enfrontar. Al tercer bloc, s'extreuen algunes conclusions respecte als resultats de l'estudi de l'herència lingüística catalana en el dialecte sicilià mitjançant una breu exploració dels termes sicilians d'origen català.

[it] Il presente articolo si divide in tre blocchi tematici. Il primo ha come obiettivo la descrizione delle difficoltà che contraddistinguono la rilevazione dell'eredità linguistica catalana nel siciliano e degli studi che propongono una metodologia per individuarla. Il secondo descrive le procedure di individuazione dei prestiti catalani nel siciliano ed evidenzia come tali metodologie si siano strutturate in funzione delle difficoltà rilevate. Nel terzo punto si traggono alcune conclusioni rispetto agli esiti dello studio dell'eredità linguistica catalana nel dialetto siciliano attraverso una breve esplorazione di termini siciliani di origine catalana.
[ca] El manuscrit Add. 21245 de la British Library conté l'únic testimoni de la Ilíada d'Homer en castellà, segons la versió parcial procedent dels textos llatins de Pier Candido Decembrio i Leonardo Bruni. L'autoria (atribuïda a Pedro González de Mendoza, fill del Marqués de Santillana) i la datació d'aquesta traducció són controvertides. Es discuteixen les dubtoses certeses manejades fins avui dia. Les hipòtesis més verosímils es posen en relació amb la resta dels textos que formen el ms. Add. 21245. Se n'estudia l'enllaç amb altres manuscrits (llatins) i la tradició textual. L'objectiu d'aquest article és oferir un context que il·lustri la importància i la posició de la traducció parcial del Grammaticon de Decembrio, que s'edita en edició interlineal amb un dels testimonis del text llatí. També es subratlla la importància del vocabulari procedent del Grammaticon per la història de la lexicografia espanyola.

[it] Il manoscritto Add. 21245 della British Library contiene l'unico testimone dell'Ilíade di Omero in castigliano, secondo la versione parziale basata sui testi latini di Pier Candido Decembrio e Leonardo Bruni. La paternità (attribuita a Pedro González de Mendoza, figlio del Marqués de Santillana) e la datazione di questa traduzione sono controverse. Sono qui messe in discussione le dubbie certezze di cui si è fatto uso finora. Le ipotesi più verosimili vengono messe in rapporto con il resto dei testi che compongono il ms. Add. 21245. Se ne esamina il legame con altri manoscritti (latini) e la tradizione testuale. Scopo del saggio è offrire un contesto che illustri l'importanza e la posizione della traduzione parziale del Grammaticon di Decembrio, che si pubblica in edizione interlineare accanto a uno dei testimoni del testo latino. Si sottolinea inoltre l'importanza del vocabolario proveniente del Grammaticon per la storia della lessicografia spagnola.
[ca] La revista Dante e l'Arte té com a objetius posar en relleu i estudiar la centralitat de Dante en la creació artística del seu temps i dels segles posteriors fins avui dia. L'estructura ordinària de la revista consta de dues parts: en la primera, el focus està centrat exclusivament en totes les modalitats artístiques (iconografia, teatre, música, etc.) dins de l'obra de Dante; en la segona, en la recepció de l'obra dantesca en les diferents modalitats artístiques (teatre, arts visuals i escèniques, música, literatura etc.), a partir del segle XIV fins avui dia.

[it] La rivista Dante e l'Arte ha come obiettivo mettere in luce e studiare la centralità di Dante nella creazione artistica a lui contemporanea e dei secoli successivi, fino ad oggi. La struttura ordinaria della rivista è in due parti: nella prima ci si occupa esclusivamente di Arte in tutte le sue declinazioni (iconogrfia, teatro, musica, ecc.) all'interno dell'opera dantesca; nella seconda della sua ricezione nell'Arte (teatro, arti visive, musica, letteratura, ecc.) dal '300 in poi. Inoltre si aggiungono una sezione di note relative a pubblicazioni o iniziative legate ai campi tematici d'interesse e un'altra dedicata alle recensioni delle pubblicazioni recenti.
[ca] Aquest article és una reflexió sobre l'estranyesa del Sermó en estrofes de vint alexadrins que Ramon Muntaner inserta en el capítol 272 de la seva Crònica. Es tracta d'un text totalment atípic des del punt de vista de la història dels gèneres literaris medievals: si el títol Sermó, "prèdica", proposa un lligam amb l'oratoria sagrada, la tria mètrica del vers alexandrí remet als cantars de gesta francesos; el contingut, però, desmenteix tant l'una com l'altra referència: no és res més que una col·lecció de suggeriments pràctics de didàctica militar. El Sermó, tot i que dotat d'estructura mètrica, no té cap relació material amb la tradició textual de la literatura en versos i respon a actituds intel·lectuals que tenen correspondència amb les de l'obra d'escriptors laics coetanis de Muntaner com ara Ramon Llull, Arnau de Vilanova i Dante Alighieri.

[it] Il presente contributo è una riflessione sulla stranezza del Sermó in lasse di venti alessandrini che Ramon Muntaner inserisce nel capitolo 272 della sua Crònica. Si tratta di un testo del tutto atipico dal punto di vista della storia dei generi letterari medievali: se il titolo Sermó, 'predica', propone un legame con l'omiletica, la scelta metrica del verso alessandrino rimanda ai cantari di gesta francesi; il contenuto però, smentisce sia l'uno che l'altro riferimento: non è altro che una collana di suggerimenti pratici di didattica militare. Il Sermó, anche se dotato di struttura metrica, non ha nessun rapporto materiale con la tradizione testuale della letteratura in versi e risponde ad atteggiamenti intellettuali che trovano riscontro nell'opera di scrittori laici coetanei di Muntaner come Ramon Llull, Arnau de Vilanova e Dante Alighieri.
[ca] En la tradició de les Comèdies miniades, les il·lustracions es refereixen gairebé sempre a la narració del viatge de Dante als tres regnes del més enllà. Entre les excepcions més interessants, però, hi ha casos en què els autors dels programes iconogràfics intenten anar més enllà i posar en imatge algunes de les nombroses figures retòriques del text de Dante. El Yates Thompson 36, gràcies al seu ric aparell figuratiu, és un dels exemplars que ho fa amb força freqüència, donant substància física a paraules individuals o conceptes més complexos que inspiren composicions que sense utilitzar els versos o els comentaris antics com a "llibret" no sembla tenir cap connexió amb la Comèdia.

[it] Nella tradizione miniata della Commedia, le illustrazioni riguardano quasi costantemente la narrazione del viaggio di Dante nei tre regni dell'Aldilà. Tra le deroghe più interessanti, però, esistono casi in cui gli autori dei programmi iconografici provano ad andare oltre e a mettere in immagine alcune delle numerose figure retoriche del testo dantesco. Lo Yates Thompson 36, grazie al suo ricchissimo apparato figurativo, è uno degli esemplari che lo fa in maniera piuttosto frequente, dando sostanza fisica a singole parole o a concetti più complessi che ispirano composizioni che senza utilizzare i versi o gli antichi commenti come "libretto" non sembrerebbero avere nessuna connessione con la Commedia.
[ca] L'article proposa una anàlisi del Diàleg dei colori de Ludovico Dolce, destacant no només les connexions amb l'emblemàtic i amb l'art de la comunicació icònica, sinó també amb els fils conductors d'un debat cultural, preludi de la poètica del Barroc.

[it] L'articolo propone un'analisi del Dialogo dei colori di Ludovico Dolce, evidenziando non solo gli agganci con l'emblematica e con l'arte della comunicazione iconica, ma anche i fili di un dibattito culturale che prelude alla poetica del Barocco.
[ca] Partint d'una anàlisi de l'espai i la funció de l'escola en les novel·les de formació europees i italianes, la contribució investiga la funció de l'escola en Conservatorio di Santa Teresa de Romano Bilenchi, la primera novel·la italiana de maduresa en la qual la institució escolar ocupa un lloc central i exerceix un paper decisiu en el procés de maduració del protagonista. A l'escola, que és l'espai de relació i trobada amb els altres, Sergio viu un procés de maduració marcat pel problema de la incomunicació. Els esdeveniments que ocorren a l'escola, per primera vegada un espai dialèctic decisiu en el procés de descobriment, determinen la trajectòria de la Bildung de Sergio, tota dirigida en sentit negatiu, que acaba amb el dolorós reconeixement de l'escissió de la consciència i la disharmonia entre el jo i el món.

[it] Muovendo da una ricognizione sullo spazio e la funzione della scuola nel romanzo di formazione europeo e italiano, il contributo indaga la funzione della scuola in Conservatorio di Santa Teresa di Romano Bilenchi, il primo romanzo di formazione italiano in cui l'istituzione scolastica occupa un ruolo centrale e assolve ad una una funzione determinante nel processo di maturazione del protagonista. Nella scuola, che è lo spazio delle relazioni e dell'incontro con gli altri, Sergio conosce un processo di maturazione segnato dal problema della non-comunicazione. I fatti che accadono nella scuola, per la prima volta spazio dialettico decisivo nel processo di individuazione, determinano la traiettoria della Bildung di Sergio, tutta condotta in negativo, che si conclude con la dolorosa agnizione della scissione della coscienza e della disarmonia tra il sé e il mondo.