[ca] Al darrer any 2016 esdeveniments com el Brexit, el referèndum sobre la pau a Colòmbia i l'elecció de Donald Trump com a president dels Estats Units han donat lloc a l'aparició explosiva de la paraula 'postveritat', convertint-se en la paraula de l'any 2016 escollida pel Diccionari Oxford. El terme està oficialment definit com a assignació de circumstàncies en els que l'apel·lació emotiva es més eficient que l'argumentació amb fets. Com encara no hi ha consens sobre el significat de la paraula en la seva aplicació practica i cal un aprofundiment acadèmic, l'objectiu general d'aquest treball es desmuntar aquest concepte en les seves diverses facetes per a oferir una millor aproximació al mateix i de trobar una resposta a la pregunta de si es el mateix que la mentida de sempre. Per a aconseguir aquest fi, els objectius específics son analitzar els contexts en els que ha sorgit el fenomen, extreure les característiques de la postveritat y proposar un model per analitzar-ho. Metodològicament, es tracta d'un treball teòric que es basa en la relació d'elements i teories, i en la continua reflexió. Aquesta anàlisi teòrica dóna com a resultat que la postveritat té alguns trets característics, determinats per les condicions actuals en l'àmbit social, polític i mediàtic, que la defineixen com un procés i que la distingeixen de la mentida. L'anàlisi revela que en els processos de postveritat intervenen els polítics, els medis y els ciutadans com a actors actius, sent la mediatització un dels aspectes importants que marquen la diferència amb la mentida. Relacionat amb això, el caràcter públic es un altre particularitat. Un altre resultat de la investigació es que els fenòmens de postveritat no son una novetat, però sí son més presents i més extrems. La postmodernitat, les tecnologies avançades i l'entorn digital han intensificat cada una de les fases del desenvolupament d'un cas de postveritat convertint-ho en un problema més visible i més rellevant

[en] In the past year 2016, we have been witnesses of some alarming events in the area of communication, politics and journalism. During the campaigns for Brexit and the presidential elections in the United States we could observe that false promises and declarations have been made with great frequency. Those incidents lead to the explosive appearance of the term 'post-truth' which was named word of the year 2016 by the Oxford Dictionary. The term is officially defined as assignment of circumstances in which the emotional appeal is more effective than an argumentation based on facts. As there is still no consensus about the significance of the word practically applied and a lack of academic in-depth study, the general goal of this thesis is to disassemble the concept into its diverse aspects to offer a better approximation to it and to find an answer to the question whether post-truth is the same as the usual old lie. To reach this aim, the specific goals are to analyse the contexts in which the phenomenon has arisen, to extract the characteristics of post-truth and to propose a model for analysing it. In terms of methodology, it is a theoretic thesis that is based on the relation of elements and theories as well as continuous reflection. The theoretical analysis reveals that post-truth has some characteristic traits, determined by the current conditions in the social, political and media area, which define it as a process and distinguish post-truth from a lie. The analysis shows that politicians, the media and the citizens participate in post-truth processes as active actors, the mediatization being one of the important aspects that mark the difference to the lie. Related to this, the public nature is another distinctive feature. Another result of this investigation is that the post-truth phenomena are not new but more present and more extreme. Postmodernity, advanced technologies and the digital sphere have intensified each phase of the development of a post-truth case converting it into a more visible and more relevant problem.