[ca] Espanya produeix el 45% de l'oli d'oliva mundial, generant més de 3.000.000 de tones anuals de pinyolada, el seu principal subproducte. Les propietats de la pinyolada, com la seva acidesa, les altes concentracions de polifenols i la matèria lignocel·lulòsica, dificulten la seva valorització eficient, cosa que ha portat a buscar alternatives en el sector agrari. En aquest estudi, dut a terme pel Grup d'Enginyeria i Microbiologia del Medi Ambient (GEMMA), es va avaluar la revalorització de la pinyolada fresca i pretractada en digestió anaeròbica tant en monodigestió com en codigestió amb purins de porc en una proporció de 2:1. El pretractament es va fer amb líquid iònic [Et3NH][HSO4] al 60% a 120 °C durant 4 hores, per eliminar la lignina i augmentar la matèria orgànica. La investigació es va desenvolupar durant un total de 84 dies, amb un TRH de 21 dies, la qual cosa va permetre avaluar la producció de biogàs, la concentració de metà, l'estabilitat dels reactors i la caracterització dels substrats. La pinyolada pretractada va augmentar la concentració de fenols del substrat de 6,52 ± 1,00 g/L a 9,22 ± 0,24 g/L, però no va afectar durant la digestió. A més, es van mostrar valors de 1,10 g SV/g DQOs, sent el doble dels obtinguts amb la pinyolada sense tractar, amb 0,54 g SV/g DQOs, indicant una millor biodisponibilitat. La mono-digestió de pinyolada, tant fresca com pretractada, no és viable a causa de l'acidesa generada. Per altra banda, la co-digestió amb purins es mostra efectiva i estable. El reactor alimentat amb pinyolada pretractada i purins va aconseguir la major producció de biogàs, amb una mitjana de 170,65 ± 27,82 mL CH4/g SV i una concentració de metà del 72,39%. Aquest valor és un 22,84% superior en comparació amb la co-digestió de pinyolada sense tractar amb purins. L'estudi indica que el pretractament amb líquid iònic, en combinació amb la co-digestió amb purins, permet una major degradació de la matèria orgànica, millorant la producció de biogàs. A més, s'obre una nova línia d'investigació sobre la revalorització dels subproductes generats, com les nanopartícules de lignina recuperades, que poden tenir aplicacions com a bioestimulants, així com el potencial ús del digestat com a biofertilitzant en el sector agrari.

[es] España produce el 45% del aceite de oliva mundial, generando más de 3.000.000 de toneladas de alperujo anuales, su principal subproducto. Las propiedades del alperujo, como su acidez, las altas concentraciones de polifenoles y materia lignocelulósica, dificultan su valorización eficiente, lo que ha llevado a buscar alternativas en el sector agrario. En este estudio, llevado a cabo por el Grup d'Enginyeria i Microbiologia del Medi Ambient (GEMMA), se evaluó la revalorización del alperujo fresco y pretratado en digestión anaerobia tanto en mono-digestión como en co-digestión con purines de cerdo en una proporción de 2:1. El pretratamiento fue con líquido iónico [Et3NH][HSO4] al 60% a 120 °C durante 4 horas, para eliminar la lignina y aumentar la materia orgánica. La investigación se desarrolló durante un total de 84 días, con un TRH de 21 días, lo que permitió evaluar la producción de biogás, la concentración de metano, la estabilidad de los reactores y la caracterización de los sustratos. El alperujo pretratado aumentó la concentración de fenoles del sustrato de 6,52 ± 1,00 g/L a 9,22 ± 0,24 g/L , pero no afectó durante la digestión. Además, se mostró valores de 1,10 g SV/g DQOs, siendo el doble de los obtenidos con el alperujo sin tratar con 0,54 g SV/g DQOs, indicando una mejor biodisponibilidad. La mono-digestión de alperujo, tanto fresco como pretratado, no es viable debido a la acidez generada. Por otro lado, la co-digestión con purines ser efectiva y estable. El reactor alimentado con alperujo pretratado y purines alcanzó la mayor producción de biogás, con un promedio de 170,65 ± 27,82 mL CH4/g SV y una concentración de metano del 72,39%. Este valor es un 22,84% mayor en comparación con la co-digestión de alperujo sin tratar con purines. El estudio indica que el pretratamiento con líquido iónico en combinación con la co-digestión de purines, permite una mayor degradación de la materia orgánica, mejorando la producción de biogás. Además, se abre una nueva línea de investigación sobre la revalorización de los subproductos generados, como las LNPs recuperadas, que pueden tener aplicaciones como bioestimulantes, así como el potencial uso del digestato como biofertilizante en el sector agrario.