[ca] Antecedents: L'activitat física dels pacients amb malaltia pulmonar obstructiva crònica (MPOC) empitjora durant les exacerbacions de la malaltia i especialment després dels ingressos hospitalaris per MPOC. L'activitat física deficient és un factor de risc de morbimortalitat en aquesta població, per la qual cosa les intervencions per millorar-la després d'un ingrés hospitalari per MPOC podrien tenir un impacte positiu en la progressió de la malaltia. Les intervencions basades en podòmetres són útils per augmentar l'activitat física en pacients amb MPOC estable. No obstant això, hi ha poca informació sobre la seva aplicació després d'una greu exacerbació. A més, l'activitat física és un comportament complex del que es coneixen poc els seus determinants, cosa que probablement soscava l'eficàcia de les intervencions. Per tant, els objectius d'aquesta tesis són (1) avaluar l'eficàcia d'un programa d'activitat física després de l'hospitalització per exacerbació de la MPOC per millorar l'activitat física i reduir el sedentarisme, així com (2) millorar altres paràmetres clínics; (3) explorar l'associació entre barreres i facilitadors amb els passos caminats al dia, i (4) avaluar els factors associats amb la inactivitat i el sedentarisme després d'un ingrés hospitalari per MPOC. Mètodes: Es va realitzar un assaig clínic aleatoritzat, controlat amb dos grups paral·lels, avaladors encegats, de 12 setmanes de durada en pacients amb MPOC hospitalitzats per una exacerbació. Després de l'alta hospitalària, l'activitat física es va avaluar objectivament amb un acceleròmetre, les barreres i els facil·litadors de l'activitat física amb un qüestionari dissenyat per a aquest efecte, així com altres variables secundàries. Els pacients van ser assignats a un programa de promoció de l'activitat física (grup d'intervenció, GI) o a l'atenció habitual (grup control, GC). A partir d'una entrevista motivacional i de les avaluacions basals, es va dissenyar un programa ajustat a cada pacient, progressiu i dirigit per objectius, mitjançant l'ús de podòmetres. Resultats: Després de 12 setmanes d'intervenció, (1) els pacients del GI van augmentar clínica i significativament els passos diaris en comparació amb el GC, així com pel que fa al seu valor basal; no obstant això, no es van observar canvis en el sedentarisme o (2) altres paràmetres clínics. (3) La "manca d'aire" i el "baix estat d'ànim" van ser les barreres associades estadísticament amb un menor nombre de passos diaris; mentre que considerar l'"activitat física com a saludable" va ser l'únic facilitador associat estadísticament amb un nombre més gran de passos caminats al dia. A més, (4) una pitjor activitat física prèvia a l'ingrés i una capacitat d'exercici limitada a l'alta hospitalària es van associar significativament amb la inactivitat; mentre que el sexe masculí i tenir antecedents d'una altra exacerbació es van associar estadísticament amb el sedentarisme després l'ingrés hospitalari per MPOC. Conclusions: aquesta tesi (1) dóna suport a la implementació d'intervencions d'activitat física en pacients amb MPOC després d'una hospitalització per exacerbació greu per incrementar els passos caminats diàriament, encara que es necessiten més estudis que avaluïn el canvi del comportament sedentari després d'aquests esdeveniments i (2) millorar-ne d'altres paràmetres clínics. Aquesta tesi també mostra que (3) algunes barreres i facilitadors d'activitat física reportats pels pacients amb MPOC es relacionen amb els seus passos diaris i (4) que els determinants de la inactivitat física i el sedentarisme després d'aquests esdeveniments són diferents. Aquesta informació pot ser d'ajuda per a la implementació d'intervencions per millorar l'activitat física de pacients amb MPOC després dels ingressos hospitalaris per exacerbació de la malaltia.

[en] Background: Physical activity worsens during exacerbations of chronic obstructive pulmonary disease (COPD) and notably after COPD hospitalisations. Poor physical activityis a risk factor for morbimortality in this population, so, interventions to improve it after those events could have a positive impact in the progression of the disease. Pedometer-based interventions are useful to increase physical activity in patients with stable COPD. However, there is little information concerning the implementation of such programs following a severe exacerbation. In addition, physical activity is a complex behaviour of which there is poor understanding of its determinants, and this fact probably undermines the efficacy of physical activity interventions. Therefore, the aims of this thesis are: (1) to assess the efficacy of a physical activity promotion program after hospitalisation for a COPD exacerbation to improve physical activity and decrease sedentary behaviour; (2) to evaluate the efficacy of the intervention to improve the health status and other clinical variables; (3) to explore the association between barriers and enablers of physical activity and daily steps, and (4) to assess the factors associated with inactivity and sedentarism after hospitalisation. Methods: We performed a prospective, 12-week, parallel group, assessor-blinded, randomised control trial in COPD patients hospitalised for an exacerbation. After discharge, objective physical activity with accelerometer, an ad-hoc 6-point Likert-scale questionnaire about barriers and enablers of physical activity and other secondary variables were assessed. Patients were allocated to a physical activity promotion program (intervention group, IG) or usual care (control group, CG). Based on a motivational interview and baseline assessments, a patient-tailored, pedometer-based, progressive and target-driven program was designed. Results: After 12 weeks of intervention, (1) patients in the IG clinically and significantly increased their daily steps compared to the CG and to baseline, however no changes in sedentary behaviour or (2) clinical outcomes were found. (3) 'Breathlessness' and 'low mood' were the barriers statistically associated with fewer daily steps; whereas considering "physical activity as healthy" was the only enabler statically associated with more daily steps. And (4) previous poor physical activity and poor exercise capacity at discharge were significantly associated with inactivity, whereas sex male and history of previous exacerbation were statistically associated with sedentarism after the hospitalisation. Conclusions: the present thesis (1) supports the implementation of physical activity interventions in patients with COPD after a hospitalisation for severe exacerbation to increase their daily steps, although more research is needed to change their sedentary behaviour and (2) to improve other clinical outcomes. This thesis also shows that (3) some barriers and enablers of physical activity reported by patients with COPD relate to daily steps and (4) inactivity and sedentarism after COPD hospitalisation have different determinants. Altogether, this information could be useful to implement future physical activity interventions after COPD exacerbations.