[ca] La tesi "La música vocal de Josep Soler. Escrits teòrics i obra musical" és una investigació sobre l'obra vocal de l'autor exceptuant-ne la dramàtica: òpera i oratori, complementada amb una anàlisi sobre el pensament i tècniques musicals, així com sobre el substrat ideològic que fonamenta la seva activitat creadora i la funció de l'artista expressada en innumerables articles i assaigs. La tesi està dividida en una introducció, i tres capítols, més quatre apartats dedicats a les conclusions, la bibliografia, el catàleg dels escrits i la discografia. La introducció es presenten les motivacions que han inspirat la investigació: l'estudi de l'obra de Soler com a continuador del seu mestre Cristòfor Taltabull i la importància de la seva pròpia obra vocal en el context actual. També en aquesta introducció s'assenyalen els objectius: 1. Estudi i anàlisi del pensament filosòfic que sustenta la composició musical de Josep Soler. 2. Estudi i anàlisi dels tres sistemes compositius de compositor: atonalisme, dodecatonisme, i ús de l'acord del Tristany. 3. Elaboració del catàleg de totes les obres vocals de l'autor. El primer capítol està dedicat a l'estat de la qüestió i es desenvolupa amb una anàlisi de totes les publicacions i escrits dedicat a l'obra del compositor separats en tres apartats principal 1. Articles divulgatius publicats a revistes de divulgació cultural o periodístics; 2. Entrevistes. 3. Articles de caire científic o sorgits en l'àmbit universitari. Aquest primer capítol té com a conclusions les següents: 1. Josep Soler ha estat present d'una manera continuada en les publicacions culturals, i ha gaudit d'uns crítics que han posat de relleu la consistència de la seva música. 2. Que al llarg d'aquests anys la seva música no ha tingut canvis estilístics importants i aquesta continuïtat s'ha manifestat en els escrits dels crítics i musicòlegs que han analitzat la seva obra. 3. Que la idea d'un music religiós ha anat evolucionant cap un concepte de músic en la recerca de la Transcendència. 4. Si la seva música no ha sofert canvis dràstics, el seu pensament tampoc i això també es pot comprovar al llarg de les seves entrevistes. El segon capítol està dedicat a l'anàlisi dels sistemes compositius emprats pel compositor: atonalisme, dodecafonisme i ús de l'acord del Tristany. També hi ha un esment especial a l'ús de la teoria del Pitch-Class com a mètode d'anàlisi. El capítol arriba a les següents conclusions: 1. El material base des del qual sorgeix les obres de Soler és d'una gran simplicitat: l'interval de tritó en la música atonal, una sola sèrie però amb un tramat molt compacte i l'acord del Tristany presentat de forma clara o amb petites modificacions notes estranyes, carència d'alguna nota, o altres. 2. Composició directa sense esbossos, ni idees preconcebudes, esquemes, ni plantejaments d'estructura formal i harmònica. 3. Elecció de textos de gran qualitat literària i principalment d'autors no catalans ni espanyols, en els darrers temps redescoberta dels textos de Verdaguer i Llull. 4. Tractament curós de la veuen. Preferència en els inicis per les veus agudes i lleugeres. Absència quasi total del registre de baix en la música de lied. El tercer capítol i nucli central de la tesi és el catàleg de l'obra vocal, no dramàtica, de Josep Soler, El catàleg és divideix en dos apartats principals: obres amb participació de cor, i obres sense participació de cor. El catàleg té una clara vocació per afavorir la interpretació i consta dels següents ítems: 1. Identificació de l'obra per un número de catàleg. 2. Títol de l'obra. 3. Forma musical, principalment lied, cor, cantata. 4. Instrumentació. Indicant tots els instruments de forma clara, i sense abreviatures numèriques. 5. Durada. Normalment proporcionada pel compositor. En el cas d'haver estat enregistrada he utilitzat la que consta en el enregistrament. 6. Idioma i text. El text no solament les referències de l'autor sinó el text complet ja que alguns són de difícil accés i era molt arbitrari seleccionar dels fragments. 7. Data de composició. 8. Manuscrit on està localitzat. 9. Impressió si n'hi ha. Tant privada feta per un copista, com si és comercial. 10. Estrena i circumstancies: data, lloc i intèrprets. 11. Enregistrament si n'hi ha comercial, privat o d'alguna televisió o ràdio pública o privada. 12. Tècnica compositiva. 13. Comentari. Si hi ha alguna característica o vicissitud de la composició que cal destacar. 14. Per últim bibliografia de l'obra, del text o alguna altra qüestió. Aquesta bibliografia per la seva especificitat moltes vegades no està recollida a la bibliografia general. En un dels apartats complementaris hi ha la traducció al català dels textos de les obres. Per últim la tesi es complementa amb una bibliografia, una discografia i un catàleg dels escrits del compositor. Les conclusions finals de la tesi: 1. L'actitud del compositor respecte l'art i la creació es vinculen al significat transcendent d'aquest. Des dels seus inicis és reconegut com un compositor religiós. Els seus manuscrits dels primers anys porten en acabar el lema Laus Deo. Però la presa de consciència, després del seu pas pels jesuïtes, el porten a abandonar el catolicisme i cristianisme com institucions sense perdre els sentit transcendent de l'existència i de l'obra artística. La seva obra és un fidel reflexa d'aquest pensament. Els autors triats per bastir la seva obra vocal en donen testimoni. L'espiritualitat de Rilke, de Rumi, de Verdaguer de Llull. Les tres passions, la infinitat de motets, els Responsoris són la mostra d'aquesta espiritualitat. 2. Originalitat i a la vegada tradició en el seu llenguatge. Soler com a culminació de la música del XIX i principis del XX. La seva estimació per la tradició, pel contrapunt, pels grans mestres de l'època medieval, i la seva voluntat d'expressar sentiments amb la música es conjuguen en un llenguatge que es situa a la cruïlla de la destrucció de la tonalitat i del mon que comportava. 3. Es per la raó anterior què la seva obra és un compendi de pensament i música de l'Europa de principis de segle, sense que això suposi ni conservadorisme progressisme, la seva música està en paral·lel al que va significar Bach al segle XVIII, sense valoracions qualitatives sinó de significat de fi d'una època, compendi, i obertura al futur. 4. La invenció del sistema de l'acord del Tristany suposa una innovació i a la vegada un situar-se en una expectativa d'un futur que desconeix. 5. La magnitud de la obra vocal no dramàtica composta per Soler reafirmen la seva condició de compositor per la veu. La catalogació de la seva obra és una necessitat ineludible a la que intenta respondre aquesta tesi tot esdevenint el seu principal objectiu: la realització d'un catàleg temàtic de l'obra vocal no dramàtica.

[en] The thesis "The vocal music of Josep Soler. Theoretical writings and musical work", is a research on all Soler's vocal work, except for the dramatic one: opera and oratory, complemented by an analysis of musical thought and techniques, as well as the ideological substrate on which he bases his creative activity and the role of the artist expressed in countless articles and essays. The thesis is divided into an introduction, three chapters, and four sections devoted to the conclusions, the bibliography, the catalogue of the writings and the discography. The introduction addresses the motivations that inspire the research: the study of Soler's work as a follower of his teacher Cristòfor Taltabull, and the importance of his own vocal work in the current context. It also states the main goals of the research: 1. Study and analysis of the philosophical thought that supports the musical composition of Josep Soler. 2. Study and analysis of the three Soler's compositional systems: atonality, twelve-tone music, and the use of Tristan chord. 3. Preparation of the catalogue of all the author's vocal works. The first chapter is devoted to the State of the Question and tackles the analysis of all the publications and writings devoted to the work of the composer divided into three main sections: 1. Informative articles published in journals of cultural or general journalism. 2. Interviews. 3. Articles of a scientific nature or arising within the university background. This first chapter comes to the following conclusions: 1. Josep Soler has been regularly publishing in cultural periodicals and has enjoyed good reviews and criticisms highlighting the consistency of his music. 2. Throughout these years his music has not had important stylistic changes and the critics and musicologists who have analysed his work have pointed out this continuity. 3. That the idea of religious music has evolved into a concept of a musician in search of transcendence. 4. While his music has not undergone drastic changes, the same continuity applies to his thoughts, which can be seen in his interviews over the time. The second chapter is devoted to the analysis of the compositional systems used by the composer: atonality, twelve-tone music and use of Tristan chord. There is also a special mention to the use of Pitch-Class theory as a method of analysis. The chapter comes to the following conclusions: 1. The works from Soler come from a very simple basic structure: the interval of tritone in atonal music; a single series but with a very compact plot, and Tristan chord presented clearly or with minor modifications as strange notes, lack of some notes, or other variations. 2. Direct composition without sketches or ideas, schemes or plans of a formal and harmonic structure. 3. Use of texts of great literary quality and mainly of non-Catalan or Spanish authors, although in recent times, he rediscovered some texts by Verdaguer and Llull. 4. Careful voice treatment. Initial preference for high and light voices. Almost complete absence of the low voices in lieder. The third chapter and core part of the thesis is Josep Soler's catalogue of vocal, non- dramatic works. The catalogue is divided into two main sections: works with the participation of a choir, and works without choir. The catalogue has a clear vocation to foster the interpretation and consists of the following items: 1. Identification of the work by a catalogue number. 2. Title of the work. 3. Musical form: mainly lied, choir or cantata. 4. Instrumentation: clearly indicating all required instruments without numerical abbreviations. 5. Duration: normally provided by the composer. Whenever a work has been registered, I give the length stated in the recording. 6. Language and text. The text includes not just the author's references, but also the full text since some of them are difficult to access and it is very arbitrary to select which one to choose. 7. Composition date. 8. Manuscript where it is located. 9. Printed score when available: both private made by a copyist or a commercial one. 10. First performance and its circumstances: date, place and interpreters. 11. Recording when available, be it commercial, private or made by a public or private television or radio station. 12. Compositional technique. 13. Comments when there is any characteristic or vicissitude of the composition that must be highlighted. 14. Finally, bibliography of the work, the text or some other issue. Due to its specificity, sometimes it is not included in the general bibliography. Also in a supplementary section there are Catalan translations of the works texts. Finally, a bibliography, a discography and a catalogue of the composer's writings complement the thesis. The final conclusions of the thesis are: 1. The attitude of the composer regarding art and creation comes from the transcendent thought of Soler. From his very beginnings, Soler has been received as a religious composer. The manuscripts of his early years end with the motto Laus Deo. However, after his early education at a Jesuit school, his awareness led him to abandon Catholicism and Christianity as institutions, while keeping the transcendence character of the existence and of the artwork. His music is a faithful reflection of this thought and the authors chosen to build their vocal work are a good testimony. In this light, the spirituality of Rilke, Rumi, Verdaguer or Llull; the three passions, the countless motets and the Responsories show this spirituality. 2. Originality within tradition in his language: Soler as a culmination of the final 19th c and early 20th c music. His love for tradition, for counterpoint, for the great masters of medieval times, and willingness to express feelings with music, are conjugated in a language that is placed at the crossroads set up by the destruction of tonality and of the world it implied. 3. Because of these reasons, his work is a compendium of thought and music in Europe at the beginning of the 20th c, which does mean neither conservatism nor progressism. His music follow the lines of what Bach meant in the 18th c, without qualitative valuations, but with the meaning of closing a time, compendium, and opening a new future. 4. The invention of the Tristan chord system is an innovation while, at the same time, puts him in an expectation of exploring an unchartered future. 5. The magnitude of the non-dramatic vocal work composed by Soler clearly confirms his status as a vocal composer. The lack of a real catalogue is the main reason behind this thesis: to make up a complete and documented thematic catalogue of Soler's non- dramatic vocal work.