AlmaznayaGroza/cyrillic-language-classification huggingface dataset:
Вассос Чамберлен

Вассос Чамберлен (англ. Vassos Chamberlen; нар. 1955) - кіпрський дипломат. Надзвичайний і Повноважний Посол Республіки Кіпр в Україні. == Біографія == У 1986 році захистив дисертацію кандидата географічних наук у Харківському університеті. Кандидат географічних наук (1986) 2001 - перший секретар посольства Республіки Кіпр в Росії. 2002 - генеральний консул Республіки Кіпр в Росії. У 2005-2009 рр. - Надзвичайний і Повноважний Посол Республіки Кіпр в Кенії, також акредитований на Сейшельських островах. У 2009-2013 рр. - Надзвичайний і Повноважний Посол Республіки Кіпр в Угорщині. З 2013-2016 рр.- Надзвичайний і Повноважний Посол Республіки Кіпр у Києві. 11.09.2013 - вручив копії вірчих грамот Заступнику Міністра МЗС України Віктору Майко. 13.09.2013 - вручив вірчі грамоти Президенту України Віктору Януковичу. == Автор праць == Вассос Чамберлен. Некоторые черты климата о. Кипр в погодах //Матер. метеорол.исслед. - 1986. - No 11. - С. 110-114. == Див. також == Посольство Республіки Кіпр в Україні == Посилання == Посол Кипра: реформам всегда сопутствовали страдания [Архівовано 30 березня 2014 у Wayback Machine.] (рос.)

Source: original
Користувач:DianaMarshalok/Чернетка

Аркадій Артурович Петросян (нар. 1997, Горлівка, Донецька область, Україна) - український громадський діяч, активіст, засновник і голова громадської спілки «Асоціація молодих ВПО України». Відомий своєю адвокаційною діяльністю на захист прав внутрішньо переміщених осіб == Біографія == Народився 1997 року в місті Горлівка Донецької області. Після початку бойових дій на сході України його родина була змушена залишити рідне місто. Вищу освіту здобув у Горлівському інституті іноземних мов (після релокації - у місті Бахмут), де у 2022 році отримав ступінь магістра. Також проходив програму політичного лідерства Інституту Роберта Шумана у м. Будапешт (Угорщина). == Громадська діяльність == У 2023 році Петросян ініціював створення громадської спілки «Асоціація молодих ВПО України», яка об'єднує 26 організацій, що представляють інтереси внутрішньо переміщених осіб в Україні. Асоціація займається захистом прав ВПО, адвокацією законодавчих ініціатив щодо компенсації за зруйноване житло, доступу до соціальних послуг та молодіжної інтеграції. В умовах повномасштабної війни, діяльність Асоціації молодих ВПО має вагоме суспільне сначення для України, тому що об'єднує зусилля молодих внутрішньо переміщених осіб. Асоціація стала важливим інститутом громадянського суспільства, що представляє інтереси понад мільйона громадян України, які втратили житло внаслідок російської агресії Аркадій Петросян активно виступає в українських ЗМІ, бере участь у форумах, громадських слуханнях та дискусіях, що стосуються ВПО. З допомогою різних каналів комунікації, зокрема на TikTok-каналі, висвітлює проблематику переселенців та пропонує шляхи вирішення актуальних питань, інформує про стан політики держави щодо ВПО. == Політична та правозахисна активність == Член політичної партії «Європейська Солідарність» з 2018 року. Член правління ВГО «Солідарна Молодь» та голова її Донецького обласного відокремленого підрозділу. У період з 2020 до 2021 року Аркадій Петросян був членом виконавчого комітету Бахмутської міської ради. У 2024 році громадська спілка «Асоціація молодих ВПО України», на чолі з Аркадієм Петросяном, долучилася до розробки законопроєкту No11161, спрямованого на врегулювання питань компенсації за житло, зруйноване внаслідок воєнних дій або окупації. Законопроєкт був підтриманий Верховною Радою України у першому читанні 4 червня 2024 року. Далі, з метою підтримки законопроєкту було зібрано понад 25 тисяч підписів та проведено публічну акцію біля Верховної Ради України. Після ухвалення документа Верховною Радою України в другому читанні, була подана електронна петиція до Президента України з проханням підписати закон, яка набрала понад 25 500 підписів. Станом на травень 2025 року закон очікує підпису президента України.

Source: original
Замутов

Замутов (словац. Zámutov) - село в Словаччині, Врановському окрузі Пряшівського краю. Розташоване в східній частині Словаччини на східних схилах Солоних гір в долині Замутовського потоку, що впадає до Топлі. Уперше згадується у 1402 році. == Храми == У селі є римо-католицький костел 1912 року з готичними та бароковими елементами, протестантська церква (1920) та греко-католицька церква Покрови Пресвятої Богородиці 1974 року, перебудована у 1990 році. Первісна греко-католицька парафіяльна церква з 1920 року була знищена. == Населення == У селі проживає 3009 осіб. Національний склад населення (за даними перепису 2001 року): словаки - 95,28 %, цигани - 3,94 %, чехи - 0,15 %, українці - 0,07 %, угорці - 0,04 %. Склад населення за приналежністю до релігії станом на 2001 рік: греко-католики - 58,53 %, римо-католики - 28,04 %, протестанти - 7,96 %, православні - 0,11 %, не вважають себе вірянами або не належать до жодної вищезгаданої конфесії - 2,27 %. == Джерела == сайт села [Архівовано 27 грудня 2013 у Wayback Machine.] дані про село на сайті www.e-obce.sk [Архівовано 26 грудня 2013 у Wayback Machine.] дані про національний та конфесійний склад населення села на сайті Статистичного уряду Словаччини

Source: original
Баррі Віндем

Баррі Клінтон Віндхем (народився 4 липня 1960 року) - американський професійний реслер на пенсії. Син реслера Блекджека Маллігана, він найбільш відомий своїми виступами в Національному Альянсі Реслінгу (NWA) та World Championship Wrestling (WCW). У NWA/WCW він був одноразовим Чемпіоном Світу у важкій вазі NWA, одноразовим Чемпіоном США у важкій вазі NWA, одноразовим Телевізійним Чемпіоном NWA, одноразовим Чемпіоном Західних Штатів NWA, чотириразовим Командним Чемпіоном Світу NWA (Mid Atlantic)/WCW і одноразовим Командним Чемпіоном США NWA з Роном Гарвіном. У WWF він був дворазовим Командним Чемпіоном Світу зі своїм свояком, Майком Ротундою. 31 березня 2012 року Віндема було введено до Зали слави WWE як члена угрупування "Чотири Вершники".

Source: original
Нічого не трапилося

«Нічого не трапилося» - радянський художній фільм 1989 року, знятий режисером Мухамедом Союнхановим на кіностудії «Туркменфільм». == Сюжет == За мотивами повісті Байрама Абдуллаєва «Зоряний дощ». Співробітник КДБ Галканов прибуває в одну з європейських країн з метою з'ясувати, яким чином у закордонні банки потрапляють на зберігання золоті монети від високопоставлених осіб із СРСР. Галканов виходить на корумповане керівництво своєї республіки і незабаром вирушає до Туркменії. Тут герой продовжує вести розслідування і зрештою виявляє місце карбування монет. == Знімальна група == Режисер - Мухамед Союнханов Сценаристи - Світлана Гараніна, Юрій Папоров, Мухамед Союнханов Оператор - Батир Атаєв Композитор - Реджеп Реджепов Художник - Гусейн Гусейнов == Посилання == Нічого не трапилося на сайті IMDb (англ.)

Source: original
Вашура Микола Васильович

Вашура Микола Васильович (30 жовтня 1977(19771030), Кременчук, Полтавська область - 31 жовтня 2016, Покровське (Бахмутський район), Донецька область) - солдат Збройних сил України, «Кіборг» - обороняв Донецький аеропорт, старший сержант 93-ї окремої механізованої бригади, учасник російсько-української війни. Позивний «Мент». == Життєпис == Навчався в школі No 16. Після закінчення школи з відзнакою закінчив ВПУ No7 за спеціальністю «слюсар-інструментальник». Після навчання служив у Збройних Силах України. Працював таксистом, потім на колісному та вагонобудівному заводі. До війни два роки служив у патрульній службі МВС у Кременчуці (звідси позивний “Мент”). На фронт Микола Вашура потрапив у 2014 році в складі 93-ї ОМБр, з 27 жовтня 2014-го воював у Пісках. Боронив Донецький аеропорт. Після поранення у Миколи Вашури залишився осколок біля серця. На війну вони йшли разом з Олегом Фенем (позивний - “Катастрофа”), Микола Вашура проводжав друга в останню путь, і тому просив, якщо щось трапиться, поховати його біля побратима. У вересні 2015 року Микола демобілізувався, привіз із собою з передової пораненого і контуженого собаку. 9 листопада 2015 року підписав контракт і повернувся в зону бойових дій. 31 жовтня 2016 Микола після чергування приліг відпочити й не прокинувся - помер уві сні. 3 листопада 2016 р. похований на Свіштовському кладовищі на алеї Героїв АТО == Нагороди == 2 лютого 1016 року на сесії Кременчуцької міської ради Миколу Вашуру нагородили нагрудним знаком Полтавської облдержадміністрації «За вірність народу України» 1 ступеню. == Вшанування пам'яті == 27 вересня 2017 року була встановлена меморіальна дошка Миколі Вашурі на будівлі школи No 16, яку закінчив боєць. 27 вересня 2017 року була встановлена меморіальна дошка Миколі Вашурі на будівлі ВПУ No7

Source: original
Торонто (Айова)

Торонто (англ. Toronto) - місто (англ. city) в США, в окрузі Клінтон штату Айова. Населення - 102 особи (2020). == Географія == Торонто розташоване за координатами 41°54′10″ пн. ш. 90°51′46″ зх. д. (41.902889, -90.862757). За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 0,48 км², уся площа - суходіл. == Демографія == Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкали 124 особи в 48 домогосподарствах у складі 36 родин. Густота населення становила 257 осіб/км². Було 59 помешкань (122/км²). Расовий склад населення: До двох чи більше рас належало 0,0 %. Частка іспаномовних становила 2,4 % від усіх жителів. За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 21,8 % - особи молодші 18 років, 65,3 % - особи у віці 18-64 років, 12,9 % - особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 47,0 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 117,5 чоловіків; на 100 жінок у віці від 18 років та старших - 110,9 чоловіків також старших 18 років. Середній дохід на одне домашнє господарство становив 47 382 долари США (медіана - 45 000), а середній дохід на одну сім'ю - 49 234 долари (медіана - 48 750). За межею бідності перебувало 6,6 % осіб, у тому числі 19,4 % дітей у віці до 18 років та 0,0 % осіб у віці 65 років та старших. Цивільне працевлаштоване населення становило 75 осіб. Основні галузі зайнятості: роздрібна торгівля - 29,3 %, транспорт - 21,3 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога - 13,3 %, мистецтво, розваги та відпочинок - 9,3 %.

Source: original
Бігас Луна

Хуа́н Хосе́ Бі́гас Лу́на (ісп. José Juan Bigas Luna; нар. 19 березня 1946(19460319) - пом. 6 квітня 2013) - іспанський кінорежисер і сценарист. == Кар'єра == У його фільмі «Шинка, шинка», що вийшов 1992 року, дебютувала на великому екрані Пенелопа Крус. У цій картині Крус зіграла разом з Хав'єром Бардемом, який 2010 року став її чоловіком. «Шинка, шинка» була удостоєна «Срібного лева» Венеційського кінофестивалю та була номінована на чотири національні іспанські кінопремії «Гойя». Всього за свою кінокар'єру, що почалася в кінці 1970-х, Бігас Луна зняв як режисер майже 20 фільмів. Найбільш відомими з них є «Татуювання» («Tatuaje»), показаний в 1978 на Канському фестивалі, а також «Покоївка з 'Титаніка'» («La Femme de chambre du 'Titanic'», 1997), який отримав премію «Гойя» за найкращий сценарій, стрічка «Оголена Маха» («Volaverunt», 1999), висунута на чотири премії «Гойя», і «Золоті яйця» («Huevos de oro», 1993), удостоєні спецпризу журі МКФ у Сан-Себастьяні. Остання прижиттєва робота Бігаса Луни - «Хочу в Голлівуд» («Di Di Hollywood») - вийшла на екрани в 2010. В останні місяці життя режисер готувався в своїй рідній Барселоні до зйомок фільму «Друге начало» - науково-фантастичної стрічки про Землю після вторгнення інопланетян. == Посилання == Бігас Луна на сайті IMDb (англ.)

Source: original
Курс лекцій

Курс лекцій - повний виклад тем навчальної дисципліни, яка вивчається в навчальному закладі. Як правило, курс лекцій розрахований на один чи кілька семестрів. Студенти, які прослухали курс лекцій, здають залік чи іспит для визначення засвоєння навчального матеріалу. == Курс лекцій як навчальна література == В Україні на сьогодні склалася наступна практика підготовки навчальної літератури: з певної навчальної дисципліни, як правило, лектором готується конспект, який часто видається друком у вигляді книги із зазначенням: курс лекцій. Після апробації друкованого курсу лекцій його доопрацьовують, вдосконалюють і видають посібник з навчальної дисципліни, а згодом, у той самий спосіб, - підручник. Таким чином, «курс лекцій» належить до первинної навчальної літератури, яка в ряді галузей прирівнюється до посібника. == Див. також == Лекція Конспект навчальний курс == Джерела == посилання з липня 2019]

Source: original
Розпора

Розпо́ра, ро́зстріл (шахтний) (рос. расстрел, англ. bunton, нім. Stoßluge, Einstrich) - тримальна балка, що замурована кінцями (двома або одним) в стінки шахтного ствола (стовбура). == Загальний опис == Розпора призначена для кріплення провідників, помостів сходового відділення і трубопроводу. Розпори розташовуються по стволу ярусами, в одній площині по вертикалі та горизонталі. Розрізняють Р. головні, що служать для кріплення провідників, і допоміжні - для кріплення в стволі помостів, трубопроводів та драбин. Застосовуються Р. металеві (двотаврові балки NoNo 20-36, швелерні балки та балки спеціального профілю) і дерев'яні (бруси). Переріз ствола за допомогою Р. поділяється на відділення: підйомне, сходове, трубно-кабельне та ін. == Ярус розпор == Ярус розпор - система головних та допоміжних розстрілів (розпор), які розташовані в одній горизонтальній площині і являють собою жорстку стержньову систему. Ярус розпор є основою різних схем перерізів стовбура шахти з жорстким армуванням, визначаючи різноманітність існуючих конструкцій армувань. Контрольний ярус розпор - при армуванні ствола ярус розстрілів (розпор), який встановлено на 1,5-2,0 м нижче рівня нульового майданчика; на кожному розстрілі контрольного ярусу з високою точністю закріплюють кронштейни зі стулками, в які пропускають шахтні армувальні виски для проєкціювання і розміщення в перерізі стовбура (у відповідності з проектом) розстрілів наступних ярусів. == Література == Мала гірнича енциклопедія : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. - Д. : Донбас, 2007. - Т. 2 : Л - Р. - 670 с. - ISBN 57740-0828-2.

Source: original
Кумжинське газоконденсатне родовище

Кумжинське газоконденсатне родовище - одне з родовищ на сході Архангельської області, станом на 2016 рік друге за розміром запасів у нар'ян-марській групі після Лаявозького. == Опис == Відкрите у 1974 році в 65 км на північний схід від Нар'ян-Мару в дельті річки Печора. Поклади вуглеводнів залягають на глибинах 2300-3000 метрів у відкладеннях карбону та пермі. За своїм типом родовище відноситься до сводових, колектори - карбонати. У складі газу присутні певні домішки - до 0,2 % сірководню та 3,5 % вуглекислого газу. Запаси за російською класифікаційною системою за категоріями АВС1+С2 оцінюються у 105 млрд.м3 газу та 3,9 млн.т конденсату. == Аварія == У 1980 році внаслідок помилок при проведенні бурових робіт на свердловині Кумжа-9 відбулась аварія. Розпочалось фонтанування та горіння газу в обсягах 2 млн.м3 на добу, що продовжувалось 1,5 роки. Припинити витік вдалось тільки після проведення на глибині 1470 метрів ядерного вибуху потужністю 37,6 кілотон. В результаті були зсунуті глибинні пласти, що дозволило припинити активний витік газу. Втім, роботи по ліквідації аварії продовжувались до 1987 року. У 2001 році на свердловині Кумжа-9 активізувалось просочування вуглеводнів. Взяті у 2005-му проби показали багаторазове перевищення їх гранично-припустимої концентрації. Втім, вже наступного року перевищення знизилось до 2-3 разів. == Сучасний стан == На поверхні радіаційна ситуація в межах норми. Поклад ізольований від району вибуху та, як вважається, може бути введений в розробку (хоча існують і супротивники такого рішення). У 2007 році права на розробку родовища отримала компанія «СН Инвест», яка входить у групу Alltech. В 2011-му на розконсервованій пошуково-оціночній свердловині No 29 отримали промисловий притік в об'ємі 1,08 млн.м3 на добу. Планується, що Кумжинське родовище поряд з Коровінським (належить тій же компанії) повинне стати базою для проекту «Печора ЗПГ», в межах якого можливе спорудження заводу із зрідження природного газу біля селища Індига на морському узбережжі. Потужність заводу анансувалась у розмірах до 8-10 млн.т на рік, щоправда, для цього планувалось залучити також ресурси згаданого вище Лаявозького та Вайневиського родовищ. Проект потребуватиме великих капіталовкладень - на розробку родовищ, прокладання газопроводу довжиною 300 км та спорудження самого заводу.

Source: original
Лаврова Наталія Олександрівна

Наталія Олександрівна Лаврова (рос. Наталья Александровна Лаврова; 4 серпня 1984, Пенза - 23 квітня 2010, Пензенська область) - російська спортсменка, перша дворазова олімпійська чемпіонка з художньої гімнастики. Заслужений майстер спорту Росії (2000). Наталія Лаврова стала займатися спортом у віці 5 років, перший тренер - Ольга Стебенєва. Закінчила Пензенський державний педагогічний університет ім. В. Г. Бєлінського. У збірній команді Росії з 1998. Тренер - Тетяна Васильєва. У 1999 на чемпіонаті світу посіла 1-е місце у групових вправах. 30 вересня 2000 на Олімпійських іграх в Сіднеї (Австралія) завоювала золоту медаль у змаганнях з художньої гімнастики у групових вправах. У 2004 в Афінах Наталія знову завоювала золоту медаль, ставши першою дворазової олімпійської чемпіонкою з художньої гімнастики. Виступала за ВФСТ «Динамо», Пенза. Неодноразовий переможець міжнародних змагань серії Гран-прі у групових вправах. Нагороджена орденом Дружби (2001). Була головним тренером спортклубу «Динамо» з художньої гімнастики, а також тренером центру олімпійської підготовки з художньої гімнастики. Загинула в автокатастрофі під Пензою 23 квітня 2010 разом зі своєю молодшою сестрою.

Source: original
Артіонім

Артіонім (від англ. art - «мистецтво, малюнок» і грец. όνομα - «ім'я, назва») - вид ідеонімів, власна назва твору образотворчого мистецтва (живопису, пластики, графіки), театру, кіно та музики. === Типи артіонімів === До складу артіонімів входять такі класи номінацій: імажіоніми (від лат. imago - «зображення, картина, портрет») - власні назви витворів образотворчого мистецтва (наприклад, картина Сергія Васильківського «Чумацький шлях», скульптура «Янгол» Івана Пінзеля). музиконіми (від лат. mūsika - «музика, музичне мистецтво») - власні назви музичних творів (наприклад, пісня «Водограй» В. Івасюка). сценоніми (від грец. scaena - «сцена, естрада, п'єдестал») - власні назви сценічних творів (наприклад, п'єса «Між двох сил» В. Винниченка). фільмоніми - (від англ. film - «плівка») - власні назви кінофільмів (наприклад, фільм «Тіні забутих предків» С. Параджанова). === Посилання === Власні назви Ономастика === Література === Торчинський М.Структура онімного простору української мови: монографія / М. Торчинський. - Хмельницький: Авіст, 2008. - 548 с.

Source: original
Зал слави Інтернету

Зал слави Інтернету (The Internet Hall of Fame) - міжнародна щорічна премія, заснована в 2012 році, яку присуджує «Товариство Інтернету» (Internet Society, ISOC) за досягнення в області розвитку Інтернету. Серед почесних членів Вінт Серф («батько інтернету»), Тім Бернерс-Лі (винахідник Всесвітньої павутини), Лінус Торвальдс (творець Linux), Джиммі Вейлз (засновник Вікіпедії). == Історія == У 2012 році в ознаменування 20-річчя «Товариства Інтернету» (Internet Society, ISOC) відбулися установчі збори і перша інавгурація почесних членів Залу слави Інтернету. 23 квітня 2012 року під час проведення конференції Internet Society's Global INET в Женеві (Швейцарія) були названі перші 33 його члена. Офіційне введення нових 32 членів 2013 року було анонсовано на 3 серпня. Спочатку церемонія планувалася в Стамбулі, але потім було ухвалено рішення про її перенесення в Берлін. == Номінації == Нагороди присуджують за трьома категоріями: «Піонери» (Pioneers) «Підключателі» (Global connectors; ті, хто допомагав підключати до Мережі жителів різних країн і континентів) «Інноватори» (Innovators). == Члени Залу слави == (Посмертне присудження позначено знаком «†».) == Див. також == Премія Веббі == Ресурси Інтернету == Internet Hall of Fame. Архів оригіналу за 17 лютого 2022. Процитовано 17 лютого 2022., official website. Q&As with the living inductees. Архів оригіналу за 28 квітня 2012. Процитовано 01 березня 2020., from Wired, 2012. All posts tagged ‘Internet Hall of Fame’. Архів оригіналу за 27 листопада 2012. Процитовано 01 березня 2020., from Wired, 2012. Internet Hall of Fame honors Raymond Tomlinson, whose @ symbol defines Web life. Washington Post. 24 квітня 2012. Архів оригіналу за 03 липня 2013. Процитовано 01 березня 2020.

Source: original
Кіцмань (станція)

Кíцмань - проміжна залізнична станція Івано-Франківської дирекції Львівської залізниці на неелектрифікованій лінії Стефанешти - Лужани між станціями Веренчанка (12,3 км) та Лужани (11 км). Розташована в однойменному місті Чернівецького району Чернівецької області. Поруч зі станцією пролягає автошлях обласного значення О26113. == Історія == Станція відкрита у 1890 році. == Пасажирське сполучення == З 8 грудня 2019 по 12 січня 2021 року через станцію Кіцмань курсував зміненим маршрутом пасажирський поїзд No 357/358 «Гуцульщина» сполученням Київ - Рахів. З 18 березня 2020 року, через пандемію COVID-19, припинено рух вантажно-пасажирських поїздів сполученням Чернівці - Стефанешти - Чернівці (наразі рух поїздів так досі і не відновлено). 10 жовтня 2022 року через станцію курсує регіональний поїзд No 801/802 «Дністровський експрес» сполученням Львів - Чернівці, який прямує через станції Підзамче, Золочів, Тернопіль, Теребовля, Чортків, Заліщики, Кострижівка тощо. == Джерела == Тарифное руководство No 4. Книга 1 (на 01.02.2025) (рос.) [Архівовано з першоджерела 07.02.2025.] Архангельский А. С., Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР: Справочник. В двух книгах. - М. : Транспорт, 1981.(рос.) Україна. Атлас залізниць. Масштаб 1:750 000. - К. : ДНВП «Картографія», 2008. - 80 с. - ISBN 978-966-475-082-7. == Посилання == Інформація про станцію Кіцмань на сайті railwayz.info(рос.) Розклад руху приміських поїздів на сайті Львівської залізниці. [Архівовано 3 серпня 2016 у Wayback Machine.]

Source: original
Кубок світу з біатлону 2013—2014 — етап 6

Шостий етап Кубка світу з біатлону 2013-14 проходить в Антхольці, Італія, з 16 по 19 січня 2014 року. До програми етапу включено 6 гонок: спринт, гонка переслідування у чоловіків і жінок та чоловіча і жіноча естафети. == Гонки == Розклад гонок наведено нижче. == Досягнення == Найкращий виступ за кар'єру Перша гонка в Кубку світу

Source: original
Чемпіонат Польщі з футболу 1935

Чемпіонат Польщі з футболу 1935 проводився з 31 березня по 1 грудня. У змаганні брали участь одинадцять команд. Чемпіоном Польщі став клуб «Рух» (Хожув). Для команди цей титул став третім в історії. Найкращий бомбардир турніру - гравець львівської «Погоні» Міхал Матіяс, який забив 22 голи у ворота суперників. == Найкращі бомбардири == 22 - Міхал Матіяс («Погонь») 16 - Артур Возняк («Вісла»), Каєтан Кришкевич («Варта») == Чемпіони == «Рух»: Ерік Татусь, Генрік Гила; Ян Бадура, Кароль Дзівіш, Едмунд Гемса, Вальтер Панхиж, Теодор Петерек, Антоній Руранський, Евальд Урбан, Губерт Вадас, Герард Водаж, Францішек Зожицький, Ернест Вілімовський, Губерт Гурка, Едмунд Малхерек, Павел Малхерек, Зігфрід Чемпиш, Ернест Кубіш, Сильвестер Новаковський, Евальд Лоеве, Юзеф Шлосарек, Юзеф Ібром, Стефан Катзи. Тренер - Густав Візер. == Джерела == Чемпіонат Польщі на сайті RSSSF

Source: original