AlmaznayaGroza/cyrillic-language-classification huggingface dataset:
Уди Харелсън

Удроу Харелсън (на английски: Woody Harrelson) е американски актьор, носител на награди "Еми“ и "Сателит“, по два пъти е номиниран за награди "Сатурн“ и "Оскар“ и три пъти е номиниран за "Златен глобус“. Известни филми с негово участие са "Белите не могат да скачат“, "Убийци по рождение“, "Влакът трезор“, "Няма място за старите кучета“, "Zombieland“, "Игрите на глада“, сериалите "Бар Наздраве“, "Уил и Грейс“, "Истински детектив“ и други. == Биография == Уди Харелсън е роден на 23 юли 1961 г. в Мидланд, Тексас, но израства в Охайо след като родителите му се развеждат през 1964. Баща му Чарлз Харелсън е професионален наемен убиец и е осъден на доживотен затвор за убийството на федерален съдия в Сан Антонио през 1979. В детството си Уди страда от дислексия и хиперактивност. През 2008 г. се жени за бившата си лична асистентка Лаура Луи, с която са двойка от 1990. Двамата имат три дъщери. == Кариера == Уди става световноизвестен с участието си в сериала "Бар Наздраве“, в ролята на бармана Уди Бойд. Номиниран е общо девет пъти за награда "Еми“, от които печели веднъж през 1989 г. за ролята си в "Бар Наздраве“. През 2001 г. участва в няколко поредни епизода на излъчвания и в България сериал "Уил и Грейс“, в ролята на новото гадже на Грейс. След успеха в телевизията Уди пробива и на голям екран, партнирайки си с приятеля си Уесли Снайпс в "Белите не могат да скачат“ (1992) и "Влакът трезор“ (1995). Кариерата на Харелсън придобива нова насока след главната му роля в "Народът срещу Лари Флинт“ (1996) на Милош Форман, за която е номиниран за "Оскар“ и за "Златен глобус“. След филма Харелсън е канен за участие и в сериозни филми като "Тънка червена линия“ (1998). През 2008 участва с Уил Смит в драмата "Седем души“, а през 2009 г. в касовия хит на Роланд Емерих "2012“. През 2014 г. изиграва ролята на щатския детектив Мартин "Марти“ Харт в първия сезон на криминалния минисериал на HBO - "Истински детектив“, където си партнира с Матю Макконахи. За ролята си е номиниран за наградата "Еми“ в категорията "Най-добър актьор в драматичен сериал“. == Активист == Уди Харелсън е известен застъпник за легализирането на марихуаната. Освен това е екоактивист и строг вегетарианец. Често прави публични изказвания срещу Войната в Ирак. Живее със семейството си в Сан Хосе, Коста Рика. == Външни препратки == В Общомедия има медийни файлове относно Уди Харелсън Уикицитат съдържа колекция от цитати от/за Уди Харелсън Уди Харелсън в Internet Movie Database

Source: original
Радханити

Радханитите (на иврит רדהני, на арабски: الرذنية, Ar-Raḏaniyya) са еврейски търговци, които през IX век играят важна роля в международната търговия с луксозни стоки между християнския и ислямския свят. Основна предпоставка за появата на радханитите е възцаряването на Абасидите в Багдад, с което Изтока се открива към Запада. През този период те възстановяват и продължават да използват търговските пътища, установени при Римската империя. Дейността им обхваща голяма част от Европа, Северна Африка, Близкия Изток и Централна Азия, достигайки до Индия и Китай. Наименованието "радханити“ (от персийски: "знаещи пътя“) е използвано в ограничен брой източници и не е ясно дали то обозначава конкретна търговска организация, каста или е общо име на еврейските търговци с трансевразийска дейност. Счита се, че в техни ръце попада монополът върху керванната търговия между Китай и Европа, като основен неин предмет са луксозните стоки.

Source: original
Хабиру

Хабиру (на египетски: ˁpr.w, Aper(u), Apiru; вавилонски: Ḫabiru, Chabiru) е име, дадено в различни шумерски, египетски, акадски, хетски, митанийски и угаритски източници, датирани между 21 и 12 век пр.н.е., на група народи, живеещи в Североизточна Месопотамия и Плодородния полумесец от границите на Древен Египет в Ханаан до Иран. Когато са открити първите сведения за хабиру, учените приемат, че това е библейският народ 'БРИ (от עבר), евреите. Тази хипотеза все още е предмет на дискусии, въпреки че, все повече привърженици печели теорията, че хабиру, смятани по-рано за древните евреи, са хуритски народ. Произходът на евреите се свързва със западните семити, известни като амореи. == Литература == Gary Arthur Thomson: Habiru: The Rise of Earliest Israel. iUniverse, 2011, ISB 1462039960 Rainer Hannig: Großes Handwörterbuch Ägyptisch-Deutsch: (2800-950 v. Chr.). von Zabern, Mainz 2006, ISBN 3-8053-1771-9, S. 150. Rainer Kessler: Sozialgeschichte des alten Israel. Eine Einführung, Darmstadt 2006. Oswald Loretz: Habiru-Hebräer: Eine sozio-linguistische Studie über die Herkunft des Gentiliziums cibrí vom Appellativum habiru. Walter de Gruyter, Berlin 1984, ISBN 3-11-009730-3 Helmut Engel: Die Vorfahren Israels in Ägypten: forschungsgeschichtlicher Überblick über die Darstellungen seit Richard Lepsius (1849). Josef Knecht, 1979, ISBN 3-7820-0437-X == Вижте също == Призма от Тикунани

Source: original
Ерулски манастир

Ерулският манастир "Света Троица“ е периодично действащ манастир на Българската православна църква. Част е от Трънската духовна околия на Софийската епархия, а териториално е част от Община Трън. == Разположение == Ерулският манастир се намира в подножието на Ерулска планина, на отклонение вляво по пътя между село Душинци и село Ерул. Намира се на около 3,5 км от Душинци и на около 4 км от Ерул, в дере в местността Манастира, на 1100 метра надморска височина. Поради близостта си и със село Душинци, манастирът се среща и като Душински манастир. Това е един от трите манастира в Ерулска планина, наред с Одранишкия манастир "Свети Свети Петър и Павел“ и Глоговишкия манастир "Свети Николай“. == История == Според исторически източници, на мястото се е намирал малък православен манастир, датиран към Второто българско царство между XI и XIV век. Многократно разрушавана изцяло или частично по време на османското владичество, църквата му е последно възстановена през 1892 година и осветена през 1900 година, а вляво над входа е запазен надпис от предишното възстановяване на храма, който гласи "1802 г., 10 юни“. Църквата е реновирана през 2006 година със средства, отпуснати от Национален дарителски фонд "13 века България“. Пред входа на църквата са израстнали две вековни дървета - бук и ясен, и според легендата на това място турците посекли най-красивата девойка на село Ерул, Бука, и нейният любим Ясен. == Архитектура == Манастирската черква е еднокорабна, едноапсидна и без притвор, с размери 10,50 на 5,60 метра, с опростена архитектура без орнаментика. Съотношението на височината към ширината на сградата е 1 : 1. Наосът на църквата е правоъгълен, завършващ с полукръгла аспида и покрит с полуцилиндричен свод. Църквата има два входа - от запад и от юг, като се използва западният вход. Северната страна е без прозорци, но с няколко ниши, които облекчават носещата конструкция. Църковният олтар е скрит от дървен иконостас с резбована плетеница от цветя. Изцяло оцветеният иконостас компенсира липсата на рисувани икони по стените с иконите и цветните си щампи, разделени с оцветени разделителни рамки. Отвън до входа се намира ритуален каменен жертвеник, наричан "Престола“. Над входната врата на църквата се намира храмова икона на Света Троица. На около 35 - 40 метра от входа на църквата има извор с голям дебит. В близост личат останки от по-стара църква и монашеска сграда. На североизток от църквата се намира сградата на някогашното селско училище. Мраморна паметна плоча с имената на загиналите през войните жители на село Ерул в миналото е била монтирана вдясно от входа на църквата, но към 2022 г. вече стои на самостоятелен постамент в близост до входа на манастирския комплекс. Друга паметна плоча - на баба Ангелина, посветила се на възстановяването на манастира през XXI век, е поставена на жилищната постройка над извора.

Source: original
GHV2

GHV2 (Greatest Hits Volume 2 - в превод: "Най-големите хитове - втора част“) е вторият албум на Мадона от 2001, компилиращ най-големите ѝ хитове. Предишният такъв е The Immaculate Collection от 1990. GHV2 излиза точно единайсет години след The Immaculate Collection и включва най-големите хитове на Мадона от 90-те, обхващайки всичко от Erotica (1992) до What It Feels Like For A Girl (2001), но за разлика от предшественика си, без нови песни. Повечето от песните в GHV2 намират място в албума не в оригиналния си вариант. Както и в The Immaculate Collection, в диска няма достатъчно място и в компилацията не са включени голяма част от големите сингли от периода. В интервю на журналиста Джо Уайли от BBC Мадона казва защо е избрала именно тези песни: "Избирах само песни, които мога да слушам поне повече от 5 последователни пъти.“. === Оригинален траклист === Deeper and Deeper - 4:54 Erotica - 4:33 Human Nature - 4:31 Secret - 4:30 Don't Cry for Me Argentina - 4:50 Bedtime Story - 4:07 The Power of Good-Bye - 4:11 Beautiful Stranger - 3:57 Frozen - 5:09 Take a Bow - 4:31 Ray of Light - 4:35 Don't Tell Me - 4:40 What It Feels Like for a Girl - 4:44 Drowned World/Substitute for Love - 5:09 Music - 3:45 === GHV2 Remixed: The Best of 1991 - 2001 === What It Feels Like for a Girl (That Kid Chris Caligula 2001 Mix) - 9:51 Don't Tell Me (Timo Maas Mix) - 6:56 Drowned World/Substitute for Love (BT & Sasha Bucklodge Ashram Mix) - 9:27 Human Nature (Bottom Heavy Dub) - 7:56 Frozen (Calderone Extended Club Mix) - 11:17 Erotica (Masters at Work Dub) - 4:50 Deeper and Deeper (David's Klub Mix) - 7:39 Ray of Light (Calderone Club Mix) - 9:30 Beautiful Stranger (Calderone Club Mix) - 10:12 Bedtime Story (Luscious Dub Mix) - 7:40 Secret (Junior's Sound Factory Dub) - 7:58 Music (HQ2 Club Mix) - 8:50

Source: original
Списък на изкуствата

Тази страница представлява списък на отделните видове изкуство, стилове и направления, групирани по различни критерии. === Античност === Аборигенско изкуство Индианско изкуство Древноегипетско изкуство Древногръцко изкуство Древноримско изкуство == Изкуство по регион и религия == Индийско изкуство Японско изкуство Китайско изкуство Африканско изкуство Християнско изкуство Мюсюлманско изкуство == Изкуство по предназначение == Архитектура Литература Сценография Фотография Изобразително изкуство Музика Киноизкуство Танц Цирково изкуство Балет Театър === Изящни изобразителни изкуства === Живопис Графика Скулптура === Приложни изобразителни изкуства === Дизайн Дърворезба Текстил Керамика Стъклопис == Стилове и направления == Архаично изкуство Класика Романизъм Готика Ренесанс Маниеризъм Барок Рококо Класицизъм Романтизъм Еклектицизъм Реализъм Импресионизъм Постимпресионизъм Сецесион, Ар Нуво, Модерн Ар Деко Модернизъм Експресионизъм Кубизъм Примитивизъм Абстракционизъм Футуризъм Функционализъм Социалистически реализъм Постмодернизъм Сюрреализъм

Source: original
Byblis filifolia

Byblis filifolia е вид библис широко разпространен в региона Кимбърли, Западна Австралия. Byblis filifolia обикновено е едногодишен, но в домашни условия и в разсадници може да живее две години, ако се отглежда в постоянно влажни почви. Той достига лесно до 40 cm и има по-приличен на дървесен ствол от този на Byblis liniflora. Тъй като растенията се развиват като едногодишни, те трябва да цъфтят същата година, за да покълнат и да дадат достатъчно семена за следващата година. Първите цветове се появяват, когато растението е само на няколко месеца. Byblis filifolia се самоопрашва, а цветовете му са виолетови. След като Byblis filifolia съзрява, тя не трябва да се пресажда защото има по-чувствителна коренова система, която няма да се прихване, ако са повредени. Само младите кълнове, с височина 1 - 2 cm могат да бъдат пресадени, много внимателно, преди корените им да се установят здраво в първоначалната почвена среда. Насекомите са привлечени от "росата“ на Byblis filifolia. Нектарът се секретира от стотиците жлези, които се намират на върха на дългите власинки на листата. Тези листа се разклоняват от основното стъбло във всички посоки. Когато насекомите попаднат върху растението, те се лепят здраво от лепкавото вещество. В крайна сметка насекомото умира от изтощение или задушаване.

Source: original
Кредобаптизъм

Кредобаптизмът е християнска практика на баптизма, позната в много протестантски църкви, особено сред произхождащите от анабаптиските традиции. == Етимология == Дума кредобаптизъм произлиза от латинската дума credo, което значи "вярвам“. == Същност == Човек се покръства чрез изповядване на вярата в Господ Исус Христос, след което се допуска до религиозната общност. Такова кръщение се извършва по няколко начина, като пълното потапяне във вода се среща по-често от поръсването с вода по главата. Различава се от кръщението на деца по искане на родителите, изповядващи вярата.

Source: original
Никола Долапчиев (революционер)

Никола Атанасов Долапчиев е български революционер, одрински деец на Вътрешната македоно-одринска революционна организация. == Биография == Долапчиев е роден в 1869 година в Одрин, тогава в Османската империя. В 1888 година завършва прогимназия в Одрин и работи като учител в Селиолу, Раклица и Лозенград. Влиза във ВМОРО в 1897 година. От 1899 година е член на Лозенградския околийски комитет. През лятото на 1900 година при избухването на Керемидчиоглувата афера е осъден на 10 години и заточен в Паяс кале. Амнистиран е в 1907 година.

Source: original
Тотонеро (1980)

Корупционният скандал в италианския футбол през 1980 г., известен като Тотонеро 1980 (на италиански: Totonero 1980) е първият в историята на италианския футбол голям скандал с уреждане на мачове. На 23 март 1980 г., данъчната агенция в Рим получава сигнал от двама продавачи в магазини, Алваро Трианка и Масимо Кручани, че някои италиански футболисти продават мачове в замяна на големи парични възнаграждения, като дори залагат крупни суми на въпросните мачове. Разследването разкрива, че в организацията с уговорени мачове са участвали футболните клубове Милан, Лацио, Перуджа, Болоня, Авелино и Наполи (клубове от Серия А), както и Таранто и Палермо от Серия Б. === Футболни клубове === Милан (Серия A); изхвърлен в Серия Б. Лацио (Серия А); изхвърлен в Серия Б (10 милиона глоба първоначално). Авелино (Серия А); -5 точки през сезон 1980/81 Серия А. Болоня (Серия А); -5 точки през сезон 1980/81 Серия А. Перуджа (Серия А); -5 точки през сезон 1980/81 Серия А. Палермо (Серия Б); -5 точки през сезон 1980/81 Серия Б. (оправдан първоначално). Таранто (Серия Б); -5 точки през сезон 1980/81 Серия Б. (оправдан първоначално). === Физически лица === Функционери: Феличе Коломбо, президент на Милан - доживотна забрана Томазо Фабрети, президент на Милан - забрана за 1 година Футболисти: Стефано Пелегрини (Авелино) - санкциониран за 6 години Масимо Качатори (Лацио) - санкциониран до живот, след обжалване санкцията е намалена до 5 години Енрико Албертози (Милан) - санкциониран до живот, след обжалване санкцията е намалена до 4 години Бруно Джордано (Лацио) - санкциониран за 1 година и 6 месеца, след обжалване санкцията е увеличена до 3 години и 6 месеца Лионело Манфредония (Лацио) - санкциониран за 1 година и 6 месеца, след обжалване санкцията е увеличена до 3 години и 6 месеца Карло Петрини (Болоня) - санкциониран за 3 години и 6 месеца Магидо Магерини (Палермо) - санкциониран за 1 година и 6 месеца, след обжалване санкцията е увеличена до 3 години и 6 месеца Джузепе Саволди (Болоня) - санкциониран за 3 години и 6 месеца Лионело Масимели (Таранто) - санкциониран за 1 година, след обжалване санкцията е увеличена до 3 години Лучано Дзекини (Перуджа) - санкциониран за 3 години Джузепе Уилсън (Лацио) - санкциониран до живот, след обжалване санкцията е намалена до 3 години Паоло Роси (Перуджа) - санкциониран за 3 години, след обжалване санкцията е намалена до 2 години Франко Кордова (Авелино) - санкциониран за 1 година и 2 месеца Карло Мерло (Лече) - санкциониран за 1 година и 6 месеца, след обжалване санкцията е намалена до 1 година Джорджо Морини (Милан) - санкциониран за 1 година Стефано Кьоди (Милан) - санкциониран за 6 месеца Пиерджорджо Негрисоло (Пескара) - санкциониран за 1 година, след обжалване санкцията е намалена до 6 месеца Маурицио Монтези (Лацио) - санкциониран за 4 месеца Франко Коломба (Болоня) - санкциониран за 3 месеца Джузепе Дамяни (Наполи) - санкциониран за 4 месеца, след обжалване санкцията е намалена до 3 месеца

Source: original
Ани Иванова

Ани Иванова (родена като Антоанета Иванова) е изкуствоведка и кураторка на културно наследство от български произход, с изяви в Австралия, Тайван и други държави. == Биография == Ани Иванова е родена в Трявна, България. Баща ѝ е индустриален дизайнер; майка ѝ - преподавател по драма и музика. В края на 1980-те години Иванова учи в Националното училище по полиграфия и фотография, София, където специализира фотожурналистика. По време на политическите промени от 1989 г. Иванова работи като младши репортер, асистент на Олег Попов, фотожурналист от Ройтерс. След това се премества в Лондон, където учи дизайн в Лондонския колеж за мода. През 1994 г. емигрира в Австралия. Получава бакалавърска степен по изящни изкуства от Университета на Тасмания (1998) с дисертация върху влиянието на средствата за масова информация при репортажи, свързани със зверства при военни конфликти. Притежава и магистърска квалификация в областта на външната политика и международната търговия от Висше училище по бизнес и икономика, Университет Монаш в Мелбърн. == Кариера == От 1996 г. е куратор на международни изложби, конференции и проекти, свързани с културната дипломация. Член е на Aвстралийския институт на директорите на дружества и Австралийския институт за международни отношения. Работи в национални и международни комисии, като Национална програма за дигиталните медии, Международна конференция по дигитални изкуства и култура (MelbourneDAC) в Мелбърн, Консултативна група на изкуствоведите в Австралия, Австралийска мрежа за изкуство и технологии, Биенале на електронните изкуства в Пърт, ACM SIGGRAPH, и Международен консултативен съвет на Седмицата на дизайна в Мелбърн (agIDEAS). Председател и изпълнителен продуцент на международни конференции и поканен лектор по теми, свързани с културната индустрия. Иванова е съосновател и изпълнителен директор на първата агенция за нови медийни изкуства в Австралия. Сътрудничила е с различни културни учреждения в света: Център "Жорж Помпиду“ във Франция; "Арс Електроника“ в Австрия; "Барбикан“ във Великобритания, Смитсоновия институт в САЩ; Националния музей на императорския дворец в Тайван, Австралийския център за филмово изкуство и Галерията за модерно изкуство на Куинсланд в Австралия. === Тайван === От 2010 г. Иванова живее между Мелбърн и Тайпе. В Тайван е повече известна с китайското си име, дадено от приятел, 易安妮 (И'Aн-Ни). Иванова е първият куратор, обиколил Тайван, за да работи с тайванските аборигени, посещавайки творци от всяко племе. Издава книгата "Taiwan by Design“ през 2016 г. За работата си в Тайван получава наградата "Австралийски изкуства в Азия“. Иванова получава и стипендия от тайванското правителство, за да изучава китайски език в Тайпе.

Source: original
Учен

Учен е специалист, експерт в дадена научна област с принос в нея. Учените са интелектуалци, високо образовани и се занимават с научна - преподавателска (във висшето образование) и/или изследователска дейност. В древността не може да се говори за учени в съвременния смисъл на думата, тогава съществуват само философи. Науката се отделя по-късно от философията. Едва през 1833 г. е създадено съвременното значение на думата[поясни] от Уилям Хюъл - теолог, историк и философ. В България учените обикновено преподават във висши учебни заведения и извършват научни изследвания, след което публикуват резултатите от тези изследвания в научни издания. Те получават такъв статут след спечелване на съответен конкурс и придобиване на научно звание или научна степен. Дори да не упражняват изследователската си дейност в научни организации или висши учебни заведения, те може да са членове на Съюза на учените в България, тъй като отговарят на критериите на този съюз. До 1989 г. в България е официално възприето понятието научен работник.

Source: original
Рамне (община Брод)

Рамне (на македонска литературна норма: Рамне) е село в Северна Македония, в община Брод (Македонски Брод). == География == Селото се намира в областта Горно Поречие. == История == В XIX век Рамне е село в Поречка нахия на Кичевска каза на Османската империя. Църквата "Света Параскева“ е от 1849 година. В "Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника“, издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на населението от 1873 година Ресине (Ressiné) е посочено като село с 22 домакинства с 60 жители българи. Според статистиката на Васил Кънчов ("Македония. Етнография и статистика“) от 1900 година Рамне е населявано от 170 жители българи християни. На Етнографската карта на Битолския вилает на Картографския институт в София от 1901 година Рамне е чисто българско село в Кичевската каза на Битолския санджак с 30 къщи. Цялото село в началото на XX век е сърбоманско. Според митрополит Поликарп Дебърски и Велешки в 1904 година в Рамне има 40 сръбски къщи. По данни на секретаря на Българската екзархия Димитър Мишев ("La Macédoine et sa Population Chrétienne“) в 1905 година в Рамне има 240 българи патриаршисти сърбомани и в селото работи сръбско училище. След Междусъюзническата война в 1913 година селото попада в Сърбия. На етническата си карта на Северозападна Македония в 1929 година Афанасий Селишчев отбелязва Рамне като българско село. Според преброяването от 2002 година селото има 31 жители македонци.

Source: original
Експериментатор

Експериментатор е общ термин за всички учени и изследователи от различни области на науката, посветили научната си дейност на извършване на научни опити. Експериментатор се използва също така да опише типа персоналност, която се изгражда в работата. Понякога терминът не е ограничен до науката, но има отношение към хората на изкуството (в изобразителното изкуство и музиката се използва и терминът "Експерименталист“) , които желаят да експериментират с нови техники, подходи и т.н. Известни експерименталисти са Пол Сезан, Марк Твен и Робърт Фрост. В този случай обратното на експерименталист е концептуалист. == Вижте също == Експериментална наука

Source: original
Ария Лупула

Ария Лупула (на латински: Arria Lupula) е знатна римлянка, полусестра на римския император Антонин Пий. Произлиза от фамилията Арии от Нарбонска Галия. По майчина линия е внучка на поета Гней Арий Антонин (суфектконсул 69 и 97 г.) и Бойония Процила. Дъщеря е от втория брак на Ария Фадила с Публий Юлий Луп (суфектконсул 98 г.). Сестра е на Юлия Фадила. Майка ѝ е била омъжена до 89 г. за Тит Аврелий Фулв (консул 89 г.) и има с него син Тит Аврелий Фулв Бойоний Арий Антонин, бъдещият император Антонин Пий (римски император от 138 до 161 г.). == Източници == Anthony Birley, Mark Aurel, Monachii 1977, p. 420 Birley, pg. 242; Historia Augusta, Life of Antoninus Pius 1:6

Source: original
Банощор

Банищор (на сръбски: Банощор) е село в Сърбия, АО Войводина, Южнобачки окръг, община Беочин. == География == Селото отстои на 28 км от Нови сад. Намира се на северните склонове на Фрушка гора на десния бряг на Дунава, на 1277 км от влива на реката в Черно море. == Население == Населението на селото е възлизало на 618 жители през 1991 г. Етнически състав == История == На местото на Банищор през античността се е намирал римският кастел Бонония, срещан и с името Милата. През 1150 г. бан Белуш построява там манастир на бенедиктинския орден, наречен Манастирът на бана. С производното име Каструм де Бан-Монастре селището се споменава през 1473 г. По-късно е нападано и рушено от османските турци и съюзените им кримски татари. В близост до Банищор, при село Чечевич, на 4 км от десния дунавски бряг, има останки от римския кастел Мулатис. През Средновековието там израства Кастелум Чечевич, завладян и разрушен от османците в годината на злощастната за Кралство Унгария битка при Мохач през 1526 г. == Бележки == Банищор Архив на оригинала от 2010-02-19 в Wayback Machine.

Source: original