AlmaznayaGroza/cyrillic-language-classification huggingface dataset:
Скъперникът (филм, 1980)

"Скъперникът“ (на френски: L'Avare) e френски филм от 1980 г. по едноименната комедия на Молиер. Главната роля на Арпагон се изпълнява от френския киноартист Луи дьо Фюнес. == Сюжет == Арпагон е вдовец, който живее с двете си деца - Клеант и Елиз. Той ухажва млада жена, в която е влюбен неговият син. За да се ожени за Мариан, Клеант взима пари назаем от неизвестен лихвар, който по-късно се оказва баща му. == Външни препратки == "Скъперникът“ в Internet Movie Database "Скъперникът“ в Allmovie "Скъперникът“ в Rotten Tomatoes "Скъперникът“ Архив на оригинала от 2013-07-01 в Wayback Machine. Сюжет и фотогалерия ((ru)) "Скъперникът“ Архив на оригинала от 2014-12-26 в Wayback Machine. Допълнителна фотогалерия

Source: original
Линдзи Уей

Линдзи Анн Уей (на английски: Lindsey Ann Way) е басистка в групата "Mindless Self Indulgence“ и също така се занимава с изкуство като художничка. Известна е със сценичното си име Lyn-Z. == Ранни години == Линдзи Уей е родена на 21 май 1976 г. в Шотландия, с бащиното име Балато. На петгодишна възраст се мести в Ледиард, Кънектикът. На 17 напуска семейтвото си и се мести в Ню Йорк, Бруклин, където посещава Института "Прат“ за изучаване на изобразителното изкуство и илюстрацията. След това работи като художник и подпомага художника Рон Инглиш. Нейните рисунки са включени в няколко изложби. == Музикална кариера == Преди да се присъедии към "Mindless Self Indulgence“, Линдзи свири в пънк кавър групата Beg Yer Parton на Доли Партън. В края на 2001 г. Линдзи се явява на прослушване за "Mindless Self Indulgence“, след като басистката им Ванеса напуска. Въпреки че не се представя добре, след като свири само от няколко седмици, е приета, след като запалва огън докато изпълнява една от песните (Tornado). Линдзи е известна с активното си присъствие. Тя е енергична на сцената, пуска се в тълпата по време на концертите и прави мост докато свири на баса си. Сценичното ѝ облекло е училищна униформа. Заедно с Джордън Хейли правят обложката за албума на MSI "You'll Rebel To Anything“. == Изкуство == На 13 ноември 2010 г. Линдзи представя изложбата си "HUSH“ в Dark Dark Science Gallery, заедно с приятелката ѝ Джесика. Декември, същата година стартира сайта ѝ LindseyWay.com, включващ изложбата. През 2013 г. и лятото на 2017 г. Линдзи също така представя още изложби. Занимава се и с благотворителни цели. == Личен живот == През 2003 г. групата "My Chemical Romance“ подгрява "Mindless Self Indulgence“. Там Линдзи и Джерард Уей (вокалиста) се запознават. През 2007 г. по време на турнето "Projekt Revolution“ се срещат отново. Двамата сключват брак на 3 септември, същата година, зад кулисите на последното шоу от турнето. И двамата споделят, че са се открили в най-неочаквания за тях момент. През 2008 г. двойката съобщава, че чака дете. На 27 май 2009 г. Линдзи ражда момиче - Бандит Ли Уей. Живеят в Лос Анджелис, Калифорния с двете им котки и две катерички. == Дискография == Despierta Los Niños (2003) You'll Rebel to Anything (2005) Another Mindless Rip Off (2006) If (2008) <3 (2010) How I Learned to Stop Giving a Shit and Love Mindless Self Indulgence (2013)

Source: original
Старокаменна епоха

Старокаменна епоха (или Палеолит, от гръцкото палеос - "стар“ и литос - "камък“) е етап от човешката история и първият период от каменната ера. Завършва около 8000 г. пр. Хр. Характеризира се с разработването на каменни сечива и обхваща около 95% от човешката праистория. == История == Ранен палеолит Среден палеолит Късен палеолит == Особености == Това е най-ранният, най-дългият и най-неясният период от човешката история, тъй като тогава обществата все още са безписмени. Затова информация за епохата се черпи предимно от веществени исторически (археологически) извори, свързани с материалното им развитие. === Човешки видове === Homo хабилис Homo еректус (представителите на този вид вече използват огъня) неандерталец Кроманьонец човешки вид - днешно време === Начин на живот === За този период е характерна потребяващата икономика - човешкото същество използва на готово това, което намира в природата. Те водят номадски начин на живот, занимават се с лов и събиране на ядливи растения и плодове. === Оръдия на труда === През палеолита възникват нови оръдия на труда, за използването на които се предполага, че удължават и доразвиват човешката ръка. Изработват се от твърд кремъчен камък - чрез разцепването му се получат фини остриета или ръбове. За да се направи подобно оръжие или инструмент, са нужни поне 100 - 150 опита, което предполага, че хората тогава са били физически по-силни и издръжливи. Това са единствените свидетелства за появата на разум у човека през тази епоха. === Огънят === Най-важното откритие за палеолита е огънят, който значително спомага за подобряване на начина на живот на хората.

Source: original
Лапити

Лапитите (на старогръцки: Λαπίθαι; на латински: Lapithae) са митическо племе от великани, обитаващи земите около планините Ета и Пелион в Тесалия, олицетворение на бурята. Деца са на Лапит - сина на Аполон и Стилба, която е дъщеря на Пеней (бог на едноименната река в Тесалия). Лапитите са братовчеди на кентаврите - Лапит е брат на Кентавър. Славели са се като войнствени и независими. При сватбата на техния цар Пиритой с Хиподамия, поканените диви кентаври се опиянили от вино и кентавърът Евритион се опитал да отвлече невестата, което става повод за кентавромахията - война между кентаври и лапити, която лапитите спечелват. Някои лапити са споменати в Троянска война като военачалници - Леонтей е предвождал 40 кораба (виж Списък на корабите). Лапитите обитавали равнинната земя на Тесалия и Магнетида, преди това земя на пеласгите, които лапитите прогонили. Митовете за лапитите вероятно се преплитат с действителност. Вероятно е съществувало племе лапити - едно от древните тесалийски племена, дорийци. == Царство == Царе на лапитите са: Хипсей син на Пеней Лапит син на Аполон Флегий син на Арес Иксион син на Флегий Пиритой син на Зевс или на Иксион Елат Кеней син на Елат Корон син на Кеней Полипоет син на Пиритой Леонтей син на Корон Столица е Лариса в Тесалия. Царството на лапитите е разрушено от войските на Eгимий, цар на дорийците и Херакъл. == Външни препратки == Greek Mythology Link (Carlos Parada) - Lapiths Theoi Project == Източници == Омир, Одисея, 21, 295 ff. Овидий, Метаморфози, 12, 210 ff.

Source: original
Физикогеографски подзони

Физикогеографските подзони или ландшафтни подзони са части от физикогеографските зони. Те се формират в пределите на последните вследствие на постепенното изменение на климата, хидроложкия режим, геохимичните и почвообразувателните процеси и структурите на биоценозите в широчинно направление и се обособяват в зависимост от преобладаващия ландшафт на един или друг фактор. Например в зоната на екваториалните гори се обособяват подзони на постоянно влажните мечнозелени гори (хилеи) и хилеи с кратък сух сезон, границите между които са слабо изразени. Вътре в подзоните често се наблюдават признаци на преход към съседните подзони и зони (например в северната тайга се срещат райони с тундрова растителност и др.). == Вижте още == Физикогеографско райониране Физикогеографски пояси Физикогеографски зони Физикогеографски страни Физикогеографски области

Source: original
Бутониера

Бутониѐрата е флорална декорация, обикновено едно цвете или цветна пъпка, носена върху ревера на смокинг или костюм. Макар да са носени често в миналото, бутониерите обикновено са запазени за специални случаи, за които официалното облекло е стандартно, като на абитуриентски балове, домашни посещения, погребения и сватби. В наши дни пин (брошка) на ревера се носи по-често от цветя върху бизнес костюми. == История == Думата бутониера произлиза от френската дума "boutonnière“. Подобно на сватбен букет през 16 век бутониерите са били използвани за предпазване от лош късмет и зли духове. Те също са служели за предпазване от неприятни аромати и се е смятало, че предпазват от болести.

Source: original
Балта Чокрак

Балта̀ Чокра̀к е изчезнало село в днешната Автономна република Крим, южна Украйна. Било е разположено в близост до съвременното село Скалистое в южната част на полуостров Крим, на северозападните склонове на Кримските планини и на 22 km югозападно от град Симферопол. Балта Чокрак е татарско село, чието население се изселва след завладяването на Крим от Руската империя в края на XVIII век. През 1806 година в селото са заселени българи, а след това и гърци от Мала Азия. Селището остава предимно гръцко-българско до 1944 година, когато при насилствената русификация на Крим цялото му население е изселено в Пермска област и Средна Азия. На мястото на дотогавашните жители са заселени руснаци, но през 1968 година селото е закрито. == Външни препратки == ((ru)) Историческая информация о селе Болта-Чокрак

Source: original
Боховска планина

Боховска планина е планина в Западна България и Югоизточна Сърбия, в историко-географската област Краище. Планината е част от Руйско-Верилската планинска група, като по билото ѝ от гранична пирамида 173 до гранична пирамида 185 преминава участък от държавната ни граница с Република Сърбия. От север на юг дължината ѝ е 10 km, а ширината ѝ - 6 km. На север достига до река Ерма при село Стрезимировци, която я отделя от Милославска планина, а на запад - до десния ѝ приток река Полевица и притокът ѝ Николица. На североизток склоновете ѝ затъват в Трънската котловина (Знеполе), а на изток долината на река Лешниковица (десен приток на Ерма) и седловината Вълча поляна (1105 m) я отделят от Еловишка планина. На юг чрез седловината Въргавица (1285 m) се свързва с планината Кървав камък. В южната ѝ част преминава участък от главния вододел на България между водосборните басейни на Черно и Егейско море. Планината има прост орографски план, включващ централен рид с посока север-юг, по който върви държавната граница и странични къси ридове. Билото ѝ е плоско и е наклонено на север. То започва от Стрезимировци и се издига постепенно през върховете Бабина чука, Борина чука (1078), Яничева чука (1097), Локва (1167), Дебела дърма (1258), Огорелица (1318) и Разкръсье (1332), като достига до седловината Въргавица, през която някога е преминавала пътека от село Горна Мелна до село Кострошевци (днес в Сърбия). Към българска територия се спускат къси ридове, между които по-значителни са Попов дел (1229), отделящ се от връх Огорелица на югоизток, и Боинске ливаде (1268) южно от село Бохова. Изградена е от кристалинни шисти. Климатът е умерено-континентален и е характерен с продължителна и снежна зима и хладно лято. Реките са къси и с непостоянен отток. Под връх Огорелица извира Треклянска река (десен приток на Струма). Редица имена на местности обаче свидетелстват за повече води в миналото. В миналото нейните източни български склонове са били опороени, но сега са залесени с букови гори, тук-там с иглолистни култури, а по-рядко се срещат цер и габър. Обширните пасища и поляни, съществували до средата на миналия век, днес са превзети отново от горската растителност и особено от самозалесили се иглолистни видове. Западните ѝ сръбски склонове са обезлесени. От животинския свят са представени дивата свиня, лисицата, вълкът, множество птици. През последните петдесет години населението на планината е намаляло десет пъти и днес тя е практически без постоянно население. По източната ѝ периферия, на българска територия, са разположени селата Бохова, Горна Мелна, Джинчовци, Реяновци, Стайчовци, Стрезимировци и Цегриловци, а на сръбска - село Кострошевци. В полите ѝ, над село Реяновци е разположен малкият манастир "Света Богородица“. == Вижте също == Списък на планините в България == Топографска карта == Лист от карта K-34-45. Мащаб: 1 : 100 000. Лист от карта K-34-46. Мащаб: 1 : 100 000. == Източници == Мичев, Николай и др. Географски речник на България. София, Наука и изкуство, 1980. с. 61.

Source: original
Спонтанна демокрация

Спонтанна демокрация (на английски: Emergent democracy) е определение за интернет феномен, който играе все по-голяма роля в обществения живот и се отразява на демократичните принципи. Става дума за блогове, форуми и социални мрежи, които набират популярност и осигуряват среда, в която политическата критика без бизнес интереси зад нея намира обществена изява. Много често (понякога с доказано основание) политиците и медиите са обвинявани, че манипулират обществения интерес според нуждите на определени среди. Според някои, именно спонтанната демокрация е напът да преодолее това препятствие в интерес на обществото и свободата на словото. == България == В България феноменът на спонтанната демокрация започва да придобива популярност едва към края на 2006 година покрай президентските избори, които се провеждат в страната. Преди това сравнителна популярност добива кампанията Спасете българските приказки! Архив на оригинала от 2006-11-07 в Wayback Machine.. През 2007 българската блогосфера активно отразява серията от протести в защита на природен парк Странджа, организирани като флашмоб и движение на критичната маса. Блогърите се оказват изключително актуални, бързи и точни. Поради това, в някои водещи български печатни издания започват да се препубликуват техни материали. Все по-често различни медии в страната цитират лични интернет страници като източници. Голям тласък на спонтанната демокрация дават големи социални мрежи като Facebook. В България през 2008 има няколко успешни кампании проведени с помощта на Facebook (напр. "За нощен транспорт в София“). В отговор на засиления обществен интерес към онлайн социалния ангажимент, Борислав Цеков създава и специализирана социална мрежа за политика Homo Politicus Архив на оригинала от 2008-12-31 в Wayback Machine., но по-късно се появяват критики за безпристрастността и свободата на словото в нея [1]. На частичните местни избори за кмет на София през 2009 инициативен комитет от интернет общността излъчва собствен кандидат: Теодор Дечев под наслова "Блогър за кмет на София“ Изключително силно стартира и тясно специализираната политическа медия Парламент.бг в която активно участие вземат голяма част от блогърите в България, голяма част от гражданите с ясно изразени политически възгледи, както и граждани, несъгласни с взетите от парламента решения. == Вижте също == PolitiKat - уеб сайт, в който могат да бъдат съхранявани, сортирани и проследявани политическите обещания и становища на различни политици, държавни и общински служители == Външни препратки == Парламент.бг - всеки може да бъде репортер в политически насочената медия! Спасете българските приказки! Архив на оригинала от 2006-11-07 в Wayback Machine. Всички заедно можем да спасим "Национален парк Странджа“ След Странджа 2007 политиката вече няма да е същата Архив на оригинала от 2007-07-08 в Wayback Machine. Блогърите срещу тормоза на ГДБОП "За“ нощен транспорт в София Мегафон Архив на оригинала от 2020-02-28 в Wayback Machine. - агрегатор за политически и икономически блогове

Source: original
Разтворимост

Разтворимостта на едно вещество (газ, течност, кристали) показва какво количество от веществото се разтваря в даден разтворител (най-често течност). Разтворимостта на твърди вещества и течности се задава предимно в g/100g разтворител или g/100ml разтворител (алтернативно g/kg, g/l). За електролити в литературата често може да се намери и т. нар. произведение на разтворимост (виж по-долу). При газове се използва и обемът на газа разтворен в единица обем от разтворителя (ml/ml разтворител и др.). Най-добре изучени са разтворите във вода. За разтворимост на газове виж абсорбция. Зависимостта на разтворимостта от температурата се задава често с т.нар. крива на разтворимостта. Обикновено при повишаване на температурата кличеството на разтвореното вещество се увеличава в една или друга степен. При някои компоненти това е по-изразено (в диаграмата:бариев нитрат Ba(NO3)2) при други (натриев хлорид NaCl) по-малко. Разликата в разтворимостите на различните вещества може да се използва за тяхното разделяне (пример: отделянето на кристали от NaCl от разтвор на KNO3) или за пречистване чрез прекристализация. Кривата на разтворимостта на натриевия сулфат се различава от другите в диаграмата по-горе. От 0 °C до 32,4 °C разтворимостта се увеличава с температурата, над тази температура почти не се променя. Това се обяснява с обезводняването на солта. Под 32,4 °C из разтвора се отделя натриев сулфат декахидрат Na2SO4·10H2O (глауберова сол), над нея безводната сол Na2SO4. Подобни ефекти в разтворимостта се наблюдават и при образуването на т. нар. двойни соли. В някои случаи разтворимостта е неограничена, например вода и сярна киселина се смесват във всяко отношение без образуването на втора фаза. Според правилото "подобни се разтварят в подобни“ водата като типичен полярен разтворител разтваря добре полярни вещества като неорганични соли, киселини и други, а не разтваря неполярни вещества като бензол, алкани, органични соли и др. При електролити разтворимостта може да се зададе и с т. нар. произведение на разтворимост Ksp. За калциев сулфат, който дисоциира и дава калциеви катиони и сулфатни аниони в разтвор C a S O 4 → C a 2 + + S O 4 2 − {\displaystyle CaSO_{4}\rightarrow Ca^{2+}+SO_{4}^{2-}} Ksp се дефинира като произведение на концентрациите на йоните: K s p = [ C a 2 + ] ⋅ [ S O 4 2 − ] = 4 , 93 ⋅ 10 − 5 [ m o l 2 l 2 ] {\displaystyle K_{sp}=[Ca^{2+}]\cdot [SO_{4}^{2-}]=4,93\cdot 10^{-5}\ [{\frac {mol^{2}}{l^{2}}}]} (25 °C) За електролит, който дисоциира по уравнението A m B n → m ⋅ A n + + n ⋅ B m − {\displaystyle A_{m}B_{n}\rightarrow m\cdot A^{n+}+n\cdot B^{m-}} Ksp се дефинира като K s p = [ A n + ] m ⋅ [ B m − ] n {\displaystyle K_{sp}=[A^{n+}]^{m}\cdot [B^{m-}]^{n}} а разтворимостта S се изчислява по уравнението S = [ A n + ] m = K s p n n ⋅ m m n + m [ m o l / l ] {\displaystyle S={\frac {[A^{n+}]}{m}}={\sqrt[{n+m}]{\frac {K_{sp}}{n^{n}\cdot m^{m}}}}\ [mol/l]}

Source: original
Питийски игри

Питийските игри, или Питии, са общоелински игри, организирани в Античността в светилището на Аполон в Делфи. За пръв път се провеждат през 582 г. пр.н.е., малко след първата свещена война през 585 г. пр.н.е. По произход са музически и се уреждат в чест на Аполон. Когато Амфиктионията започва да организира игрите, се прибавят и спортните състезания, също и в светилището в Олимпия. Своеобразието на Питийските игри се определя от това, че в тях имат значителен дял музикално-поетическите състезания, чиято традиция в Делфи е много стара. Един анекдот разказва, че Омир и Хезиод искали да вземат участие в състезанието, но и двамата не били допуснати, защото първият бил сляп и не можел да свири на китара, а вторият, въпреки че бил такъв добър поет, не бил толкова добър китарист. Смята се, че богът на изкуствата Аполон проявявал не по-малък интерес към музикалните произведения, отколкото към атлетическите състезания. Питийските игри се устройват на всеки 4 години. Малко преди започването им, делфийците изпращат пратеници - теори (или теари), по гръцкия свят, за да оповестят официално предстоящото откриване на Питиите. По време на ритуалната си мисия теорите са посрещани и настанявани във всеки главен град от специални служебни лица, натоварени с това да ги улеснят в задачите им, които наричали теородоки. Списъкът на тези теородоки е бил изписван на няколко пъти в светилището и от него са запазени един фрагмент от края на V в. пр. Хр., един доста голям текст от края на III в. пр. Хр. и други фрагменти от средата на II в. пр. Хр. Както в Олимпия, наградата за всяко състезание е обикновен венец от листа. Той е изплетен от лавър (дафиново дърво), любимото дърво на Аполон, отрязан при специални условия според религиозните предписания: едно дете с живи родители трябвало да отиде да откъсне лавровите клонки в долината на Темпе в Тесалия. Авторитетът на Аполон и славата на неговото прорицалище повишават още повече интереса към игрите, и в Делфи се събират тълпи, също тъй многобройни като тълпите, които се стичат в Олимпия. Днес Делфийските игри са възобновени и се провеждат в различни страни, както и съвременните Олимпийски игри. == Литература == Шаму, Ф., Гръцката цивилизация

Source: original
Хараламби Трайков

Хараламби Георгиев Трайков е български политик от БЗНС, син на Георги Трайков. == Биография == Роден е на 10 август 1925 г. във Варна. От 1944 година членува в БЗНС. Между 1948 и 1949 е секретар към Министерството на комуналното стопанство и благоустройството. През 1949 година завършва Софийския университет със специалност право. В периода 1950 - 1967 е журналист и главен редактор на вестник Земеделско знаме. Между 1957 - 1973 е член на Управителния съвет на БЗНС. От 1971 до 1973 е министър на информацията и съобщенията, заместник-министър на външните работи (1967 - 1971). Член е на Постоянното присъствие на БЗНС от 1971. Умира при автомобилна катастрофа на 2 юни 1973 г.

Source: original
Теория на системите

Системната теория е интердисциплинарно изследване на системи или групи от взаимосвързани, взаимозависими части, които могат да бъдат както естествени, така и създадени от човека. Всяка система е ограничена в пространството и времето, повлияна от околната среда, дефинирана от своята структура и предназначение и изразена чрез своето функциониране. Една система може да проявява качества, които не са присъщи на никоя от частите ѝ, свойство известно като синергия, определяно от някои автори като "възникване“ (на английски в употреба е понятието emergence). Промяната на една част от системата може да повлияе други нейни части, а също и на цялата система. Възможно е да се предвидят тези промени в моделите на поведение. За системи, които са способни да се учат и адаптират, растежът и степента на адаптация зависят от това колко добре системата е ангажирана със своята среда. Някои системи могат да поддържат други системи, като предотвратяват тяхната повреда или разрушаване. Теорията на Системите има за цел да моделира динамиката, ограниченията, условията за съществуване и функциониране на системата и да изясни принципи (като цел, мярка, методи, инструменти), които могат да бъдат разпознати и приложени към други системи на всяко ниво на рекурсивно влагане и в широк набор от полета за постигане на оптимизирана "еквифиналност“. Общата теория на системите е свързана с разработването на широко приложими концепции и принципи, за разлика от теориите, валидни за дадена конкретна област на знанието. Могат да бъдат разграничени динамични или активни системи от статични или пасивни системи. Активните системи са дейности или компоненти, които взаимодействат в поведението и процесите. Пасивните системи са структури и компоненти, които се обработват. Например, една програма е пасивна, когато е дисков файл и активна, когато работи в паметта. Областта е свързана със системен подход, машинна логика и системно инженерство. Важен принос към теорията на системите например са работите на белгийския физикохимик Иля Пригожин.

Source: original