Коктел хаљина

Коктел хаљина је хаљина прикладна за полуформалне прилике, које се понекад називају коктелима, обично касно поподне, и обично са додацима. Након Првог светског рата идеја о "радној жени" постала је популарна. После 1929. било је чешће видети жене у друштвеном контексту. Уз помоћ ослободилачких организација почела је да се јавља идеја о "савременој жени“, а убрзо се "жена која пије“ могла видети у пословним окружењима. Компаније су све чешће организовале коктеле како би имале забавно окружење за дружење запослених и купаца. Ови догађаји су обично почињали после 17:00 Пошто се од гостију очекује да шетају и упознају људе, одећа направљена за ове прилике је често функционална и удобна. Ова практична и модерна одећа постала је популарна униформа за прогресивне елитне жене 1920-их. === 19. век === Хаљина за вечеру је била хаљина која се носила у викторијанско доба за вечере и забаве код куће. Могла је бити веома сложена, али је често имала дуге рукаве и уску сукњу како би се разликовала од вечерњих хаљина. У 20. веку, међутим, хаљине за вечеру су изашле из моде и замењене су вечерњим хаљинама за свечане вечере. === 20. век == После Другог светског рата, Диор је изашао са "новим изгледом“, који се састојао од уског струка, дугих поруба и широких сукњи. Овај стил је ласкао женској силуети и створио романтичну ауру око естетике. Пошто су коктел забаве биле толико популарне, амерички дизајнери као што је Ен Фогарти почели су да креирају коктел хаљине које су се вртеле око "новог изгледа“ користећи мање скупе тканине. Француски дизајнери, као што су Диор и Жак Фат, видели су велико тржиште коктел хаљина и почели да дизајнирају хаљине за америчке робне куће. Са све већом изводљивошћу и популарношћу путовања авионом, француске коктел хаљине постале су популарне широм света. Док су Францускиње путовале у богате одмаралишта, дизајн њихових коктел хаљина ширио се међу америчком елитом. Док се француска мода ослањала на путовања и америчке робне куће, амерички дизајнери су се ослањали на модне часописе, као што су Vogue и Vanity Fair, и на потребу да се облаче полуформално за време коктела. 1948. Кристијан Диор је ову пословну хаљину означио као "коктел хаљину“, што је омогућило робним кућама да рекламирају посебно "коктел“ одећу и додатке, повећавајући раст модних бутика. Помама за културом коктела покренула је продају и коктел робе. == Композиција == Америчка коктел хаљина може бити било шта, од "мале црне хаљине" до хаљине са цветним принтом или обичне, кратке вечерње хаљине, све док се носи са додацима. То могу бити минђуше, бисерне огрлице, наруквице или брошеви. Иако је био јефтин, ношење великих количина сматрало се смелим и луксузним, посебно када се носи скромна хаљина. Поред тога, накит би се носио уз шешире. Рукавице су биле обавезне, требало је да буду модерно модерне и могу бити било које дужине, материјала или боје. Ципеле су обично биле са високим потпетицама, али вечерње сатенске сандале су такође биле уобичајене и могле су бити обојене у складу са бојом хаљине. == Бонтон == Како су коктел журке постале врхунски, одећа је постала подложна строжијим смерницама, што је омогућило људима да лако разликују различите идентитете на забави: организатора, домаћице и супруге. Постојала су строга правила јер су жене морале да носе рукавице, домаћице нису смеле да носе додатке, а гости су морали да носе коктел шешире, али никада у затвореном простору. == Спољашње везе == Медији везани за чланак Коктел хаљина на Викимедијиној остави

Source: original