AlmaznayaGroza/cyrillic-language-classification huggingface dataset:
Андрула Василиу

Андрула Василиу (енгл. Androulla Vassiliou; 30. новембар 1943) је кипарска и европска политичарка. Између марта 2008. и фебруара 2010. била је европска комесарка за здравство, а затим, до новембра 2014. године, европска комесарка за образовање, културу, вишејезичност и младе. Василиу је веома активна на друштвеним и културним пољима, посебно у Организацији уједињених нација и Европској унији. На Кипру је имала важно место и у одбору многих јавних и приватних компанија. == Каријера == Рођена је у Пафосу. Између 1961. и 1964. студирала је право у Лондону, Уједињено Краљевство, а затим између 1964. и 1966. студирала је међународне односе на лондонском институту за светске послове. Потом се вратила на Кипар 1968. године и бавила се правом, радећи као правни саветник банке, а затим у управном одбору различитих корпорација. Године 1988. прекинула је своју правну праксу када је њен супруг Георгије Василиу постао председник Кипра. == Политичка каријера == Прва дама Кипра била је од 1988. до 1993. године. Изабрана за представнички дом Кипра 1996, за покрет уједињених демократа. Поново је изабрана 2001. до 2006. године. За то време је радила у одбору за европске послове и у заједничком парламентарном одбору Кипра и Европске уније. Била је и алтернативни представник Кипра за европску конвенцију коју је сачинио европски устав. Између 2001. и 2006. била је потпредседница савеза либерала и демократа за Европу и председавајуће европске мреже либералних жена. У фебруару 2008. је номинована за наследника Маркоса Киприаноуа, за европског комесара за здравство. На другој комисији, фебруара 2010. године, постала је комесар образовања, културе, вишејезичности и младих. == Остале активности и лични живот == Од 2002. године је председавајући саветник кипарског онколошког центра, а од 1996. је и председница кипарске федерације пословних жена. Била је укључена у удружење нација Кипра, изабрана је за њеног председника четири узастопна мандата, учествовала је на бројним конференцијама о људским правима. Године 1991. изабрана је за председника светске федерације удружење нација и поново је изабрана на два мандата пре него што је постала председник. Удата је за Георгија Василиа, бившег председника Кипра, са којим има троје деце. Њени хобији су музика, ходање, пливање и читање. Говори грчки, енглески и француски језик.

Source: original
Архимандрит Кипријан (Керн)

Архимандрит Кипријан (у свету Константин Едуардович Керн; 11. мај 1899 - 11. фебруар 1960) био је православни теолог, писац и професор на Институту св. Сергија у Паризу. == Живот == Архимандрит Кипријан рођен је 11. маја 1899. године у Тули, у старој племићкој породици. Отац му је био професор и декан Шумарског факултета у Петрограду. Константин је завршио Александровски лицеј (гимназију) и правни факултет Московског универзитета. Учествовао је у грађанском рату у Добровољачкој армији, а 1920. године емигрирао је у Константинопољ, а затим у Србију. Завршио је правни (1922) и богословски (1925) факултет Београдског универзитета. Докторирао је 1945. године на Институту св. Сергија у Паризу на тему ,, Антропологија светог Григорија Паламе“. Млади Константин је учествовао у раду београдског кружока преподобног Серафима, као и у сусретима Руског студентског хришћанског конгреса у Пшерову и Хопову. Био је у јурисдикцији Руске заграничне Цркве. Од 1925. године предаје литургику, апологетику и грчки језик у Битољу. 2. априла 1927. године, на Лазареву суботу, замонашен је, а затим рукоположен 3. и 7. априла од стране митрополита Антонија (Храповицког). Од 1928. године био је старешина Руске духовне мисије у Јерусалиму све до 1930. године. Од 1931. до 1936. поново предаје у Битољу. Године 1936. прелази у Париз, у јурисдикцију Константинопољске патријаршије, код митрополита Евлогија (Георгијевског) и ради као доцент на катедри за литургику на Институту св. Сергија. 1941 - доцент за патрологију, 1945-1960 - професор литургике, патрологије и пастирског богословља. Првих година у Паризу о. Кипријан је служио у манастиру у улици Лурмел, коју је основала монахиња Марија (Скобцова). Године 1940. митрополит Евлогије поставља га за старешину храма св. Константина и Јелене у Кламару, где је служио 20 година. Упокојио се 11. фебруара 1960. године. Сахрањен је на гробљу крај цркве у Кламару. Радови овог еминентног богослова у највећој мери преведени су на српски језик захваљујући труду Слободана Продића. == Библиографија == Антропологија светог Григорија Паламе, превод: Ђорђе Лазаревић (Краљево: Епархијски управни одбор Епархије жичке, 2012). Изабрана литургичка дела (Шибеник: Истина, 2009). Патрологија, превод: Никола Маројевић, Радисав Маројевић (Врњачка Бања: Пролог, 2006). Епиклеза у првим хришћанским Литургијама, приредио: Слободан Продић (Шибеник: Истина, 2004). Пастирско богословље, превод: Миливој Ранђић, Родољуб Лазић (Врњачка Бања; Београд: Братство Св. Симеона Мироточивог: Богословски факултет СПЦ, 2003). Света Литургија : Практичне напомене и богословско тумачење, превод: Слободан Продић (Шибеник: Истина, 2003). Литургика са химнографијом и хеортологијом (Шибеник: Истина, 2003). Евхаристија, превод: Слободан Продић (Шибеник: Истина, 2000).

Source: original
Притока

Притока је водоток (река или поток) која се улива у већи водоток или главни (матични) ток реке или језера. Притока се не улива директно у море или океан. Притоке заједно са својим главним водотоком одводе све површинске и подземне воде свога слива, до мора или океана. У ушћу, где се две или више воде састају заједно, обично се односи на спајање притока. Супротност притоци је рукавац, водоток који се одваја и тече од главног водотока. Рукавци се најчешће могу наћи у речним делтама. == Терминологија == "Десна притока” и "лева притока (или "притока десне обале” и "притока леве обале”) су појмови који указују на оријентацију притоке у односу на ток главне реке, а дефинишу се из перспективе гледања низводно (у смеру водене струје главног водотока). У САД, где притоке понекад имају исто име као река у којој се сливају, називају се форке. Оне се обично означавају смером компаса. На пример, Америчка Река има северну, средњу и јужну форку. Северни рукавац Реке Чикаго има источну, западну и средњу форку, док јужни рукавац има јужну форку, а сматра се да има и западну форку). Форке се понекад означавају као "десне” и "леве”. Посматрач руком одређује форку окренут узводно. На пример, Стир Крик има леву притоку која се назива десна форка Стир Крика. == Редослед и начин набројавања == Притоке се понекад набројавају почевши од оних које су најближе извору реке, а завршавајући се оним које су најближе ушћу реке. Стралеров систем означавања притока испитује распоред притока у хијерархији, где постоје притоке првог, другог, трећег и виших редова, с тим да су притоке првог реда обично најмање по величини. На пример, притока другог реда би била резултат две или више притока првог реда које се спајају у исту. == Види још == Рукавац (растока, отока) Естуар == Литература == Маккавеев Н. И. Русло реки и эрозия в её бассейне - М., Изд-во АН СССР, 1955. - 346 с. Чеботарев А. И. Гидрологический словарь - Л, Гидрометеоиздат, 1978 - 308 с.

Source: original
Ljudski uticaj na azotni ciklus

Ljudski uticaj na azotni ciklus je raznovrstan. Poljoprivredni i industrijski azotni (N) unosi u životnu sredinu trenutno premašuju unos iz prirodne azotne fiksacije. Usled antropogenih inputa je došlo do znatnih promena globalnog azotnog ciklusa tokom zadnjeg veka. Globalna atmosferska molska frakcija azotnog oksida (N2O) je povečana sa preindustrijskog nivoa od ~270 nmol/mol na ~319 nmol/mol u 2005. godini. Ljudske aktivnosti doprinose jednoj trećini N2O emisija, najveći deo čega je usled aktivnosti u poljoprivrenom sektoru.

Source: original
1448 Lindbladia

1448 Lindbladia је астероид главног астероидног појаса са пречником од приближно 20,65 km. Афел астероида је на удаљености од 2,810 астрономских јединица (АЈ) од Сунца, а перихел на 1,938 АЈ. Ексцентрицитет орбите износи 0,183, инклинација (нагиб) орбите у односу на раван еклиптике 5,818 степени, а орбитални период износи 1336,399 дана (3,658 године). Апсолутна магнитуда астероида је 12,60 а геометријски албедо 0,037. Астероид је откривен 16. фебруара 1938. године. == Види још == Астероид Астероидни појас == Спољашње везе == JPL страница за динамику соларног система Орбитални елементи астероида са орбитом блиском Земљи Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (9. јул 2009) Астероиди и мале планете, универзитет Харвард JPL подаци о астероиду

Source: original
Жупа (Дрвар)

Жупа је насељено мјесто у Босни и Херцеговини у општини Дрвар које административно припада Федерацији Босне и Херцеговине. Према попису становништва из 1991. у насељу је живјело 81 становника. == Становништво == На попису становништва 1961. у ФНРЈ, Жупа је била у саставу Општине Преодац. 1 На пописима од 1971. до 1991. Бошњаци су пописивани углавном као Муслимани. == Спољашње везе == Тромеђа: Жупа Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (4. март 2016) (језик: српски)

Source: original
Хаљина са отвореним леђима

Хаљина са отвореним леђима је стил женске одеће дизајниран да открије леђа носиоца. Леђа могу бити делимично изложена ниским резом или потпуно изложена уз употребу жица. Хаљина без леђа најчешће се носи у свечаним приликама или као вечерња одећа или као венчанице и може бити било које дужине, од мини до пода. Остали стилови без леђа укључују купаће костиме и топове са отвореним леђима, као што је халтер. == Еволуција == Хаљина са отвореним леђима први пут су се појавила 1920-их. Током 1930-их, стил је постао повезан са модом сунчања тог времена, а Хаљина са отвореним леђима била је начин да се покаже препланули тен, обично без црних линија. Носилац је обично морао да буде витак да би могао да извуче ефекат. У децембру 1937., глумица Мишелин Патон је контроверзно снимљена отпозади док је носила хаљину са отвореним леђима на BBC-у. Илузија голотиње довела је до тога да огорчени гледаоци пишу да се жале, а Перл Биндер, која је била ко-представница емисије, добацила је: "Бака се осврће, али Мишелин нема леђа да би је видела“. == Стилови == Хаљина са отвореним леђима може се држати на више начина. Најчешћи је један комад тканине или каиш који пролази иза врата носиоца. Трака око врата може сама бити покривена косом носиоца, остављајући иза леђа утисак да ништа не држи хаљину. Алтернативно, хаљина се може држати кратким рукавима или једном или две шпагети траке, које држе хаљину на раменима. === Чоли === Стил са отвореним леђима се такође налази у чоли, блузи коју носе Индијке заједно са саријем и гаграма . Леђа су или "делимично изложена" са ниским резом или "потпуно изложена". Стилови отворених леђа настали су углавном због утицаја западне моде. Мадхури Дикит ју је учинила популарном када ју је носила и појавила се у песми Dhak Dhak Karne Laga. == Подршка за груди == Подршка за груди може бити проблем за многе жене када носе хаљину отворених леђа, али без обзира на то већина жена које бирају овај стил горњег дела више воле да иду без грудњака. Доступни су дизајни грудњака који нуде подршку за груди са хаљинама отворених леђа. Неки дизајни грудњака користе конвертибилне стилове, лепљиве грудњаке, грудњаке са жицом и грудњаке без бретела.

Source: original
Бартицу

Бартицу је борилачки спорт настао у Уједињеном Краљевству између 1898 и 1902. Једна специфичност система је употреба штапова за шпацирање, данас би рекли мачевање са дрвеним штаповима. Широј јавности је бартицу постало познато у романима Артур Конан Дојла, у којима је његов главни протагониста Шерлок Холмс практиковао ову борилачку вештину. == Историја == Бартицу је спој имена Бартон и џијуџицу, а основао га је у Индији рођени британски инжењер Edward William Barton-Wright. Бартон је у Индији и касније у Јапану вежбао борилачке вештине, најпре џијуџицу. Вративши се у Лондон основао је бартицу спорт клуб где су се вежбале џијуџицу и бокс технике. Клубу приступају џудо мајстори из Јапана Јукијо Тани и Садаказу Ујениши, те и савате и кан де комба мајстор Pierre Vigny из Швајцарске. Овим настаје класични бартицу као спој разних техника из џијуџицу/џудоа, саватеа, бокса, швајцарског народног рвања и кан де комба. За нови борилачки спорт брзо се прочуло у вишим круговима Лондона, те је и британски краљ Едвард VII почео да тренира бартицу. Ипак, 1903 долази до неспоразума између Бартона са једне и осталих мајстора са друге стране, који се нису слагали са Бартоновом политиком да се бартицу промовише међу високој аристократији Лондона и тиме затвара за остале кругове друштва. Као последица расправе остали мајстори напуштају бартицу клуб и отварају своје клубове, чиме је Бартон најзад био приморан да затвори бартицу клуб. Јукијо Тани и Садаказу Ујениши отварају своје џијуџицу и џудо клубове који важе за прве у Европи. Нарочито у вези са џудо и да се кроз бартицу први пут вежбао џудо у Европи, бартицу је нашло своје место у историји борилачких спортова. Касније, у налету далекоисточних борилачких спортова попут џудоа и каратеа, Бартон и његов бартицу пали су у заборав, иако је Бартон у 1950-има добио признање од стране врховног британског џудо мајстора Гунји Којизуми да је увео џудо у Велику Британију. Тек почетком 2000-има оснивају се поново бартицу клубови и друштва у Великој Британији, који су сродни француским кан де комба, тј. тежиште стоји у мачевању дрвеним штаповима, уз елемената из бартицу односно из џудо и џијуџицу. == Спољашње везе == Кратки увод у бартицу (ен)

Source: original
Српска поезија

Српска поезија, односно српско песништво, обухвата целокупно песничко стваралаштво на српском језику, почевши од средњовековних времена па све до савременог доба. Током историје, српска поезија је прешла дуг пут од усменог песничког стваралаштва, преко првих песничких записа, до процвата српске поезије у време народног препорода. === Обредне митске песме === Обредне песме су биле колективне и обавезно певане у тачно одређено доба. === Епске поезија == песме о ослобођењу Црне Горе песме о ослобођењу Србије == Види још == Српска књижевност Историја српске књижевности Српска епска поезија == Спољашње везе == Топ десет српских љубавних песама ("Блиц“, 23.октобар 2011) Српска поезија - Најбољи српски песници

Source: original
Рани савремени човјек

Рани савремени човјек или анатомски савремени човјек су изрази који се користе за разликовање врсте Homo sapies (једине постојеће врсте хоминина) који су анатомски у складу са низом фенотипова виђених код савремених људи, од изумрле архаичне људске врсте. Ова разлика је корисна посебно за вријеме и регије у којима су анатомски савремени и архаични људи постојали истовремено, на примјер, у палеолитској Европи. Међу најстаријим познатим остацима Homo sapies-а налазе се они пронађени на археолошком налазишту у Омо Кибишу у југозападној Етиопији, који датирају од прије око 233.000 до 196.000 година, на налазишту Флорисбад у Јужној Африци, који датирају од прије око 259.000 година, и на налазишту Џебел Ирхуд у Мароку, који датирају од прије око 300.000 година. Изумрле врсте рода Homo укључују врсту Homo erectus (постојао од прије отприлике 2 до 0,1 милиона година) и низ других врста (неки аутори их сматрају подврстама H. sapiens или H. erectus). Процјењује се да се дивергенција лозе која води ка H. sapiens-а од H. erectus-а (или посредне врсте као што је Homo antecessor) догодила у Африци прије отприлике 500.000 година. Најранији фосилни докази о раним савременим људима јављају се у Африци прије око 300.000 година, са најранијим генетским подјелама међу савременим људима, према неким доказима, који датирају отприлике у исто вријеме. Познато је да се трајно мијешање архаичних људи са савременим људима догодила и у Африци и (након скорашњег ширења из Африке) у Евроазији, прије око 100.000 до 30.000 година. == Види још == Архаични људи == Спољашње везе == Human Timeline (Interactive) - Smithsonian, National Museum of Natural History (август 2016).

Source: original
Абдалат Дејвис Фараж синдром

Абдалат Дејвис Фараж синдром облик факоматозе, болести централног нервног система праћена абнормалностима коже. == Откриће == Стање је названо по групи медицинских стручњака који су је први описали, користећи појаву синдрома у породици из Јордана. Описао га је јордански доктор Аднан Абдалат 1980. == Симптоми == Ова болест се одликује неуобичајеним пигментом коже који драстично одступа од генетике и расе болесника. Синдром се посматра као наслиједна аутосомална рецесивна генетска особина. Да би се ова болест појавила неопходно је да особа наслиједи ген за синдром од оба родитеља. Појављује се и код мушкараца и жена. Особе које наслиједе ген од само једног родитеља се сматрају носиоцима те не показују симптоме болести. Најчешћи симптоми: Албинизам; Неуравнотежена пигментација коже; Изражена пјегичавост; Неосјетљивост на бол; Параплегија/Квадроплегија == Види још == Гени Генетика Болест Нервни систем

Source: original
Доња Бресница

Доња Бресница је насељено место града Прокупља у Топличком округу. Према попису из 2022. било је 100 становника (према попису из 1991. било је 245 становника). == Демографија == У насељу Доња Бресница живи 190 пунолетних становника, а просечна старост становништва износи 50,6 година (51,5 код мушкараца и 49,8 код жена). У насељу има 91 домаћинство, а просечан број чланова по домаћинству је 2,41. Ово насеље је великим делом насељено Србима (према попису из 2002. године), а у последња три пописа, примећен је пад у броју становника. == Спољашње везе == Мапе, аеродроми и временска ситуација локација (Fallingrain) Гугл сателитска мапа (Maplandia) План насеља на мапи (Mapquest)

Source: original
912

== Догађаји == 11. мај - Византијски цар Лав VI Мудри умире након 26 година владавине. Наслеђује га брат Александар III као цар (василевс) поред Лавовог шестогодишњег сина Константина VII. Александар постаје де факто владар Византијског царства и протерује царицу Зоју Карбонопсину, Константинову мајку, у женски манастир. == Рођења == 23. новембар - Отон I Велики, немачки краљ и цар Светог римског царства (у. 973) == Смрти == 11. мај - Лав VI Мудри, византијски цар (р. 866) 25. октобар - Рудолф I, краљ Бугоње (р. 859) == Види још == Списак датума Списак година Списак деценија Списак векова Списак миленијума

Source: original
ЖКК Војводина 021

Женски кошаркашки клуб Војводина 021 је српски кошаркашки клуб из Новог Сада. == Историја == Основан је 1999. године под именом ЖКК Беочин са седиштем у Беочину. Клуб се 2018. године преселио у Нови Сад, мењајући име у ЖКК 021. Дана 25. септембра 2020. клуб мења име у ЖКК Војводина 021, настављајући традицију некадашњег клуба ЖКК Војводина. У марту 2021. клуб је изгубио финале купа Србије. === Национални === Првенство Србије: Вицепрвак (1): 2018/19. Куп Србије: Финалиста (1): 2021. === Национални === Првенство Југославије: Првак (2): 1968/69, 1969/70. Вицепрвак (2): 1971/72, 1991/92. Првенство Србије и Црне Горе: Вицепрвак (3): 2004, 2005, 2006. Првенство Србије: Вицепрвак (4): 2003/04, 2004/05, 2005/06, 2014/15. Куп Југославије: Финалиста (1): 1972. Куп СР Југославије: Освајач (1): 2001. Финалиста (3): 1995, 1998, 1999. Куп Србије и Црне Горе: Финалиста (2): 2005, 2006. Куп Србије: Освајач (1): 2015. Финалиста (1): 2007. === Међународни === Јадранска лига: Финалиста (1): 2005/06. == Спољашње везе == eurobasket.com srbijasport.net

Source: original
Страх од смрти

у одбрану ове тезе. Међутим, постоје приговори и тези Х*. === Приговори == (АИ1) Доживела би веће задовољство да је добила 10 на испиту. (АИ2) Ако би доживела веће задовољство да је добила 10 на испиту, онда: ако је Х** истинито, чињеница да је добила 9 на испиту је лоша за њу. (АИ3) Чињеница да је добила 9 на испиту није лоша за њу. (АИ4) Дакле, Х** није истинито. == Свест после смрти == Прва премиса Аргумента против страха од смрти тврди да свака особа која умре престаје да буде свесна. Некима ће ова тврдња изгледати очигледно истинита и непроблематична. Смрт подразумева престанак рада мозга, а са престанком можданих активности престају и свесна стања. Али сигурно има оних који очекују да ће по окончању рада телесних органа и функција ипак некако наставити са својим свесним животом у неком другом облику или виду. На крају крајева, можда има и оних који се најрадије уздржавају од суда о овим стварима, сматрајући да не можемо бити сигурни у остваривање нити једног од два поменута сценарија. Како би се примакли консензусу о овом питању, филозофи су понудили аргумент који има за циљ да покаже да заиста престаје свесност онда када наступи смрт. Потребна је једна произвољна људска индивидуа, субјект С. За свако људско биће, па и за С-а важи да тачно тамо где се он, С, налази, налази се и једна животиња, тј. Један животњски организам-један сисар, примат који је способан да хода усправно на две ноге. С обзиром на ово, постоји и аргумент: Аргумент против посмртне свести: (ППС1) Ако Животиња престаје да буде свесна када С умре и С је Животиња, онда С престаје да буде свестан када умре. (ППС2) Животиња престаје да буде свесна када С умре. (ППС3) С је Животиња. (ППС4) Дакле, С престаје да буде свестан када умре. Прва премиса овог аргумента се лако брани. Овом премисом се још увек не тврди да је С идентичан са Животињом, нити да Животиња престаје да бива свесна по својој смрти. Једино што се тврди је следеће: уколико су ове две ствари истините, онда ће С престати да буде свестан кад умре. Ако

Source: original
Геоинформатика

Геоинформатика је наукa која се бави управљањем, обрадом и анализом геопросторних података, аналитичким и нумеричким моделирањем просторно временских процеса и геовизуализацијом просторних података и информација. Све чешће се израђују WEB сервиси и апликације засноване на просторним подацима. Исти приступ користе и највеће компаније као што су Apple, Google, Microsoft, Amazon, Intel и Uber, чак и компаније ауто индустрије попут Tesle, Audi-ja, BMW-a и Mercedesa (аутопилот функционалност). Геоинформатика обједињује технологије које се користе за прикупљање, обраду, управљање и визуелизацију просторних података: Картографија, Географски информациони системи (ГИС), Фотограметрија, Даљинска детекција и Глобални навигациони сателитски системи (ГНСС) као и многе методе из области информационих технологија које су неопходне за квалитетне сервисе базиране на просторним подацима. Примена геоинформатике је веома широка и обухвата области као што су: информационе технологије, просторно планирање, пољопривреда, екологија, управљање ризицима, геодезија, географија, саобраћај, економија, туризам, демографске анализе, друге геонауке, итд. Геоинформатика је учење суштине и функције геоинформације и њене припреме у облику геоподатака. Оно чини научну основу географских информационих система (ГИС). Заједничка компонента свих примјена геонформатике је њихов однос према простору. Геоинформатика је, као и биоинформатика, еколошка и економска информатика, једна интердисциплинарна наука. Она спаја информатику са географијом, геодезијом, картографијом и сродним наукама. Три главна задатка геоинформатике су: Развој и ажурирање база података са географским подацима Анализа и моделирање тих података Развој и интеграција алата и софтвера за те задатке == Спољашње везе == Студије Геоинформатике на Грађевинском факултету у Београду Геоинформатички институт универзитета Минстер GIS-Forum - Информациони портал о геоинформатици geoportal.de - Портал сродне привреде GISWiki - Вики на тему геоинформатике Геоинформатички сервис универзитета Росток Геоинформатика на ЧВУТ-у Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (8. новембар 2010)

Source: original