AlmaznayaGroza/cyrillic-language-classification huggingface dataset:
Въздушна археология

Въздушната археология е дял на археологията, в нея се практикува използването на летателен апарат или сателит за осигуряване на изглед от високо ниво на исторически обекти и околната им среда, базирайки се на конвенционалната фотография и дистанционните технологии. Тя може да се разглежда като подобласт на дистанционните методи и методологически подход за локализиране и верифициране на древни останки и следи от човешка дейност, както и като средство за изследване на връзките на тези следи с тяхната околна територия. == История == Разпознаването на археологическите обекти от културните знаци е отбелязано още през антикварите от 17 век, въпреки че Уилям Стюкли - пионер в изследването на Стоунхендж и Ейвбъри. Йоркшир Уолдс е сред първите, обхванати от Националната програма за картиране, предприета от бившата Кралска комисия за исторически паметници на Англия, започнала през 1908 г. Първоначално са използвани балони с горещ въздух, след това самолети, а по-късно и дронове. По този начин фотографската въздушна археология се превръща в стандартна разузнавателна техника. == Външни препратки == В Общомедия има медийни файлове относно Въздушна археология ((fr)) "Archéologie aérienne: le site de Jacques DASSIÉ“, archaero.com

Source: original
ГКПП Лесово – Хамзабейли

Граничният контролно-пропускателен пункт (ГКПП) Лесово - Хамзабейли е граничен контролно-пропускателен пункт, разположен на българско-турската граница. Най-близките населени места до него са селата: Лесово в България (7 km) и Хамзабейли в Турция (4,7 km). Пунктът свързва град Елхово, област Ямбол с турския град Лалапаша, както и Ямбол с Одрин. Официалното откриване на Лесово - Хамзабейли е на 19 юни 2005 г. С откриването на новия контролно-пропускателен пункт се облекчава натовареността на основната сухопътна връзка между двете държави ГКПП Капитан Андреево - Капъкуле и се създават по-благоприятни условия за обслужване на пътниците и товарните автомобили. От българска страна са изградени следните сгради на ГКПП Лесово: сграда за митнически и паспортно-визов контрол, техническа сграда, сграда за покрита дезинфекция на камиони ТИР, сграда за митнически контрол на леки автомобили и автобуси. Направена е метална конструкция на козирките. Изградено е временно електрическо захранване и са изпълнени подземните комуникации на обекта. Осигурен е асфалтов двупосочен път I-7 с две ленти за движение (по една във всяка посока) чрез обновяване и разширяване на съществуващия и изграждане на нови участъци, като околовръстни пътища на Елхово и Гранитово и от разклона за Малко Кирилово до ГКПП Лесово. От турска страна са построени сградите за граничния пункт Хамзабейли и пътна връзка D535 Одрин - ГККП Хамзабейли. Доизградена и разширена е съществуващата пътна мрежа с цел подобряване на транспортните комуникации до ГКПП. Във всяка посока е осигурена основна и аварийна лента за движение, както и допълнителна лента за изпреварване в необходимите участъци. За строителни работи по ГКПП към момента на откриването Турция е изразходвала около 1 млн. щатски долара, като общите ѝ разходи възлизат на над 2,5 млн. долара. == Вижте също == Гранични контролно-пропускателни пунктове на България ГКПП Капитан Андреево - Капъкуле ГКПП Малко Търново - Дерекьой Лесово Хамзабейли

Source: original
Ку-система

Ку (от фр. coup - "удар“, "точно попадение“) във военното дело на индианците от Равнините и съседните територии е докосване на тялото на врага с ръка или някакъв предмет, което е символ на храброст и войнска доблест. В по-широк смисъл, ку може да се използва за обозначаване на всяко военно достижение, напр. за отнемане на оръжие или отвличане на коне от врага. Основната проява на доблест за индианците от равнините била докосването или удрянето на врага без той да бъде наранен. Това можело да стане с ръка или със специален ку-жезъл (наричан още "жезъл за подвизи“), с края на лъка, копието или с камшика. === Правила за отброяване на ку === Отбелязването на ку почивало на строга йерархия, която имала различия при отделните племена. Нанасянето на първия ку се смятало за най-високо в тази йерархия. Отброявали се първите три кута (при шайените) или първите четири (при лакота, чернокраки, арапахо и др.) върху жив или мъртъв неприятел. Ку се нанасял върху представители на всеки член на вражеско племе, без значение дали това е мъж, жена ли дете. Ку се отбелязвали и върху опасни животни, напр. мечка гризли. == Външни препратки == Символиката при индианските военни украси

Source: original
Специален доклад (разказ)

За филма виж Специален доклад (филм) "Специален доклад“ (на английски: The Minority Report) е научнофантастичен разказ на Филип Дик от 1956 г. През 2002 излиза филмовата адаптация Специален доклад, режисирана от Стивън Спилбърг и с Том Круз в главната роля. == Сюжет == Джон Андертън е основател и управител на "Предпрестъпност“. Организация занимаваща се с предотвратяване на престъпления, чрез използването на мутанти, които имат възможност да виждат в бъдещето. Системата работи безупречно, докато един ден не се появява Ед Уитуър, а тримата провидци не предсказват убийство с извършител Джон Андертън. Той трябва да намери специалния доклад по неговия случай, да разплете парадоксите във времето, които виждат провидците и да докаже, че системата наистина работи.

Source: original
Кристина Коук

Кристѝна Ха̀мък Ко̀ук (на английски: Christina Hammock Koch, [kɹɪsˈtiːnə ˈhæmək koʊk]) е американска космонавтка. Родена е на 29 януари 1979 година в Гранд Рапидс, Мичиган, но израства в Джаксънвил, Северна Каролина. През 2002 година получава магистърска степен по електроинженерство в Севернокаролинския щатски университет, след което започва работа в НАСА, а от 2013 година се обучава за космонавт. От 14 март 2019 година до 6 февруари 2020 година е на Международната космическа станция, като поставя рекорд за най-продължителен престой на жена в космоса.

Source: original
Реликва

Реликва (от латинския глагол "relinquere“ - "да остане“) е свещена и почитана вещ, свързана с исторически или религиозни събития от миналото. Реликвите са исторически, религиозни, семейни (наследствени) и технически. Историческите реликви са вид документи и предмети, свидетелстващи за минали събития. Ярки исторически реликви са бойните знамена, древни манускрпти, регалии на властта, държавни печати. Сред най-известните са Мономахова шапка, Корона Пахлави, Желязната корона, и др. Религиозните реликви (мощи) са автентични или фалшиви, както и образно поетични, основани на народната митология. С религиозните реликви, като по правило, са свързани самостоятелни и своеобразни религиозни култове, които съществуват вътре в религиите. Сред реликвите на различните религии са копието на съдбата, стената на плача, черният камък в Кааба, зъбът на Буда. Християнски реликви се съхраняват в специални кутии или съдове, наречени "реликварии“. Семейните реликви са документи или предмети, принадлежащи на семейство или фамилия, и наследени от поколение на поколение. Техническите реликви са екземпляри на машини или други технически средства, изработени и свързани с технологията в миналото, които не се използват от дълго време, но са запазени в здраво и възстановимо състояние. == Вижте също == Мощи Фетиш

Source: original
Нахман Авигад

Нахман Авигад (на иврит: נחמן אביגד) е израелски археолог. Роден е на 25 септември 1905 година в Завалов край Тернопил, по това време в Австро-Унгария, в еврейско семейство. Започва да учи архитектура в Бърно, но през 1926 година емигрира в Подмандатна Палестина, където се включва в разкопките на синагогите в Бейт Алфа и Хамат Гадер. От 1949 година преподава в Еврейския университет в Йерусалим, където през 1952 година защитава докторат върху гробниците в долината Кедрон. През следващите години се утвърждава като един от водещите израелски епиграфисти. Нахман Авигад умира на 28 януари 1992 година в Йерусалим.

Source: original
Бризингър

"Бризингър“ - третата книга от поредицата "Наследството“ на американският писател Кристофър Паолини. В САЩ е издадена на 20 септември 2008 г. Името на книгата Brisingr, на измисления от Паолини елфски език "огън“. Кристофър Паолини обяснява: На корицата на книгата е изобразен златният дракон Глаедр на черен фон, както и познатият вече надпис: BRISINGR. В България Бризингър излиза на 25 септември 2009 г. издателство Хермес. == За книгата == В колосалната битка срещу армията на Империята в Пламтящите равнини Ерагон и Сапфира едва не загиват. Ала изпитанията на младежа не свършват дотук. Той се е заклел на братовчед си Роран, че ще измъкне неговата любима Катрина от ноктите на зловещите Ра’зак. Освен това всички упования на бунтовниците Варден и елфите за свалянето от трона на омразния тиранин Галбаторикс са съсредоточени върху младия Ездач и неговия изумруден дракон. В същото време в Тронхайм предстои изборът на нов джуджешки крал. От това кой ще бъде той, зависи дали джуджетата ще продължат да се крият в подземния си свят, или ще се присъединят към съюза срещу Императора.

Source: original
Cambarus harti

Cambarus harti е вид ракообразно от семейство Cambaridae. Видът е застрашен от изчезване. == Разпространение и местообитание == Разпространен е в САЩ (Джорджия). Обитава сладководни басейни, реки и потоци. == Литература == pre-press, American Fisheries Society Special Publication 31, 2004. Williams, Austin B., Lawrence G. Abele, D. L. Felder, H. H. Hobbs, Jr., R. B. Manning, et al. Common and Scientific Names of Aquatic Invertebrates from the United States and Canada: Decapod Crustaceans. American Fisheries Society Special Publication 17, 1989. Hobbs, Jr., Horton H. An Illustrated Checklist of the American Crayfishes (Decapoda: Astacidae, Cambaridae, and Parastacidae). Smithsonian Contributions to Zoology, no. 480, 1989. Williams, Austin B., Lawrence G. Abele, D. L. Felder, H. H. Hobbs, Jr., R. B. Manning, et al. American Fisheries Society Special Publication 17. Bethesda, Maryland, USA, American Fisheries Society, 1989. ISBN 0-913235-49-0. с. 77. Hobbs, Jr., Horton H. Smithsonian Contributions to Zoology, no. 480. Washington, DC, USA, Smithsonian Institution Press, 1989. с. iii + 236.

Source: original
Касандра (полуостров)

Касандра или Палини, старогръцко произношение Палене (на гръцки: Κασσάνδρα, Παλλήνη), е полуостров в Егейска Македония, Северна Гърция, югозападно разклонение на Халкидическия полуостров. В административно отношения на територията на Касандра се намират дем Касандра и дем Неа Пропонтида. == Имена == Античното име на полуострова е Палене. Съвременното име е Касандра и е кръстен на омировата пророчица Касандра. == Описание == Дължината на полуострова от северозапад на югоизток е над 50 km, ширината от 1 до 14 km. Изграден е от древни кристалинни скали. Релефът представлява хълмиста равнина с височина до 350 m. естествената растителност е представена от алепски бор, вечнозелени и листопадни храсти. В най-тясната част на провлака свързващ полуострова с останалата част на Халкидическия полуостро, при градчето Потидея се намира Потидейския плавателен канал, прокопан още в древността, свързващ Солунския залив на запад с Торонийския залив на изток. По цялото крайбрежие на полуострова са разположени множество морски курорти, които са важна туристическа дестинация предимно за български и румънски граждани през последните години. На полуострова се намира пещерата Петралона. Находки в пещерата Петралона свидетелстват за живот на полуострова още от преди 700 000 години. Тя е най-посещаваната пещера в Гърция, поради факта, че тук са открити най-старите останки от живот по тези земи. == История == Според антични източници полуостровът е създаден с името Флегра (на гръцки: Φλέγρα) и става сводетел на битката между боговете и гигантите. След това на полуостров Палене протича детството на Атина Палада. Страбон описва Палене в I век пр. Хр. така: В миналото на полуострова се намира манастирът Врачево, който е подчинен на Лаврата и чието име е с български произход. Имотите на Лаврата на полуостров Палене имат частични данъчни привилегии в 1018 година. В началото на XIX век на него има отлични зимни пасища и се произвежда изобилно зърно от най-високо качество, както и вълна, мед и восък и на него се отглеждат копринени буби, маслини, лозя.

Source: original
Синергия

Синергия (синергизъм) е взаимодействие между фактори, обуславящи сходни процеси, при което полученият ефект е по-голям от сумата на индивидуалните ефекти, дължащи се на отделните фактори. Произлиза от гръцката дума συνέργια, означаваща "работят заедно“. == Дефиниция и използване == В природата синергизмът е много разпространен. Среща се в химията (водата е сбор от водород и кислород), взаимодействието между гените в генома, разделянето на работата в бактериалните колонии, също така работата в екип на социално организирани групи, като пчелите и вълците. В бизнеса синергията означава, че работата в екип дава по-добър резултат, отколкото работата на всеки един от членовете на групата поотделно. Комбинацията от силните страни на човека и компютъра при игра на шах е също вид синергия. Компютърът изчислява възможните ходове, докато човекът взема най-подходящото решение за случая. == Синергия при лекарствата == Когато лекарства взаимодействат и ефектите (или страничните им ефекти) им се допълват или увеличават. Пример за това е комбинацията на кодеин с ибупрофен, за да се увеличи обезболяващото действие на кодеина. Синергичното взаимодействие на някои лекарства може да е опасно.

Source: original
Гено Генов (генерал-полковник)

Гено Стойков Генов (Ватагин) е български партизанин, офицер, генерал-полковник. == Биография == Роден е на 21 април 1920 година в пловдивското село Брезово, днес град. Има завършен 8 клас. От 1937 г. е член на РМС, а от 1939 година и на БКП. Между септември 1934 и февруари 1935 г. е чирак в шивашка работилница в село Брезово. В периода февруари 1935-септември 1939 г. е шивашки работник в Пловдив. През декември 1939 г. изкарва военна служба във втора трудова дружина в Пловдив до септември 1941 г. През септември 1941 г. става член на Окръжния комитет на РМС в Пловдив. Става партизанин в Средногорска партизанска бригада "Христо Ботев“. От 1943 до 1944 година е член на щаба на Втора Пловдивска въстаническа оперативна зона и пълномощник на зоната в бригада "Христо Ботев“ и отрядите "Васил Левски“ и "Стефан Караджа“. От 9 септември 1944 г. е член на ЦК на РМС до октомври 1945 г. В периода октомври 1945-септември 1946 г. изкарва курс за старши офицери. Между септември 1946 и юни 1947 г. е командир на граничен участък. В периода юни 1947-ноември 1950 г. учи във Военната академия "Фрунзе“. От април 1950 г. е полковник. През ноември 1950 г. е назначен за началник на Оперативния отдел в щаба на втора армия в Пловдив. Остава на този пост до март 1951 г. Между април 1951 г. и ноември 1953 г. е началник-щаб на трета армия. От ноември 1953 г. е назначен за началник на Организационно-мобилизационния отдел на Министерството на народната отбрана. До октомври 1956 г. е началник на Организационно-мобилизационното управление на Генералния щаб. След това е изпратен да учи в Академията на Генералния щаб на армията на СССР "Ворошилов“. Към 1959 г. е заместник-командир на първи стрелкови корпус. До 1964 г. е командир на първа армия. В периода 22 октомври 1964 - 22 октомври 1972 г. е началник на Военната академия "Г.С.Раковски“. Работил е в инспектората на министъра на народната отбрана. Има научно звание "доцент“. Народен представител в IV, VI и VII народни събрания. Достига чин генерал-полковник. == Образование == Старши курс за офицер (октомври 1945-септември 1946) Военна академия "Фрунзе“ (юни 1947-ноември 1950) == Книги == Кажи им, майко, да помнят. Изд. Народна младеж, 1969 Всяко разсъмване е мъчително. Изд. Христо Г. Данов, 1981 Какви е деца раждала. Изд. Народна младеж, 1986

Source: original
ФК Дачия

Дачия е молдовски футболен отбор от град Кишинев, Молдова. Играят в Молдовската Национална Дивизия, най-високото ниво на молдовския футбол. == История == Дачия е създадена през 1999 в самия край на 20 век. Основатели са Марин Левадару, Игор Урсачи, Валерию Плужнич и Александру Скаруба. Тимът е имал сравнително скромни цели - да вземе участие в молдовския шампионат и по-точно в Дивизия А. През 2000 тимът е на лагер в близост до Одеса, а малко по-късно прави и дебюта си в Дивизия А. Тогава Дачия получава и прякора Жълтите вълци. През следващия сезон Дачия доминира в дивизията, а посещава и Германия. Там футболистите виждат нови методи на работа и играят престижни контроли. Печелят си виза за УЕФА Интертото Къп. През следващите години Дачия прави добри игри, но не успява да наруши хегемонията на Шериф Тираспол. През сезон 2010 - 2011 в евротурнирите отстраняват черногорския Зета в 1-вия квалификационен кръг. След това се изправят срещу шведския Калмар. В гостуването завършват 0 - 0, а жребия отрежда за евентуален противник в 3-тия квалификационен кръг българския Левски (София). В домакинството обаче допускат загуба от шведите и отпадат. Все пак през сезон 2010 - 2011 Дачия става шампион на Молдова. == Успехи == Шампион на Молдова (1): 2011 Суперкупа на Молдова (1): 2011 == Български футболисти == Димитър Белчев: 2006/08 (17 мача - 0 гола) Георги Сърмов: 2016/17 (24 мача - 7 гола) Исмаил Иса: 2016/17 (16 мача - 4 гола) Георги Каранейчев: 2016/17 (11 мача - 2 гола) == Външни препратки == Официален сайт

Source: original
Дар на Пипин

Дарът на Пипин (на немски: Pippinische Schenkung) e дарение от крал Пипин III на църквата в Рим. Когато през 751 г. Пипин III e избран за крал на франките, с което слага край на управлението на династията на Меровингите, той иска кралската му титла да бъде официално призната от папа Захарий и съответно от църквата, с което да бъде легализиран статутът на Каролингите като кралска династия. Експанзията на лангобардския крал Айзтулф в Италия карат папа Стефан II през 754 г. да се отдръпне от Византия и да поиска закрила от франките. Пипин, като християнски крал, обещава да предаде отново завоюваните от лангобардите територии на наследниците на св. Петър. В документа от град Киерзи от 756 г. Пипин гарантира на папата, че: Дукат Рим, Екзархат Равена, Пентаполис, Тусция, Венето, Истрия и херцогствата Сполето и Беневенто са църковни територии. Тази декларация става позната като "Пипинският дар“ и се приема за основаването на Папската държава. Императорската коронизация на сина на Пипин - Карл Велики от папа Лъв III на Коледа 800 г. обикновено се приема като датата на създаване на Свещената Римска Империя като наследник на Римската империя, а освен това е доказателство за тесните връзки съществували между династията на Каролингите и Папската държава. == Вижте също == Константинов дар Дарението от Сутри Папска държава

Source: original
Скот Юрек

Скот Юрек (на английски: Scott Jurek) е американски ултрамаратонец. == Биография == Роден е в Дълют, Минесота, САЩ на 26 октомври 1973 г. Освен с множеството си постижения като бегач на свръхдълги разстояния Скот Юрек е известен и с начина си на хранене, изцяло на растителна храна. Гостувал е на Си Ен Ен, "Ню Йорк Таймс“, "Ю Ес Ей Тудей“, "Уол Стрийт Джърнъл“, както и на много други медии. Името му се среща многократно в бестселъра "Родени да тичат“ (изд. "Вакон“, 2012). Живее в Боулдър, Колорадо. == Спортни постижения == Скот Юрек е печелил редица престижни състезания, сред които: "Хардрок Хундред“ (2007) "Ултрамаратон Бедуотър“ (2005, 2006) "Спартатлон“ (2006, 2007, 2008) "Западните щати“ - състезание на 160 км в Сиера Невада, Калифорния, което Скот печели седем пъти подред с рекордни резултати (1999 - 2005) През 2010 г. на 24-часово състезание в Брив ла Гаярд, Франция, Юрек печели сребърен медал с разстояние от 165,7 мили (266,67 км), които е успял да избяга. == Библиография == "Яж и тичай“ (2013), изд. Вакон "Родени да тичат“ (2012), изд. Вакон == Външни препратки == Официален сайт на Скот Юрек Интервю със Скот Юрек на български в kukuriak.com

Source: original
ГРЕКО

Групата на държавите, борещи се срещу корупцията (ГРЕКО) (на английски: The Group of States against Corruption (GRECO) към Съвета на Европа е антикорупционна мониторингова организация със седалище в Страсбург, Франция. Учредена е на 1 май 1999 г. като разширено частично споразумение между 17 държави членки на Съвета на Европа. ГРЕКО, която е отворена не само за европейските държави, има 48 члена, включително и САЩ. От август 2010 г. всички членове на Съвета на Европа са и членове на ГРЕКО. == Цел == Целта на организацията е да подобри капацитета на своите членове за борба с корупцията чрез мониторинг на спазването на стандартите на Съвета на Европа за борба с корупцията посредством динамичен процес на взаимно оценяване и партньорски натиск. Той помага за идентифициране на пропуски в националните политики за борба с корупцията, с цел да се стимулират нужните законодателни, институционални и реални реформи. ГРЕКО не разполага с мандат за оценяване на възникналите корупционни практики в отделните държави членки. Други организации/органи са по-добре подготвени да се справят с този важен въпрос. Широко известен пример е "Прозрачност без граници (TI), която издава годишен индекс за нивото на корупцията (CPI) - класиране на повече от 150 страни според възприетите нива на корупция, получени от експертни оценки и проучвания на общественото мнение. За първи път корупционния индекс беше публикуван през 1995 г., за България - през 1998 г. Индексът представлява съвкупност от мненията на тези, които вземат ключовите решения в областта на инвестициите и търговията. Важна последица от публичното оповестяване на Корупционния индекс е, че той съдейства за формиране на обществена чувствителност по отношение на корупцията и допринася за оказване на натиск върху управляващите. ОИСР, ООН, Интерпол, Европейската банка за възстановяване и развитие (ЕБВР) и Световната банка са били свързани с подготвителната работа по създаването на ГРЕКО. Необходимостта от ефективни механизми за наблюдение в тази област е широко възприета от тези организации, допринесли за дискусиите, проведени под егидата на Съвета на Европа, което в крайна сметка доведе и до създаването на ГРЕКО. == Членове == Страни учредителки (1 май 1999 г.) Присъединени по-късно == Вижте също == Прозрачност без граници Международен ден за борба с корупцията == Външни препратки == Group of States against Corruption - GRECO

Source: original