AlmaznayaGroza/cyrillic-language-classification huggingface dataset:
Дунаєвський Зиновій Йосипович

Зіновій Йосипович Дунаєвський (1908-1981) - радянський композитор. Заслужений діяч мистецтв Української РСР. Автор пісень і естрадної музики, більшу частину свого творчого життя присвятив Донбасу. Автор знаменитого «Шахтарського вальсу». Співпрацював з донецьким поетом С. Р. Цвангом. Народився 17 (30) грудня 1908 року в Лохвиці Полтавської губернії (нині Полтавської області України). Брат І. Й. Дунаєвського. У 1929 році закінчив Харківську консерваторію по класу композиції С. С. Богатирьова. З цього ж року брав уроки у М. Ф. Гнесіна в Москві. У 1938-1939 роках - організатор і музичний керівник Шахтарського ансамблю пісні і танцю Донбасу, в 1940-1944 роках - художній керівник Центрального ансамблю пісні і танцю НКВС СРСР. У роки Великої Вітчизняної війни був художнім керівником ансамблів 2-го Українського і Забайкальського фронтів. У 1958-1964 роках - художній керівник ансамблю пісні і танцю «Моряна» в Астрахані, в 1964-1969 роках - шахтарського ансамблю пісні і танцю УРСР «Донбас» в Донецьку. Член КПРС з 1953 року. Помер в 1981 році. Похований на Калитніковському цвинтарі. == Посилання == Дунаєвський Зіновій Йосипович // Українська музична енциклопедія / Гол. редкол. Г. Скрипник. - Київ : ІМФЕ НАНУ, 2006. - Т. 1 : [А - Д]. - С. 673.

Source: original
Велика Чечня

Велика Чечня - область у складі Північно-Кавказького імамату, яка займала райони, розташовані правобережжям річки Аргун до річки Аксай, та райони розселення чеченців по правому березі річки Терек, до фортеці Кизляр. == Історія == У 1842 році територія Чечні була поділена на три наїбства: Мичиковське, Велика Чечня, і Мала Чечня. У 1844 року, після вбивства мичиковского наїба Шоїп-мулли, Шаміль, з метою посилення контролю за неспокійною Чечнею, зробив реорганізацію наїбств - розукрупнив їх (Шаміль вважав, що «зміцнення кордонів - найважливіше із завдань») і призначив на чолі найбільш відданих. Наїбства Мичиковське і Велика Чечня були поділені кожне на два, а наїбство Мала Чечня - на чотири частини. У 1845 році Велика та Мала Чечня з Мичиковським, Качкаликовським та Ічкеринським спільнотами були поділені на сім наїбств. У 1846 році утворилися ще три наїбства - Шатоєвське, Шубутоївськеі Чеберлоєвське. Надалі, залежно від перебігу військових дій, кількість наїбств скорочувалася. == Число мешканців == За імовірними розрахунками генерала А. Нейдгардта, чисельність населення Великої Чечні становила близько 32 500 дворів від 8 до 10 осіб у кожному (290 тисяч жителів), Малої Чечні становила близько 26 000 дворів (230 000 чол). Також генерал А. Нейдгардт припускав, що населення Великої та Малої Чечні можливо більше, оскільки точного підрахунку провести не було можливим у зв'язку з активними військовими діями цих областей проти Російської імперії, що природно закривало шлях у просування в глиб Чеченської країни для її вивчення. == Керівники == Джаватхан Даргоєвський (1840-1842) Іса Гендаргеноєвський (1842-1843) Суаїб-Мулла Ерсеноєвський (1843-1845) Талхіг Шалінський (1845-1859)

Source: original
Керн (проба)

Керн (рос. керн, англ. core, sample, centre-pop; нім. (1)Kern m, Bornkern m, Bohrkern m, Gesteinskern m, Kernprobe f) - циліндричний стовпчик гірської породи, який одержують при бурінні свердловин; залишається у вибої свердловини при обертальному бурінні керновими коронками. В міру заглиблення свердловини керн входить в металеву трубу, що називається колонковою трубою. При заповненні останньої керн заклинюють, відривають і піднімають разом з трубою на поверхню. Керн служить основним матеріалом для вивчення геологічної будови розрізу свердловини і складання стратиграфічної колонки, дослідження фізико-хімічних властивостей порід тощо. Крім того кернові проби використовують для контролю якості бетону та асфальту часто виготовляють бурові керни, щоб мати можливість оцінити якість будівельного матеріалу. Наприклад, на додаток до товщини шару, вміст в’яжучого, розподіл частинок за розміром і вміст пустот також можна визначити на керні асфальтового бура. У кліматичних дослідженнях керни льоду використовуються для аналізу минулих кліматичних умов. == Дослідження керна == Один з методів дослідження - екстракція флюїдів з керна. Виконується за допомогою апарата Сокслета для екстракції флюїдів з керна. == Див. також == керновідбірний снаряд керноприймач кернорвач == Література == Мала гірнича енциклопедія : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. - Д. : Донбас, 2004. - Т. 1 : А - К. - 640 с. - ISBN 966-7804-14-3. Бойко В. С., Бойко Р. В. Тлумачно-термінологічний словник-довідник з нафти і газу. Тт. 1-2, 2004-2006 рр. 560 + 800 с.

Source: original
Легка вага в боксі

Легка вага (англ. lightweight) - вагова категорія у боксі. Виступають боксери до 61,2 кг.(135 фунтів). == Чемпіони == Чоловіки Жінки === The Ring === Станом на 13 серпня 2022. Легенда: Ч Чинний чемпіон світу за версію журналу The Ring === BoxRec === Станом на 23 серпня 2022. == Аматорський бокс == До Другої світової війни у легкій вазі виступали боксери від 57,2 кг до 61,2 кг. На Олімпійських іграх 1948 виступали боксери від 58 кг до 62 кг. Після того до 2019 року виступали боксери від 57 кг до 60 кг. На Олімпійських іграх 2020 у легкій вазі виступали боксери від 57 кг до 63 кг. З 1 серпня 2021 року у легкій вазі знов стали виступати боксери до 60 кг. == Див. також == Список чинних чемпіонів світу з боксу Список чинних чемпіонів світу з боксу серед жінок Рейтинг найкращих боксерів незалежно від вагової категорії

Source: original
Папуліно (Владимирська область)

Папуліно (рос. Папулино) - присілок у Мелєнковському районі Владимирської області Російської Федерації. Входить до складу муніципального утворення Денятинське сільське поселення. Населення становить 651 особу (2010). == Історія == Присілок розташований на землях фіно-угорського народу мещери. Від 10 квітня 1929 року належить до Мелєнковського району, утвореного спочатку у складі Івановської промислової області, а відтак від 14 серпня 1944 року у складі новоутвореної Владимирської області. Згідно із законом від 11 травня 2005 року входить до складу муніципального утворення Денятинське сільське поселення.

Source: original
Міжнародна асоціація геодезії

Міжнародна асоціація геодезії, МАГ (International Association of Geodesy, IAG) є складовою частиною Міжнародного союзу геодезії та геофізики. Наразі в рамках асоціації працюють 4 комісії та один міжкомісійний комітет: Системи відліку (Reference Frames) Гравітаційне поле (Gravity Field) Геодинаміка і обертання Землі (Geodynamics and Earth Rotation) Позиціонування та застосування (Positioning & Applications) Міжкомісійний комітет з теорії (Inter-commission Committee on Theory) Глобальна система геодезичних спостережень (The Global Geodetic Observing System, GGOS) - це спостережний підрозділ IAG, який зосереджується на створенні геодезичної інфраструктури для вимірювання змін у формі, обертанні та розподілі маси Землі. Міжнародна служба GNSS (International GNSS Service, IGS), що входить до складу GGOS, архівує і обробляє дані GNSS з усього світу. Дані IGS використовуються в референцній системі координат 2021 року (G2139) WGS84. === Журнал === IAG спонсорує Journal of Geodesy, який публікується Springer. === Нагороди === Нагороди МАГ за видатні досягнення в геодезії включають Премію Гая Бомфорда (заснована в 1975 р.), Медаль Леваллуа (заснована в 1979 р.) та Премію молодому автору МАГ ( IAG Young Author's Award) (заснована в 1993 р.).

Source: original
Бенджамін Джоель

Бенджамін (Веnjаmіn) Джоель Лоренс (нар. 11.03.1965, Нью-Йорк) - шахіст США, міжнародний гросмейстер (1986). == Результати == Ело 2002- 2609 85 у списку 100 найкращих шахістів світу. У чемпіонаті світу серед юнаків 1982 - 3-7-ме місце Шахова олімпіада [1] СТАТИСТИКА РІК ЗА РОКОМ У чемпіонатах США: 1985 (2 місце), 1986 (2-3 місце), 1987 (1-2 місце), 1999 (2-4 місце в групі «Б»). Учасник міжзонального турніру в Сіраці 1987 (9-10 місце), чемпіонату світу за версією ФІДЕ в Делі 2000. Найкращі результати в інших міжнародних змаганнях: Нью-Йорк 1979, лютий (1місце); 1981, липень (1-4 місце); 1982, березень (3-5 місце); Гастингс 1984-1985 (2-5 місце); Торонто 1985 (3-5 місце); Голлівуд 1985 (1-3 місце); 1983 виграв матч у Н. Шорта(+4, - 0, =3); Філадельфія 1999 (1-10 місце), 2001 (2-7 місце); Фоксвуд 2002 (1-6 місце). Джоель Бенджамін знявсяся у фільмах: «В пошуках Боббі Фішера» «Гра закінчена: людина проти машини». == Джерела == Шаховий енциклопедичний словник: у 2-х томах / ред.-упорядн. В. Батура. Т. І А-Н. - Луцьк: Волиньполіграф, 2015. - 752 с. ISBN: 978-966-361-748-0

Source: original
Недільний обід у шпиталі

Недільний Обід у Шпиталі - громадська ініціатива, створена на підтримку постраждалих у зоні проведення АТО бійців, котрі перебувають на лікуванні в Національний військово-медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» == Історія == Ініціатива з'явилась на початку 2016 року, який по всьому світу було оголошено Святим Роком МИЛОСЕРДЯ Ювілейний рік в межах бібліотечного проекту «Фактор війни. Мислення про майбутнє» у Бібліотеці імені м. Реріха Засновниками є письменниця Морозенко Марія Миколаївна та бібліотекарі ЦБС Солом'янського району м Києва Іванна Щербина і Ксенія Палій. У 2016 році було зорганізовано й проведено 45 недільних зустрічей у 15-ти бібліотеках району, та по одній зустрічі у Музей книги та друкарства України та Публічна бібліотека імені Лесі Українки У 2016 році приготовлено та передано у клініку психіатрії близько 2500 тисяч комплексних обідів у 2017 році - 52 зустрічі у 17-ти бібліотеках району у 2018 році - 50 зустрічей у 17-ти бібліотеках району у 2019 році - 44 зустрічі у 17-ти бібліотеках району у 2020 році - 3 зустрічі у 3-х бібліотеках району == Діяльність == Щонеділі активісти та небайдужі люди збираються в одній з бібліотек Солом'янського району та в складчину готують і відвозять до госпіталю домашні обіди. Координація ініціативи відбуваається на сторінці спільноти у Фейсбуці Підтримують рух як окремі активісти, журналісти, користувачі бібліотек, так і громадські організації 17 грудня 2020 у приміщенні київської Публічної бібліотеки імені Лесі Українки відбулося нагородження грамотами Міністерства Оборони України ініціаторів та активних учасників громадської ініціативи “Недільний обід у шпиталі”. Ініціатором нагородження є Публічна бібліотека імені Лесі Українки. == Посилання == [Архівовано 22 липня 2020 у Wayback Machine.] [Архівовано 11 вересня 2016 у Wayback Machine.] [Архівовано 4 липня 2016 у Wayback Machine.] [Архівовано 16 березня 2017 у Wayback Machine.] [Архівовано 27 серпня 2016 у Wayback Machine.] [ Марія Морозенко: Івана Сірка шанували, а часом і боялися гетьмани [Архівовано 25 липня 2020 у Wayback Machine.]

Source: original
Автошлях Т 2304

Автошля́х Т 2304 - територіальний автомобільний шлях в Україні, Томашівка - Міцівці. Проходить територією Кам'янець-Подільського району Хмельницької області. Починається з автошляху Т 2321 в селі Томашівка Кам'янець-Подільського району, проходить через селище Дунаївці та закінчується в селі Міцівці на автошляху Н03. Покриття: участок Томашівка - Дунаївці - щебінь. Основна (проїжджа) частина дороги має ширину 10 м, загальна ширина - 11 м; участок Дунаївці - Міцівці - асфальт. Основна (проїжджа) частина дороги має ширину 6 м, загальна ширина - 10 м Загальна довжина - 11,3 км. == Див. також == Автомобільні шляхи України == Посилання == Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення: Кабінет Міністрів України; Постанова, Перелік від 16.09.2015 No 712 [Архівовано 11 листопада 2016 у Wayback Machine.] Google maps. Автошлях Т 2304 Карта Генерального штабу СРСР М-35-102 (13-35-102) 1985 рік.

Source: original
Турнір з рукопашного бою на "Кубок Президента України"

Турнір з рукопашного бою на «Кубок Президента України» - щорічне всеукраїнське спортивне змагання, яке проводиться серед команд Збройних Сил України, спеціальних військових, силових, правоохоронних і рятувальних служб. Турнір започатковано 12 травня 2011 року і з того часу став однією з найпрестижніших подій у світі рукопашного бою в Україні.[неавторитетне джерело] == Історія == Турнір був започаткований у 2011 році з ініціативи Міністерство молоді та спорту України, Всеукраїнської федерації рукопашного бою та Управління державної охорони України. Основною метою турніру є популяризація рукопашного бою в Україні, підвищення професійної підготовки військових і силових структур, а також патріотичне виховання молоді. Турнір було перервано лише тричі: у 2014 році через початок війни на сході України, у 2020 році через пандемію COVID-19, і у 2022 році через повномасштабне вторгнення Російської Федерації в Україну. == Учасники == У турнірі беруть участь представники різних силових структур України, зокрема: Збройні Сили України Служба безпеки України Національна поліція України Державне бюро розслідувань України Державна прикордонна служба України Міністерство оборони України Головне управління розвідки Міністерства оборони України Служба зовнішньої розвідки України Національна гвардія України Державна служба України з надзвичайних ситуацій Департамент з виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України Національне антикорупційне бюро України Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України Служба судової охорони України Державна фіскальна служба України Турнір проводиться за правилами рукопашного бою в розділах «повний контакт» та «демонстрація техніки», що було додано у 2021 році. == Результати попередніх років == 2011 рік - Перше командне місце: Управління державної охорони (УДО), друге: Збройні Сили України, третє(ЗСУ): Служба безпеки України (СБУ). 2012 рік - Перше командне місце: Внутрішні війська МВС, друге: УДО, третє: СБУ. 2013 рік - Перше місце: Внутрішні війська МВС, друге: СБУ, третє: УДО. 2015 рік - Перше місце: Державна прикордонна служба України (ДПСУ), друге: УДО, третє: СБУ. 2016 рік - Перше місце: Національна гвардія України (НГУ), друге: УДО, третє: СБУ. 2017 рік - Перше місце: УДО, друге: НГУ, третє: ДПСУ. 2018 рік - Перше місце: УДО, друге: УДО, третє: ДПСУ. 2019 рік - Перше місце: Національна поліція України (НПУ), друге: УДО, третє: Державна фіскальна служба України (ДФСУ). 2021 рік - Турнір був присвячений 30-й річниці Незалежності України. Перше місце: Державне бюро розслідувань (ДБР), друге: ДПСУ, третє: НГУ. Цей турнір є важливим елементом розвитку фізичної та моральної підготовки службовців, що забезпечують безпеку держави, і сприяє зміцненню патріотизму в Україні.

Source: original
Працівник

Працівник - трудяща людина, трудівник. Фізична особа, яка працює на підставі трудового договору на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи, котра використовує найману працю. == Див. також == Пролетаріат Робітник == Посилання == Працівник [Архівовано 20 листопада 2016 у Wayback Machine.] // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. - К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2003. - Т. 5 : П - С. - 736 с. - ISBN 966-7492-05-2. Працівник // Великий тлумачний словник сучасної української мови (з дод. і допов.) / уклад. і гол. ред. В. Т. Бусел. - 5-те вид. - К. ; Ірпінь : Перун, 2005. - ISBN 966-569-013-2. Відповідальний працівник // Термінологічний словник з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму, фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та корупції / А. Г. Чубенко, М. В. Лошицький, Д. М. Павлов, С. С. Бичкова, О. С. Юнін. - Київ : Ваіте, 2018. - С. 162-163. - ISBN 978-617-7627-10-3.

Source: original
Гуїлья

Гуїлья, Ґуїлья (італ. Guiglia) - муніципалітет в Італії, у регіоні Емілія-Романья, провінція Модена. Гуїлья розташована на відстані близько 310 км на північний захід від Рима, 32 км на захід від Болоньї, 25 км на південь від Модени. Населення - 3974 особи (2014). Щорічний фестиваль відбувається 31 січня. Покровитель - San Geminiano. == Демографія == Населення за роками: Станом на 1 січня 2023 року в муніципалітеті офіційно проживало 488 іноземців з 36 країн, серед них 72 громадяни країн Євросоюзу та 28 громадян України. == Сусідні муніципалітети == Вальзамоджа Марано-суль-Панаро Павулло-нель-Фриньяно Савіньяно-суль-Панаро Цокка == Див. також == Список муніципалітетів провінції Модена

Source: original
Владимиров Мирон Костянтинович

Мирон Костянтинович Владимиров (Шейнфінкель) (27 листопада 1879, Херсон - 20 березня 1925, Нерва, біля Генуї, Італія) - український радянський партійний і державний діяч. Кандидат у члени ЦК КП(б)У (1921-1923). Кандидат у члени ЦК РКП(б) (1924-1925). == Біографія == Народився в місті Херсоні в родині сільськогосподарського орендаря, єврей. Брат революційної діячки, директорки біліотеки, Героя Праці Віри Шейнфінкель. 1892 вступив до Херсонського сільськогосподарського училища, яке не закінчив. З 1898 по 1899 працював у губернському статистичному управлінні. У 1902 виїхав за кордон: спочатку до Берліна, потім до Берна (Швейцарія), де встановив зв'язки з редакцією газети «Іскра». Член РСДРП з 1903 року. У 1903 повернувся до Російської імперії, спочатку до Києва, потім переїхав до м. Гомель (Білорусь), де очолив Гомельський комітет РСДРП, що охоплював своїм впливом частину Могилівської, Чернігівської і Полтавської губерній. Делегат III (Лондонського) з'їзду РСДРП. Примкнув до групи «примиренців». У листопаді 1905 як агент ЦК РСДРП відряджається на південь Російської імперії в Україну. Працював в Одесі та Катеринославі. 1907 був заарештований і засуджений до заслання в Іркутськ. 1909 втік за кордон (у Відень). Після Лютневої революції 1917 поїхав в Росію, де разом із «міжрайонцями» був прийнятий до РСДРП(б). Працював у Петроградській продовольчій управі. Після Жовтневої революції 1917 член колегії наркомату продовольства РСФРР, потім - член Всеросійської евакуаційної комісії. У 1919 році - член РВР Південного фронту. З лютого 1920 по березень 1922 - нарком продовольства Української СРР, а потім нарком землеробства Української СРР. Був одним із головних організаторів і натхненників комуністичної продовольчої диктатури й терору в Україні. Проводив в Україні репресивну хлібозаготівельну політику, насамперед, в інтересах Москви. Організовував системні відправки мільйонів пудів українського зерна в РСФРР упродовж 1920 - початку 1922 рр. Був безпосередньо причетним до виникнення й поглиблення масового штучного голоду в Україні в 1921-1923 рр. 1922 за рекомендацією В.Леніна призначений заступником наркома фінансів РСФРР. Один із керівників грошової реформи 1922-1924 років. Від 1924 - заступник голови Вищої ради народного господарства СРСР. Член ВУЦВК. Помер у місті Нерві, поблизу Генуї (Італія). Похований на Красній площі у Кремлівській стіні (м. Москва). == Література == Кульчицький С. В. Історія одного законопроекту. «Наука і суспільство», 1988, No 2. == Посилання == О. I. Ганжа. Владимиров (Шейнфинкель) Мирон Костянтинович // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. - К. : Наукова думка, 2003. - Т. 1 : А - В. - С. 585. - ISBN 966-00-0734-5. С. В. Кульчицький. Владимиров Мирон Костянтинович [Архівовано 3 червня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. - К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001­-2025. - ISBN 966-02-2074-X. Довідник з історії Компартії та Радянського Союзу [Архівовано 12 квітня 2019 у Wayback Machine.]

Source: original
Друга легша вага в боксі

Друга легша вага (англ. super bantamweight, також англ. junior featherweight) - вагова категорія у професійному боксі. Виступають боксери від 53,52 кг (118 футів) до 55,34 кг (122 фунтів). У 1920-х роках організатори боксу робили спроби встановити цю вагову категорію, але небагато організацій санкціонували бої у цій ваговій категорії. Дивізіон було відроджено в 1970-х роках, і перший титульний бій за 54 роки в дивізіоні відбувся в 1976 році, коли WBC визнала Рігоберто Ріаско (Панама) своїм чемпіоном у другій легшій вазі. == Чемпіони == станом на 5 травня 2025 року Чоловіки Жінки == Найдовші чемпіонські терміни == Відмічені: Активні боксери == Див. також == Список чинних чемпіонів світу з боксу Список чинних чемпіонів світу з боксу серед жінок Рейтинг найкращих боксерів незалежно від вагової категорії

Source: original
Дін-Дайал Захід

Дін-Дайал Захід (Deen Dayal West) - офшорне газове родовище в басейні Крішна-Годаварі. == Відкриття родовища == Родовище відноситься до блоку KG-OSN-2001/3, права на розвідку якого отримала державна компанія Gujarat State Petroleum Corporation (GSPC, 80%) у партнерстві з GeoGlobal Resources та Jubilant Enpro (по 10%). Відкриття сталось в 2005 році унаслідок спорудження самопідіймальною буровою установкою «Perro Negro 3» розвідувальної свердловини KG-8, геофізичні дослідження у якій по досягненні глибини 4595 метрів (із загальних запланованих 5000 метрів) показали обнадійливі результати щодо наявності вуглеводнів у відкладах нижньої крейди. В 2006 - 2007 роках «Perro Negro 3» спорудила з тієї ж точки 3 похило-спрямовані свердловини,- розвідувальні KG-17, KG-15 та оціночну KG-28, відхилення яких від вертикалі склало 700 метрів, 750 метрів та 1500 метрів відповідно. Свердловини підтвердили поширення покладів, при цьому KG-17 також показала на тестуванні приплив газу та конденсату з глибини біля 3800 метрів із порід верхньої крейди. == Облаштування родовища == Родовище знаходиться на мілководді - глибина моря лише 60 метрів, тому для його облаштування використали стаціонарні споруди. Були споруджені платформа для розміщення фонтанних арматур (WHP, Well Head Platform), платформа з обладнанням для підготовки та житловим модулем (PLQP, Process Cum Living Quarters Platform) та факельна вежа. Для монтажу задіяли судно «Hermod», яке обладнане краном великої вантажопідйомності (найбільший елемент платформ важив 3900 тон). Проект розробки включав спорудження до 2017-го року 11 свердловин, а також повторне освоєння вже наявних 4 розвідувальних/оціночних свердловин. Восени 2011-го самопідіймальне судно «Deep Sea Driller-1» спорудило початкові секції чотирьох нових свердловин. Газ відправлється з PLQP на берегову установку підготовки у Маллаварам через трубопровід довжиною 24,5 км (з них 21,5 км офшорна частина, включаючи ділянку по одному з рукавів дельти Годаварі) та діаметром 500 мм. Комплекс в Маллаварам сполучений з сусіднім терміналом компанії RIL у Гадімога, від якого бере початок газопровід Схід - Захід. == Запаси == В 2005-му головний міністр штату Гуджарат, оголосив про відкриття свердловиною KG-8 родовища із запасами біля 600 млрд м3. Хоча при погодженні на початку 2010-х проекту розробки геологічна служба Індії оцінила запаси лише у 50 млрд м3, заяви щодо відкриття супергігантського родовища зустрічались і надалі, так, в 2016-му міністр фінансів Гуджарату стверджував, що блок містить 408 млрд м3. Тестовий видобуток газу з Дін-Дайал Захід стартував у 2014-му, при цьому первісно вдалось отримати продуктивність менш ніж 0,6 млн м3 на добу при проектному показнику до 5,6 млн м3. Наприкінці 2017-го спеціалізована аудиторська компанія Ryder Scott надала оцінку запасів Дін-Дайал Захід у 30 млрд м3, що, зокрема, пояснювалось складною геологією та низьким очікуваним рівнем вилучення геологічних ресурсі на рівні 19%. Такий результат став причиною для невдоволення представників індійської державної компанії ONGC, яка того ж року викупила у GSPC її частку.

Source: original
Небезпечна жінка (фільм, 1991)

«Небезпечна жінка» (інша назва: «Моя сусідка») - радянський художній фільм 1991 року, знятий режисером Антоном Гранатовим на студії «Irka-Film». == Сюжет == Героїня фільму, намагаючись врятувати благополуччя своєї сім'ї, у пошуках анонімника починає власне розслідування - і невинні люди стають жертвами її завзятості. == Знімальна група == Режисер - Антон Гранатов Сценарист - Юрій Рогозін Оператори - Борис Новосьолов, Сергій Стасенко Художник - Анатолій Наумов == Посилання == Небезпечна жінка на сайті IMDb (англ.)

Source: original