AlmaznayaGroza/cyrillic-language-classification huggingface dataset:
Рорбах (Горња Баварска)

Рорбах (њем. Rohrbach) град је у њемачкој савезној држави Баварска. Једно је од 19 општинских средишта округа Пфафенхофен ан дер Илм. Према процјени из 2010. у граду је живјело 5.574 становника. Посједује регионалну шифру (AGS) 9186149. == Географски и демографски подаци == Рорбах се налази у савезној држави Баварска у округу Пфафенхофен ан дер Илм. Град се налази на надморској висини од 396-440 метара. Површина општине износи 29,6 km². У самом граду је, према процјени из 2010. године, живјело 5.574 становника. Просјечна густина становништва износи 188 становника/km². == Спољашње везе == Званични сајт општине (језик: немачки) Њем. Савезни завод за статистику (језик: немачки) Стална конференција градова и општина (језик: немачки) KommOn - Информациони систем градова, општина и округа. (језик: немачки) План насеља на мапи (Mapquest)

Source: original
Божић једне мачке

Божић једне мачке (енгл. The Nine Lives of Christmas) америчка је божићна романтична комедија снимљена 2014. године, написала га је Нанси Силверс по књизи Шиле Робертс. Режирао га је Марк Жан, а главне улоге тумаче Брандон Раут и Кимберли Састад. Филм је премијерно приказан 8. новембра 2014. на каналу Холмарк. == Радња == Ватрогасац Закари је увек спреман да помогне људима, али пошто однос својих родитеља памти по сукобу, противи се обавезама. Купује куће као инвестицију, реновира их у слободно време, продаје и купује нове, дугорочне обавезе избегава. Воли да излази и виђа се са манекенком, али не верује у брак. За разлику од њега, Марили има романтичан поглед на свет. Одговорна је, власница мачке Квини, иако живи у стамбеном комплексу у коме су забрањени кућни љубимци. За време студија ветерине, обећава себи да се ни са ким неће упустити у везу док не започне каријеру. Зак наилази на мачку Амброуз коју је напао велики пас, након што је спаси она одлучује да се пресели код њега. == Снимање == Филм је снимљен у Лангли, посвећен је љубитељима мачака по којима је препознатљив. Радња је заснована на божићној причи Шиле Робертс. Филм је био паралелан са пројектом кућних љубимаца компаније Crown Media Family Networks. Извршна потпредседница програмирања Crown Media Holdings Мишел Викари наводи да филм не шаље само празничну поруку, већ и усвајања љубимаца. Састад је изјавила да јој је омиљена сцена из филма последња, описујући је као веома романтичну. Филм је премијерно приказан 8. новембра 2014. на Холмарку. == Критика == Давид Рап из Kirkus Reviews је филм оценио позитивно, а Ненси Силверс, ћерка комичара Фила Силверса, је изјавила да филм представља добру адаптацију књиге. Кони Ванг из часописа Parade га је навела као свој омиљени празнични филм на каналу Холмарку. Њујорк тајмс је филм такође позитивно оценио. Блер Ерскин из The List га је сврстала међу најбољим Холмарковим филмовима. Брук Арнолд из The Catington Post је филм поставила на првом месту по гледаности. Кристина Лоц из I Heart Cats га је навела међу својим омиљеним празничним филмовима. Седам година након премијере, по рецензијама Fansided, филм је и даље био међу омиљен празничним филмова гледалаца. == Спољашње везе == Божић једне мачке на ИМДб-у Божић једне мачке на Холмарку Преглед филма Божић једне мачке Преглед Божић једне мачке на Холмарку

Source: original
Напад на аеродрому Домодедово 2011.

Терористички напад на аеродрому Домодедово 2011. године био је самоубилачки терористички напад са употребом снажних експлозивних средстава. К њему је дошло 24. јануара, кратко после 16:30 месног времена (14:30 средњоевропског времена) на најпрометнијем московском аеродрому Домодедово које се налази недалеко истоименог града у Московској области. На основу првих налаза атентат су извршили исламски терористи из Дагестана и Чеченије, али нису искључене ни друге верзије. == Спољашње везе == "Psychological and Medical Assistance Office Established in Domodedovo Airport." Domodedovo Airport. 24 January 2011. (језик: руски) "Список пострадавших в результате террористического акта в аэропорту «Домодедово» 24.01.2011 г., находящихся на стационарном лечении в ЛПУ г. Москвы и Московской области по состоянию на 01:00 25 января 2011 г." Ministry of Health and Social Development. Ministry of Emergency Situations (all 25 January 2011) (језик: руски) "Взрыв в аэропорту "Домодедово“" (језик: руски) "СПИСОК госпитализированных в ЛПУв результате взрыва в аэропорту «Домодедово» (по состоянию на 12.00 25.01.2011)" (језик: руски) "Предварительный список погибших, составленный по обнаруженным документам" Domodedovo Bombing News Archive

Source: original
Братиславска лира

Братиславска лира је био чехословачки фестивал популарних песама који се одржавао сваке године од 1966. до 1990. године и одржавао се у Братислави. Обновљена је 1997. али је поново отказана 1998. == Историја == Идеја за фестивал настала је између 1964. и 1965. од стране композитора Јана Сивачека и Павела Зеленаја, који су га и организовали. Манифестација је први пут одржана 1966. године у Парку културе и рекреације (PKO), под називом Medzinárodný festival tanečnej piesne Bratislavská lýra (Међународни фестивал плесне песме Братислава Лира), а звук је обезбедио Словачки радио (касније Чешко-Словачки радио). Победници су добили награду под називом Братиславска лира, која је такође постала ново име фестивала 1968. Поред злата, сребра и бронзе, друге награде укључују Zlatý kľúč (Златни кључ) за међународне такмичаре. Категорије су се састојале од Награда критике, Награда новинара, Награда публике, Популарна награда и Награда за животно дело. Међу значајним победницима у првој години манифестације били су познати чешки певач Карел Гот, заједно са композиторима Виерославом Матушиком и Елишком Јелинковом, за песму Mám rozprávkový dom. Током година постојања, фестивал је показао таленат неких од највећих музичких звезда у Чехословачкој, као и разних међународних познатих личности, укључујући The Beach Boys (1969), Клиф Ричард (1970, 1971), Boney M. (1977), Smokie (1983), Донован (1983) и Џо Кокер (1998 - последња година оживљавања догађаја). Фестивал је 1975. године добио награду Међународне федерације фестивалских организација (FIDOF), чиме је био тек четврти фестивал у свету који је добио ово признање, а први у Социјалистичком блоку. Братиславска лира је укинута 1990, након Плишане револуције. Диригент и музички директор Владимир Валович купио је заштитни знак 1996. године и оживео фестивал следеће године. Издање из 1997. коришћено је за одабир словачког представника за Песму Евровизије 1998. године. Још једном је отказан 1998. године, због недостатка финансијске подршке и спонзорстава. Од 2006. Валович је још увек имао планове да поново покрене догађај касније. 19. октобра 2016. године, педесет година након првог издања, у Братислави је одржан гала концерт Lýra 50 Mám rozprávkový dom, уз учешће бивших победника и учесника фестивала. == Контроверзе == Године 1989, Џоун Бајз је позвала Ивана Хофмана, који је снимио антикомунистичку песму Nech mi nehovoria (Престани да ми говориш), да изађе на сцену. Након отприлике једног минута, организатори су му искључили микрофон.

Source: original
Бинго

Бинго облик је коцкања у којој се погађа комбинација бројева која ће бити извучена у предстојећем догађају. Ове комбинације се најчешће означавају на мањим листовима хартије, штампаним специјално за ову прилику. Када сви играчи означе своје комбинације, водитељ почиње са извлачењем насумичних бројева. Играч добија награду уколико је на свом листићу означио довољан број извучених бројева. == Бинго у Србији == Пре покретања Бинга у Србији, постојала је традиција играња Томболе (такође комбинација 15 од 90 бројева) у клубовима и салама. "ТВ Бинго”, по шведској лиценци, први пут је емитован у Србији на националном нивоу на РТС 1, почевши од суботе, 8. јуна 1996. до 2002. године, да би од 2002. до 2004. био емитован на БК телевизији. Први водитељи били су Никола Пандиловић и Сања Радовић (касније Радан), да би током емитовања на БК телевизији водитељка била Бранка Невистић. У почетку је програм трајао 90 минута, а након поновног покретања 22. септембра 2007, Бинго се вратио на РТС, где се емитовао до 27. јуна 2011 и емитовање је трајало 50 минута. После 4 године, са Првог програма пресељен је на РТС 2, где је емитован од 4. јула 2011. до 22. октобра 2012. Водитељи су били Дејан Пантелић и Марија Килибарда, док касније Марију замењује Сузана Манчић, а на крају је Дејан водио сам. Бинго се у Србији развио и много градова, општина, насеља и села су добиле трафике под именом Државна лутрија Србије. Са државне телевизије, пребачен је на Пинк и емитован је од 29. октобра 2012. до 19. јануара 2015. Водитељке су биле Сања Кужет, Марија Петронијевић и Марина Котевски. Од 26. јануара 2015. до 25. јануара 2016. Бинго се емитовао на Првој. Водитељи су били Данијела и Стефан Бузуровић (у појединим издањима Милош Максимовић). На Хепију се емитује од 1. фебруара 2016. Емисију води Ирена Јовановић (у појединим издањима Урош Божић), а бивше водитељке су Владана Савовић, Бојана Ристивојевић, Катарина Корша, Јелена Попивода, Бојана Јекнић и Круна Уна Митровић. == Види још == Математика лутрије == Спољашње везе == Државна лутрија Србије Архивирано на веб-сајту Wayback Machine (30. март 2019) Лутрија Републике Српске

Source: original
Географски објекат

Географски објекат у најширем смислу представљају делове Земљине површине. Постоје две основне врсте географских објеката - природни и вештачки. Природни географски објекти укључују копнене масе и екосистеме, али нису ограничених на њих. На пример, врсте терена, водне површине, природне јединице (које садрже све биљке, животиње и микроорганизме који егзистирају заједно са неживим природним предметима из окружења) природни су географски објекти. Са друге стране људска насеља, грађевински објекти и слично представљају вештачке географске објекте. == Природни географски објекти == копнена површина водена површина море језеро река == Вештачки географски објекти == Људска насеља град кварт предграђе село заселак

Source: original
Asirologija

Asirologija je nauka koja sadrži arheološko, istorijsko i lingvističko proučavanje Drevne Mesopotamije i drugih kultura Drevnog Bliskog Istoka koje su koristile klinopis. Usprkos imena, asirologija se ne bavi samo asirskom, nego i vavilonskom i sumerskom civilizacijom. Veliki broj glinenih pločica ispisanih klinopisom predstavljaju relativno bogat izvor podataka o najranijem periodu ljudske civilizacije, a arheološke iskopine daju važne podatke o začecima urbanizacije. Asirologija se, s druge strane, smatra jednom od najzahtevnijih akademskih disciplina među humanističkim naukama. Za nju je nužno poznavanje nekoliko semitskih jezika od kojih je najvažniji akadski, kao i biblijski hebrejski (radi upore]ivanja glinenih pločica s podacima iz Biblije). Asirolozi takođe moraju dobro savladati nekoliko stotina znakova klinopisa, a usprkos niza lingvističkih studija, još uvek postoje poteškoće u tumačenju drevnih tekstova. Asirolozi takođe moraju dobro vladati s engleskim, francuskim i nemačkim jezikom kako bi mogli koristiti stručnu literaturu.

Source: original
Железничка станица Хајдарпаша

Железничка станица Хајдарпаша (тур. Haydarpaşa Garı) је почетна и главна железничка станица азијског дела Истанбула. Одавде иду возови према Истоку по траси познатој као Истанбул-Багдад и Истанбул-Медина. Такође Техеран екпрес вози за Иран при чему се возови укрцају и на трајект приликом преласка језера Ван. Путницима из Азије Хајдарпаша је крајња станица према Западу. За даљи пут према Европи прелази се Босфорски мореуз трајектом и наставља на железничкој станици Сиркечи. == Историја == Прва станица је саграђена 1872. када је отворена пруга према Гебзеју. Због пораста промета станицу су проширили немачки архитекти Ото Ритер (Otto Ritter) и Хелмут Кону (Helmut Conu) 1906. Немци су били главни инвеститори комплетне трасе Истанбул-Багдад па је већина ствари рађена у немачком стилу. Разлог је у томе да је немачка дипломатија имала велике амбиције на Блиском истоку. Станица Хајдарпаша је тако била важна станица на путу Берлин-Багдад, којом су Немци желели увозити сировине (нафту). Данашњи облик тврђаве на мору, био је поклон немачког краља Виљема II Султану Абдул Хамиду II. Први воз са железничке станице Хајдарпаша кренуо је 4. новембра 1908, а станица је службено отворена 19. августа 1909. године. Поред војничке болнице, недалеко од станице, данас леже гробови енглеских и француских војника палих у Кримском рату (1854-1856). У тој болници је служила и позната медицинска сестра Флоренс Најтингејл. == Види још == Оријент експрес

Source: original
Једнострано проглашење независности

Једнострано проглашење независности је формални процес који води ка успостављању нове државе од стране субнационалног ентитета који се проглашава независним и сувереним без формалног споразума са државом од које се отцепљује. Термин је први пут коришћен када је Родезија прогласила независност 1965. године од Уједињеног Краљевства (УК) без споразума са УК. Према међународном праву, чин једностраног проглашења независности сматра се нелегалним. == Види још == Међународно право Међународни односи Уједињене нације Деколонизација Сецесионизам Сепаратизам

Source: original
Coryphaena hippurus

Coryphaena hippurus је површинска риба, која насељава умјерене, тропске и суптропске воде широм свијета. Најчешће се налазе у водама око Мексичког залива, Костарике, Хаваја и Индијског океана. == Опис == Ова јединка има спљоштено тијело и једну дугу леђну перају која се протеже од главе готово до репа. Зрели мужјаци имају истакнута чела која стрше знатно изнад тијела. Женке имају заобљену главу. Њихова репна и подрепна пераја оштро су конкавна. Одликује их засљепљујућа боја - златна на бочним странама тијела и јарко плава и зелена на боковима и лећима. Пекторална пераја су плаве боје. Бок им је широк и златан. Када се пронађу ван воде, ове рибе често мијењају боју, пролазећи кроз неколико нијанси прије него што на крају коначно изблиједе до пригушене жуто-сиве боје. Coryphaena hippurus може да живи и до пет година, мада ријетко кад пређе четири године. Женке су обично мање од мужјака. Улови ове рибе обично теже од 7 до 13 килограма и дуги су око једног метра. Ова риба ријетко прелази 15 килограма, а тек оне изнад 18 килограма су прави изузеци. Спадају међу рибе које најбрже расту. Они се одмарају у топлим океанским струјама током већег дијела године. У питању су месождерке, те се хране летећим рибама, раковима, лигњама и скушама. Такође је познато да једу зоопланктон. Мужјаци и женке су сексуално зрели у првој години, обично у доби од четири до пет мјесеци. Женке се мријесте два до три пута годишње и произведу између 80.000 до 1.000.000 јаја. Углавном се налазе у површинским водама. Док је сирово, њихово месо је сиво-бијело, кува се док се не добије бијела боја са чистим, немасним укусом. Тијело је благо витко и дуго, те их чини брзим пливачима; могу препливати 92,6 километра по часу. Ова риба се још назива и махи-махи, а тај назив потиче са хавајског језика и значи ,,врло јак". Ова врста се такође назива и обични делфин, што је можда и погрешно јер није повезана са делфинима. У дијеловима Тихог океана и уз обале јужне Африке, назива се још и дорадо, што на шпанском значи "златан”. На медитеранском острву Малта, још се назива и лампука. == Распрострањеност и станиште == Ове јединке су веома тражене за спортски риболов и у комерцијалне сврхе. Риболовци траже ову рибу због њене љепоте, величине и квалитета хране. Може се наћи у Карипском мору, на западној обали Сјеверне и Јужне Америке, пацифичкој обали Костарике, те у Мексичком заливу, атлантској обали Флориде и западне Африке, Индијском океану, заливу Бенгала, југу Кинеског мора и у југоисточној Азији, те Хаваји, Тахити и многа друга мјеста широм свијета. Сједињене Америчке Државе и карипске земље су примарни потрошачи ове рибе, али и многе европске земље повећавају своју потрошњу сваке године. Ово је популарно јело и у Аустралији. Јапан и Хаваји су такође значајни потрошачи. У почетку се риба хватала успут, ловећи друге рибе, док је сада тражена самостално. == Спољашње везе == Monterey Bay Aquarium's Regional Seafood Watch Blue Ocean Institute's Guide to Ocean Friendly Seafood Guide to Fishing Dorado Dolphinfish

Source: original
ФК Дунаујварош ПАШЕ

ФК Дунаујварош ПАШЕ (мађ. Dunaújváros Pálhalma Agrospeciál Sport Egyesület), је мађарски фудбалски клуб. Седиште клуба је у Дунаујварошу, Фејер, Мађарска. Боје клуба су плава и жута. Тренутно се такмичи у НБ III. == Историјат == Удружење Дунаујварос ПАШЕ основано је 1998. године као "Дунаујварош Палхалма Агрошпециал Шпортеђешилет”. Клуб је после оснивања започео такмичење у округу Фејер у групи III. У то време, тим су чинили мештани, запослени у Палхалма Агрошпецијалу и бивши одрасли омладинци Дунафера. У десетој години од оснивања, тим је стигао до прве дивизије округа, а сезона 2010/11 је већ одиграна у НБ III Дунав групи, одакле су одмах успели да пређу у НБ II. Иако сезона 2011/12 није прошла добро за тим, тим је успео да се из групе Драва лиге 2012/13 пласира у другу лигу. У лигашкој сезони 2013/14, тим је освојио друго место у појединачној групи НБ II, што је значило да може почети сезону шампионата 2014/15, по први пут у својој историји, у првој лиги. У недостатку осветљења на Дунафер арени, тиму је било дозвољено да своје утакмице игра само у првих десет кола у гостима. Прва домаћа утакмица на стадиону одиграна је у 11. колу првенства против екипе Сомбатхељ Халадаш 17. октобра 2014. године. На крају сезоне, тим је елиминисан из НБ I, а затим из НБ II следеће сезоне. Од тада је стабилан трећелигаш. == Спољашње везе == Званични веб-сајт Профил Soccerway

Source: original
Берис

Берис (фр. Berd'huis) насеље је и општина у северној Француској у региону Доња Нормандија, у департману Орн која припада префектури Мортањ о Перш. По подацима из 2011. године у општини је живело 1.079 становника, а густина насељености је износила 94,24 становника/km². Општина се простире на површини од 11,45 km². Налази се на средњој надморској висини од 125 метара (максималној 192 m, а минималној 107 m). == Демографија == График промене броја становника у току последњих година == Види још == Списак општина у департману Орн == Спољашње везе == База података: Insee (језик: француски) Berd'huis на страници Националног географског института Француске (језик: француски) Berd'huis на страници организације INSEE (језик: француски) Најближа насеља (километража, правац и координате) (језик: француски) План насеља Berd'huis на мапи (Mapquest)

Source: original
Бунар (ТВ серија)

Бунар је српска драмска телевизијска серија чији су творци Предраг Гага Антонијевић и Игор Ђорђевић. Премијерно се приказује од 5. новембра 2022. године на каналу Суперстар ТВ. == Радња == Бунар је место где се чува вода а вода значи живот. Ова серија је драма егзистенцијализма и потрага за смислом и одговором зашто постојимо на овом свету. Главни јунак приче - професор филозофије Радомир Павловић тражи управо то - смисао. Он је на врхунцу своје моћи када крене на тај пут - довољно млад у четрдесетим а опет недовољно стар да разуме све што ће га на том путу снаћи. Склон свему а опет ничему није. Радомир има 45 година и нигде је и све је и ништа није. На почетку приче Радомир је најлепши, најлогорејичнији, свемушти и успешан професор омиљен у медијима и писац култне књиге - али један догађај мења све и све се то руши преко ноћи. Иде у своју родну кућу, родно село у центру Шумадије које више није онакво каквим га он памти. Има оних повратака који нас не врате себи него нас још више удаље од нас самих. Некад их бирамо, некад нас затекну или немамо избора а некад нас одведу путевима које не можемо ни да сагледамо. Радомиров пут гледамо и пратимо - на њему ће се укрстити с многима: затеченим, заборављеним, новим и непознатим лицима, и као и сваки сусрет у животу, неминовно ће се променити. У Бунару Радомир гледа свој одраз и тражи одговоре... == Види још == Списак српских телевизијских серија == Спољашње везе == [1] - Ускоро почетак снимања нове серије Бунар [2] - Почетак снимања [3] - Детаљи са снимања [4] - Званична страница серије БЕГ ИЗ ГРАДА И СУДАР СА ЖИВОТОМ: Серија "Бунар", аутора Игора Ђорђевића и у режији Маше Нешковић, од 5. новембра на Суперстар ТВ ("Вечерње новости”, 5. новембар 2022)

Source: original
Уговор из Санта Феа

Уговор из Санта Феа између Кристифора Колумба и Католичких краљева потписан је у Санта Феу (Гранада) 17. априла 1492. Њиме су Колумбу додељене титуле адмирала светског океана, вицекраља, генералног гувернера и дона, као и десетина богатства које стекне на планираном путовању. Документ је сачињен у стандардном облику за Кастиљу 15. века: поједине ставке уговора уређене су у поглавља. Иако ово није формални уговор, он је ипак резултат ранијих преговарања. Кад је Колумбов предлог у почетку одбијен, Изабела I од Кастиље сазвала је другу скупштину, састављену, између осталих, од морнара, филозофа и астролога, како би се пројект преиспитао. Стручњаци су сматрали апсурдном удаљеност између Шпаније и Индијâ коју је Колумбо израчунао. Монарси су такође почели да сумњају, али група утицајних дворјана уверила их је да ће у случају неуспеха пројекта губитак бити мали, а добит јако велика ако он успе. Међу овим саветницима били су толедски надбискуп Ернандо де Талавера, бележник Луис де Сантанхел и виши дворски службеник Хуан Кабреро. Краљевском секретару Хуану де Коломи наређено је да формулише поглавља. Требало је 3 месеца да се уговор припреми јер су монарси били заузети другим стварима. Запечаћен је у привременом логору у Санта Феу, на периферији опкољене Гранаде. Оригинална верзија није сачувана. Најстарија сачувана копија налази се у потврдама које је Круна издала у Барселони 1493. Изостављање речи "Азија" навело је неке историчаре да предложе како Колумбо никад није намеравао да иде тамо, већ само да открива нове земље. 2009. године уговор је уврштен у УНЕСКО-в регистар "Памћење света“. == Литература == Eckhart, Mary L. (1992). Columbus' Dictionary. Branden Books. стр. 9. ISBN 978-0-8283-1993-5. Phillips, Carla Rahn (1993). The Worlds of Christopher Columbus. Cambridge University Press. стр. 133. ISBN 978-0-521-44652-5. Francis, John Michael (2006). Iberia and the Americas: Culture, Politics, and History : a Multidisciplinary Encyclopedia. ABC-CLIO. стр. 176. ISBN 978-1-85109-421-9.

Source: original
ФК Атлетико Паранаинсе

ФК Атлетико Паранаинсе (порт. Clube Atlético Paranaense) је бразилски фудбалски клуб из Куритибе, Парана. Основан је 26. марта 1924. године и тренутно се такмичи у Серији А. Клуб је настао као резултат спајања два дотадашња старија фудбалска клуба из Куритибе, Интернасионала (1912) и Америке (1914). === Домаћи === Серија А Бразила: Првак (1): 2001. Вицепрвак (1): 2004. Куп Бразила: Освајач (1): 2019. Финалиста (2): 2013, 2021. Серија Б Бразила: Првак (1): 1995. Првенство Паранаинсе (првенство државе Парана): Првак (28): 1925, 1929, 1930, 1934, 1936, 1940, 1943, 1945, 1949, 1958, 1970, 1982, 1983, 1985, 1988, 1990, 1998, 2000, 2001, 2002, 2005, 2009, 2016, 2018, 2019, 2020, 2023, 2024. Куп Паране: Освајач (2): 1998, 2003. === Међународни === Копа Судамерикана: Првак (2): 2018. 2021. Првенство Суруга банке Првак (1): 2019. == Спољашње везе == Званичан сајт клуба

Source: original