AlmaznayaGroza/cyrillic-language-classification huggingface dataset:
Пам'ятник Іванові Огієнку (Винники)

Пам'ятник Іванові Огієнку у Винниках - пам'ятник видатному українському вченому, митрополиту (від 1944), політичному, громадському і церковному діячу, мовознавцю, історику церкви, педагогу, дійсному члену Наукового Товариства імені Тараса Шевченка (від 1922) Іванові Огієнку на головній вулиці Галицькій у місті Винниках (біля Львова) Пам'ятник було відкрито у жовтні 2010 р. (меценати - С. Уваров і Г. Козловський). Скульптор - Петро Бузина. Освятили пам'ятник священники греко-католицької і православної конфесій. Пам'ятник стоїть на вулиці Галицькій (біля ресторану «Гетьман»). Поблизу пам'ятника, у червні 1997 р., встановлено пам'ятний знак, на якому викарбувано: «Тут стояла хата, у якій у 1922-1924 рр. жив з родиною Іван Огієнко - великий син українського народу». == Джерела == Байцар Андрій. Винники туристичні. Науково-краєзнавче видання / А. Л. Байцар. - Винники: Друксервіс, 2016. - 312 с. Байцар Андрій. Історія Винник в особах. Науково-краєзнавче видання / А. Л. Байцар. - Винники; Львів: ЗУКЦ, 2017. - 180 с. Байцар Андрій. Пам'ятник митрополиту Івану Огієнку у Винниках. [Архівовано 24 жовтня 2016 у Wayback Machine.] Байцар Андрій. Пам'ятники Винник. Пам'ятник Іванові Франку (1956 р.). Пам'ятник Іванові Огієнку (2010 р.) // Винниківський вісник. - 2014. - 2 лип.

Source: original
Військовий бісквіт

Військовий бісквіт (нім. Militärbiscuit; фр. biscuits militaires; італ. biscotti militari; ромш. biscuits militars;) є харчовою складовою швейцарської армії. == Історія == Оскар Дж. Камблі, керівник традиційної швейцарської компанії Kambly SA в другому поколінні, розробив рецепт нейтральної на смак випічки в 1959 році. Він мав замінити військовий Zwieback, відомий як Bundesziegel німецькою мовою (федеральна цегла), і мав бути сумісним із сиром чи ковбасою, а також із шоколадом. Він повинен мати термін придатності не менше трьох років. З 1959 року армія щороку роздає солдатам близько мільйона порцій військового печива. Військове печиво користується популярністю і серед цивільного населення Швейцарії. Деякі приватники продавали військове печиво, чому спочатку хотіла перешкодити ДПСУ, оскільки торгівля армійськими продуктами харчування заборонена. Це також зазначено на упаковці. З 2010 року Kambly, як і раніше виробник військового печива, має право продавати його великим дистриб'юторам. Упаковка повинна відрізнятися від печива, яке виготовляється для армії. З 2009 року печиво також роздають разом із військовим шоколадом у подарунковій упаковці з присвятою Головнокомандувача Збройних Сил воїнам, які виконали військовий обов'язок. 25 000 таких подарункових коробок включають регулярне щорічне виробництво для випуску на рік для солдатів у Швейцарії. На додаток до стандартної упаковки, військове печиво також доступне як рекламний товар з двома шматками, упакованими в маленьку упаковку по 9 г. == 450 кіло калорій 14 грамів жиру 73 грами вуглеводів 15 грамів з яких цукру 6,9 грам білка 1,9 грама солі == Посилання == Das Militär-Biscuit. Адріан Шультесс, Антонія Продати: Wieso darf Volg plötzlich Militär-Biscuits verkaufen? Чому Волг раптом може продавати військове печиво? В: Blick, Армеепровіант. Militärbiscuit: Ein Klassiker - neu aufgelegt .Армеепровіант. Військовий бісквіт: Класика - перевидання Веб-сайт Logistikbasis der Armee.

Source: original
МакКензі (Алабама)

МакКензі (англ. McKenzie) - місто (англ. town) в США, в округах Батлер і Конека штату Алабама. Населення - 507 осіб (2020). == Географія == МакКензі розташоване за координатами 31°32′47″ пн. ш. 86°43′33″ зх. д. (31.546470, -86.725954). За даними Бюро перепису населення США в 2010 році місто мало площу 9,69 км², з яких 9,64 км² - суходіл та 0,04 км² - водойми. == Демографія == Згідно з переписом 2010 року, у місті мешкало 530 осіб у 228 домогосподарствах у складі 142 родин. Густота населення становила 55 осіб/км². Було 257 помешкань (27/км²). Расовий склад населення: До двох чи більше рас належало 2,1 %. Частка іспаномовних становила 0,4 % від усіх жителів. За віковим діапазоном населення розподілялося таким чином: 19,1 % - особи молодші 18 років, 64,7 % - особи у віці 18-64 років, 16,2 % - особи у віці 65 років та старші. Медіана віку мешканця становила 42,3 року. На 100 осіб жіночої статі у місті припадало 93,4 чоловіків; на 100 жінок у віці від 18 років та старших - 92,4 чоловіків також старших 18 років. Середній дохід на одне домашнє господарство становив 39 220 доларів США (медіана - 31 500), а середній дохід на одну сім'ю - 50 108 доларів (медіана - 53 304). Медіана доходів становила 32 917 доларів для чоловіків та 27 014 долари для жінок. За межею бідності перебувало 22,5 % осіб, у тому числі 22,3 % дітей у віці до 18 років та 27,0 % осіб у віці 65 років та старших. Цивільне працевлаштоване населення становило 211 осіб. Основні галузі зайнятості: виробництво - 37,9 %, роздрібна торгівля - 14,2 %, публічна адміністрація - 9,5 %, освіта, охорона здоров'я та соціальна допомога - 9,0 %. == Посилання == [Архівовано 7 січня 2012 у Wayback Machine.] - актуальні дані про освіту, зайнятість, злочинність

Source: original
Куноічі

Куноічі (яп. くノ一, куноічі) - термін, що означає жінок-ніндзя. «Куноічі» - це прочитання окремих рис ієрогліфа онна (яп. 女, «жінка») як символів каніку (ку), но (но) іічі (яп. 一, «один») ) Куноічі були навчені інакше, ніж чоловіки-ніндзя. Їх підготовка більшою мірою була орієнтована на скритність, знання отрут, а також використання їхньої жіночої чарівності. Хоча вони були навчені і ближньому бою, але застосовували ці навички тільки в крайньому випадку, коли з'являлася загроза їхнього викриття та затримання. Вони, як правило, видавали себе за гейш, повій, артисток, головне було підібратися якомога ближче до ворога. Не завжди ті, кого вони спокусили, ставали їх жертвами, вони так само могли бути замасковані під домашніх рабів і таким чином отримувати необхідну інформацію. Крім того, вихованки Мочідзукі Чійоме, яка служила клану Такеда, були синтоїстськими жрицями - міко. == Див. також == Онна-бугейся Ніндзя Бансенсюкай - широко відомий посібник з ніндзюцу Ямабусі Рю (школа)

Source: original
Майкл Учебо

Майкл Учебо (англ. Michael Uchebo, нар. 3 лютого 1990, Енугу) - нігерійський футболіст, нападник бельгійського «Серкля» (Брюгге) та національної збірної Нігерії. == Клубна кар'єра == Народився 3 лютого 1990 року в місті Енугу. Вихованець футбольної школи клубу «Енугу Рейнджерс». Дорослу футбольну кар'єру розпочав 2008 року в основній команді того ж клубу, в якій провів один сезон, взявши участь у 31 матчі чемпіонату. Більшість часу, проведеного у складі «Енугу Рейнджерс», був основним гравцем атакувальної ланки команди. Своєю грою за цю команду привернув увагу представників тренерського штабу нідерландського «ВВВ-Венло», до складу якого приєднався 2009 року. Відіграв за команду з Венло наступні три сезони своєї ігрової кар'єри. Граючи у складі «ВВВ-Венло» також здебільшого виходив на поле в основному складі команди. До складу«Серкля» приєднався 2012 року. Відтоді встиг відіграти за команду з Брюгге 52 матчі в національному чемпіонаті. == Виступи за збірні == Протягом 2008-2009 років залучався до складу молодіжної збірної Нігерії. 2014 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Нігерії. == Посилання == Профіль гравця на TransferMarkt[недоступне посилання з липня 2019] (італ.), (нім.), (англ.) Майкл Учебо на сайті worldfootball.net (англ.) (нім.) (фр.) (ісп.) (порт.) (італ.) (нід.) (пол.) Профіль футболіста на сайті soccerway.com (англ.) (нім.)

Source: original
Тербліг

Тербліг (англ. Therblig) - один із 18-ти найпростіших рухів які може виконати робітник. Термін був винайдений американськими психологами Френком та Ліліан Гілбрет. Сама назва терміну походить від прізвища Гілбрет, якщо прочитати її навпаки. Тому назва терміну - паліндром від прізвища Гілбрет. == Список рухів == Цей список показує кількість рухів які називають «Терблігами». Список складається з 18-ти рухів які може виконати працівник. Транспорт порожній (TE, Transport Empty) - Рука без предмета. Відпочинок (R, Rest) - Відпочинок для продовження роботи. Транспорт завантажений (TL, Transport loaded) - Рука з предметом. Обрати (ST, Select) - Обирання предмету. Планування (PN, Plan) - Обирання шляху виконання дій. Хапати (G, Grasp) - Захоплення предмета порожньою рукою. Неоминна затримка (UD, Unevoidable Delay) - Фактори які не залежать від робітника та включені в трудовий процес. Затримка, яку можна уникнути (AD, Avoidable Delay) - очікування під контролем робітника. Знайти (F, Find) - Реакція на кінець циклу пошуку. Оглядати (I, inspect) - Ревізія об'єкта. Положення (P, Position) - Позиція об'єкта. Пошук (SH, Search) - Пошук предмета очима. Розібрати (DM, Disassamble) - Розбирання об'єкта на елементи. Зібрати (A, Assemble) - Збирання об'єкта з елементів. Використати (U, Use) - Використання предмету. Попередня позиція (PP, Preposition) - Положення предмета для подальшого використання. Розслаблення (RL, Release Load) - Вивільнення предмету. Утримання (H, Hold) - Утримання об'єкту. == Історія виникнення == Використовувавши кінокамеру та мікрохронометр (Мікрохронометр - годинник який винайшов Френк Гілбрет та мав змогу записувати інтервали тривалістю до 1/2000 секунди) Френк та Ліліан описали 18 елементарних рухів, та назвали їх «Терблігами». == Ефективні та неефктивні рухи == Рухи також поділяються на ефективні та неефективні. == Приклад використання == Тут приведений приклад використання «Терблігу». ...Представимо ситуацію в якій чоловік пішов у ванну для того щоб побритися. Припустимо, що його лице вже напінене, і він готовий взяти бритву в руки. Він знає де вона знаходиться, але спершу йому потрібно знайти її очима. При цьому використовується перший Тербліг "Пошук". Він знаходить предмет очима, потім в силу вступає інший Тербліг "Знайти". Після цього, використовується Тербліг "Обрати" який переходить в "Хапати". Після того, "Транспорт завантажений", коли він підносить бритву до лиця та "Позиція" приставляючи бритву до бороди. == Посилання == Frank and Lilian Gilbreth Critical Evaluations in Business and Management. Архів оригіналу за 15 листопада 2021. Процитовано 15 листопада 2021. Cheaper by the Dozen. Архів оригіналу за 15 листопада 2021. Процитовано 15 листопада 2021. Френк Гілбрет; Ернестіна Гілбрет Кері (1948). Cheaper by the Dozen.; Therblig [Архівовано 14 листопада 2021 у Wayback Machine.]

Source: original
Атлі Ейнарссон

Атлі Ейнарссон (нар. 20 жовтня 1966, Ісландія) - ісландський футболіст, атакувальний півзахисник. З 1990 по 1992 рік зіграв 4 матчі у футболці національної збірної Ісландії. У 1991 році в складі «Вікінгура» (Рейк'явік) став чемпіоном Ісландії. == Особисте життя == Батько Атлі, Ейнар Валур Крістіанссон, був гірськолижником, який брав участь у двох змаганнях на зимових Олімпійських іграх 1956 року. Також займався футболом, виступав за ІБІ та «Вікінгур» (Рейк'явік). == Досягнення == Урвалсдейлд Чемпіон (1): 1991 == Посилання == Візитна картка футболіста на офіційному сайті ФАІ (ісл.) Атлі Ейнарссон на сайті transfermarkt.com (англ.) Атлі Ейнарссон на сайті PlaymakerStats.com (англ.) Профіль гравця на сайті footballdatabase.eu Профіль гравця на сайті worldfootball.net Профіль гравця на сайті fbref.com

Source: original
Дробот Василь Леонідович

|мсце народження= Василь Леонідович Дробот (02. 09. 1942, с. Федорівка ІІ, Оренбурзської області, Російська Федерація - 18. 06. 2020, Київ, Україна) - відомий український поет, перекладач, Член Національної Спілки письменників України з 1995 р., член Правління НСПУ, керівник творчого об'єднання російськомовних поетів України "Схід" при НСП України. == Біографія == Народився у сім'ї художника, висланого з Києва до Оренбурзької області перед війною. У 1944 році сім'я повернулася до Києва. У 1972 році Василь Дробот закінчив Київський державний університет (філософський факультет). За освітою - філософ, психолог. 1980 році - спецкурс Київського політехнічного інституту (гірничий інженер), а потім аспірантуру. Працював у Національній Академії наук України на посаді вченого секретаря. З 1980 р. почав писати вірші. Писав російською мовою. Друкувався від 1985р. - поет лірико-романтичного спрямування з філософськими та автобіографічними домінантами. Займався перекладами творів українських поетів російською мовою. Випустив 12 авторських збірок віршів, в 5 збірниках був співавтором перекладів. Перевів на російську мову знамениті твори Тараса Шевченка: "Кавказ", "Тополя", "Причинна", "Гайдамаки", цикл "В казематі". Окремі вірші В. Терена, В. Лучука, М. Романченка, Р. Чілачави. Починаючи з 1989 р. вийшло 12 авторських збірників, у 5 збірниках брав участь як перекладач, випустив 4 антологічні збірки російських поетів Києва та України, брав участь приблизно у 20 колективних збірниках. Публікувався в різних альманахах, журналах в Україні, а також у періодиці, у тому числі в літературних журналах Росії, США, Канади. 2001 - Лауреат конкурсу мережевої поезії (вид-тво "Гелікон плюс", Санкт-Петербург) за книгу "Автопортрет". 2004 - Лауреат поетичної премії для авторів України ім. Миколи Ушакова за книгу «Озирнися на себе» (за найкращу поетичну книгу російською мовою). 2010 р. - Лауреат літературної премії ім. А.С. Грибоєдова «За честь і віру» із врученням медалі А.С. Грибоєдова Спілки письменників Росії. 2012 р. - Нагороджений медаллю «Почесна відзнака» за особисті досягнення у літературній творчості, за вагомий внесок у відродження духовності та культури українського народу 2015р. - Лауреат літературної премії «Планета поета» ім. Л. Вишеславського Лауреат літературної премії імені Миколи Ушакова (2004), ім. Квітницької (2017).[1] [2] [3] == Нагороди == У 2012 році був нагороджений медаллю за особисті досягнення в літературній творчості, за значний внесок відродження духовності та культури українського народу.[4] == Твори == Мост над временем. 1993; Росы на фресках. 1994; Благословляю неизбежность. 1995; Если хочешь меня застать. 1996; На круги своя. 1998; В направлении взгляда. 1999; На другом языке. 2000; Автопортрет. С.-Петербург, 2001; Пока мы есть. 2002; Оглянись на себя. 2003; Дорога пролегает здесь. 2005; Старый дом. Вінниця., 2007р. - Найсвіжіша видана авторська збірка (Вінниця, Континент-прим, серія «Знайомство з автором»). == Джерела == ЕСУ

Source: original
Погонич попелястий

Погонич попелястий (Mustelirallus albicollis) - вид журавлеподібних птахів родини пастушкових (Rallidae). == Поширення == Вид поширений у центрально-північних і східних регіонах Колумбії, через північні та південно-східні райони Венесуели, аж до Гвіани; в північно-центральній і східній Бразилії, аж до Парагваю і північно-східної Аргентини, а також у північній і східній Болівії. Він також живе в Тринідаді. Його природні місця проживання - тропічні та субтропічні низинні болота та луки, які сезонно затоплюються. == Опис == Птах завдовжки 21,5-24 см. Верхні частини тіла оливково-сіруватого кольору з численними чорними плямами і смугами; первинні і вторинні криючі мають однорідний коричневий колір; боки голови і шиї, нижня поверхня тіла однорідного сланцевого кольору; горло світло-сіре; нижня частина боків і підкрила позначені чорно-білими смугами. Райдужка червона, дзьоб переважно зеленуватого кольору, на верхній щелепі чорнуватий, ніжки коричневі. Статі схожі. == Спосіб життя == Свої гнізда вони будують із сухої трави у вигляді великих мисок, які ставлять на землю або низько, добре сховавшись серед трави та кущів. У кладці зазвичай від 2 до 5 яєць. Їхня дієта складається з комах і їхніх личинок, а також насіння.

Source: original
Йосип Баришич (футболіст, 1986)

Йосип Баришич (хорв. Josip Barišić, нар. 14 листопада 1986, Осієк, Югославія) - хорватський футболіст, що грав на позиції нападника. == Клубна кар'єра == Баришич розпочав свою кар'єр в команді з рідного містечка Осієк, з яким у травні 2005 року підписав 5-річний професіональний контракт. Дебютував за першу команду у програному (0:6) виїзному поєдинку проти «Хайдука» (Спліт) у першому турі сезону 2005/06 років у Першій лізі. По ходу сезону правах оренди перейшов до клубу «Кроація Сесвете». Після двох поспіль скзонів у складі «Осієка», відправився по орендах - спочатку до словенського клубу «Копер», а потім до друголігового хорватського клубу «Слованац». По завершенні орендної угоди повернувся до «Осієка», в складі якого виступав протягом наступних 3,5 років. У лютому 2012 року підписав контракт з представником Прем'єр-ліги України ПФК «Олександрія», але не зміг закріпитися в першій команді й зігравши 5 матчів у чемпіонаті (та 2 за дублюючий склад) по завершенні сезону повернувся до Хорватії. На початку 2013 року приєднався до «Спліта», проте через відсутність стабільної ігрової практики вже незабаром повернувся до рідного клубу, «Осієка». На початку 2015 року перейшов до клубу польської Екстракляси «Завіша» (Бидгощ). === П'яст (Гливиці) == «П'яст» вийшов до другого кваліфікаційного раунду, де протистояв шведському «Гетеборгу». У першому поєдинку поляки зазнали поразки з рахунком 0:3, а в другому поєдинку зіграли в нульову нічию. 29 січня 2017 року на правах оренди перейшов до клубу «Арка» (Гдиня). Разом з командою став переможцем кубку Польщі. 18 травня 2017 року повернувся до «П'ясту». == Кар'єра в збірній == У 2006-2007 роках залучався до складу молодіжної збірної Хорватії. В її складі зіграв у чотирьох матчах й відзначився 1 голом. === Клубні === П'яст (Гливиці) Кубок Польщі Володар (1): 2016/17 == Посилання == Профіль футболіста на сайті soccerway.com (англ.) (нім.) Йосип Баришич на сайті transfermarkt.com (англ.) Йосип Баришич на сайті PlaymakerStats.com (англ.) Йосип Баришич (футболіст, 1986) на сайті 90minut.pl (пол.) Статистика виступів гравця на сайті allplayers.in.ua Профіль футболіста на сайті FootballFacts.ru (рос.) Профіль гравця [Архівовано 18 березня 2017 у Wayback Machine.] на сайті soccerpunter.com Профіль гравця [Архівовано 21 травня 2017 у Wayback Machine.] на сайті footballdatabase.eu Профіль гравця [Архівовано 4 квітня 2016 у Wayback Machine.] на сайті worldfootball.net Профіль гравця на сайті «Український футбол (історія та статистика)» Профіль гравця на сайті hns-cff.hr Профіль гравця[недоступне посилання з липня 2019] на сайті sportnet.rtl.hr Профіль гравця [Архівовано 11 жовтня 2019 у Wayback Machine.] на сайті sports.ru Профіль гравця [Архівовано 25 грудня 2016 у Wayback Machine.] на сайті sportbox.ru Профіль гравця на сайті bombardir.ru

Source: original
Бірадикал

Бірадика́л, дирадика́л (рос. бирадикал, англ. biradical) - хімічна частинка з парним числом електронів та із двома радикальними центрами, які є практично незалежними. == Бірадикал. Загальний опис. == Бірадикали можуть мати принаймні два різні електронні стани з різною мультиплетністю - синглетний (спарені електрони) або триплетний (неспарені електрони). Найнижчий енергетичний триплетний рівень бірадикала лежить нижче або трошки вище від його синглетного рівня. Вільні радикали, що містять два неспарені електрони на двох окремих атомах, істотно стабілізуються, якщо ці атоми розділені кон'югованою ароматичною системою зв'язків (наприклад, бірадикал Чичибабіна). Слід відрізняти від бірадикалоїдів, де два радикальні центри взаємодіють між собою, та триплетних карбенів, де два радикальних центри локалізовані на одному й тому ж атомі. == Джерела == Глосарій термінів з хімії / укладачі: Й. Опейда, О. Швайка ; Ін-т фізико-органічної хімії та вуглехімії ім. Л. М. Литвиненка НАН України, Донецький національний університет. - Донецьк : Вебер, 2008. - 738 с. - ISBN 978-966-335-206-0.

Source: original
Публічна діяльність

Публі́чна дія́льність - діяльність в ім'я загального блага, в інтересах всіх, на виконання загальної волі. Як правило, проводитися за рахунок якихось загальних ресурсів суспільства. Тобто діяльність направлена в протилежний бік від приватної, отже учасники публічної діяльності, в розрізі юриспруденції, набувши публічні права, втрачають частину приватних прав. Публічна діяльність заснована не на забезпеченні власного інтересу органу управління, не на волі вибору, а на функціональній заданості мети. Для цього у законодавстві чітко визначаються завдання і функції публічних органів, їх компетенція і повноваження, процедури створення і діяльності та відповідальності за перевищення меж компетенції того чи іншого органу публічної влади. Відносини, що опосередковують приватну і публічну діяльність, відрізняються проміж собою за природою та методами їхнього регулювання, однак головне, що їх відрізняє, - це мета, задля якої здійснюється публічна чи приватна діяльність, інтерес, якого прагнуть досягти учасники відповідних відносин. == Див. також == Адміністративна діяльність == Джерела == Словник термінів, вживаних у законодавстві України ТЕОРИЯ АДВОКАТУРЫ Мінка Т.П. Питання адміністративного права та адміністративної діяльності // Науковий вісник Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ: зб. наук. пр. / Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ. - Дніпропетровськ: ДДУВС, 2010. - No 2 (48). - C. 90.

Source: original
Біг з бар'єрами

Біг з бар'єрами - сукупність легкоатлетичних дисциплін, де спортсмени змагаються у спринтерських видах бігу, під час якого спортсменам необхідно долати бар'єри. == Правила == Правила бігу з бар'єрами відповідають правилам легкоатлетичного спринту. Атлети на дистанції бігу з бар'єрами біжать кожен своєю доріжкою. L-подібні (у профіль) бар'єри розміщуються через рівні інтервали так, щоб ніжки бар'єра дивились у напрямку старту (щоб бар'єр, який зачепить бігун, падав уперед, а не травмував бігуна). Для перекидання бар'єра потрібно прикласти силу не меншу за 3,6 кг. Заборонено: проносить ногу збоку бар'єра навмисно збивати бар'єр ногою чи рукою. Характеристики бар'єрів та їх розстановки відображено у таблиці: == Дисципліни == Зимовий сезон: 50 метрів, 60 метрів Літній сезон: 100 метрів (жінки), 110 метрів (чоловіки), 400 метрів == Історія == Перші згадки про офіційні старти у бар'єрному бігу належать до змагань в Англії 1837 року в коледжі Ітон. 1885 року бігун Крум з університету Оксфорда продемонстрував техніку подолання бар'єрів близьку до сучасної. Олімпійський дебют на дистанції 110 метрів з бар'єрами відбувся 1896 року. З 1920-их років бар'єрним спринтом почали займатись жінки. 1935 T-подібні бар'єри було замінено на менш травмонебезпечні L-подібні. Нині біг з бар'єрами обов'язково входить до програми найбільших легкоатлетичних змагань. == Техніка == Фахівці бігу з бар'єрами вважають, що основи сучасної техніки заклав знаменитий американський спортсмен Елвін Кренцлейн. 1898 року він досягнув результату 15,2 с на дистанції 110 м. Його техніка без принципових змін існує дотепер. Махова нога переноситься через бар'єр бічним змахом, поштовхові - описує дугоподібну траєкторію. Бар'єр не перестрибується, а «переступається» з мінімальною втратою швидкості. Бар'єрний крок у чоловіків буває довжиною близько 3,5 м (у жінок - 3 м). Важливою якістю бар'єриста є здатність набирати швидкість до першого бар'єру та включатись у біг одразу після подолання бар'єра. Техніку «бар'єрного кроку», з певними поправками, успішно використовують також і бігуни у стипль-чезі, що дозволяє домогтись більш високого результату під час подолання нерухомих перешкод. == Джерела == Hurdles-History Taking it in stride

Source: original