23. schôdza NR SR - 8.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2017-12-08
Poslanec: Beblavý, Miroslav (-)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

103. Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi vystúpiť k tomuto návrhu zákona, ktorý považujem za dôležitý. Rokujeme síce tu o ňom, je to poslanecký návrh, rokujeme o ňom v piatok popoludní, veľa ľudí tu už nie je. Premiér práve dole vyhlásil, že ruší to čo tento parlament na návrh jeho vlastného ministra poslancov prijal pred dvoma dňami, tak bohvie, ako to bude s týmto zákonom o chvíľu, ale napriek tomu treba podľa mňa na neho vážne reagovať, lebo je to veľmi dôležitý zákon. Je to totižto zákon, ktorý sa naozaj snaží, tak ako tu bolo aj viackrát povedané, posunúť mzdovú latku na Slovensko vyššie. Robí to cez dve veci. Jednu si jeho predkladatelia požičali od nás, od SPOLU – občianska demokracia, druhú si požičali od OĽANO, ako tu už bolo povedané. Ja to teraz nehovorím s nejakým hnevom, ani aby som niekoho napádal. Vždy som hovoril, že v politike autorské práva neexistujú, jednoducho každý má právo presadiť tie návrhy, ktoré považuje za vhodné. Čo by mohlo existovať, je určitý typ takej nejakej korektnosti a slušnosti, že sa to aj povie. Ja si myslím úprimne, že ani preferencií SMER-u by neubudlo, ani by, naopak, možno až pribudlo, keby napríklad páni poslanci pri predložení povedali, že ďakujeme kolegom zo SPOLU - občianska demokracia, kolegom z OĽANO za to, že ste s týmito návrhmi prišli. Ako povedal pán Petrák, teraz odišiel, nastal čas podľa nás ako vládnucej strany, tak my to teraz spravíme, ale ďakujeme, ceníme si to. Ale keď to nie je, hovorím, my tu sme platení, aby sme zastupovali ľudí, nie za to, aby sme boli nejakým spôsobom tešení. Takže ja to nejako ďalej rozoberať nemienim. Chcem sa venovať tomu, čo v tých zákonoch je aj čo tam chýba a čo by bolo treba ešte spraviť. Začnem tým jednoduchším, a to je ten návrh na to, aby v inzerátoch musela byť uvádzaná mzda. Tento návrh sme tu teda predložili a je tu jeden rozdiel medzi tým, ako sme ho predložili my, ako ho predkladá pán Podmanický aj kolegovia. My sme predkladali tak, aby zamestnávateľ musel zverejniť v inzeráte tzv. mzdové podmienky a tie potom musel dodržať v pracovnej zmluve. Čo to znamenalo, je, že na jednej strane to zamestnávateľovi ponechalo určitú voľnosť, ako presne by formuloval v inzeráte tie mzdové podmienky, či by hovoril teda o mzde, tak aj teraz to vidíme v tých inzerátoch, povedzme Amazonu a podobne, aj s príplatkami očakávanými, alebo aj s obedom alebo s inými benefitmi. Ale to, čo by tam napísal, by musel dodržať. Výhoda toho nášho návrhu bola v tom, že keďže ho predkladáme v čase, keď naozaj na trhu práce je bitka a jedine v takom čase má takýto návrh význam, povedzme si to úprimne, keby bola 20-percentná nezamestnanosť, tak tento návrh nemá žiadny zmysel. Tak zamestnávatelia sa chcú chváliť tými mzdami. Už teraz vidíme bilbordy Billy, Tesca, Amazonu, McDonaldu o tom, čo ponúkajú. A podľa toho nášho návrhu, keby bol schválený, tak to, čo je tými veľkými písmenami na tom bilborde napísané, by aj museli dodržať. Takže ak Amazon hovorí, že 920 eur po započítaní určitých vecí, tak ten človek, ktorý tie veci splní, by potom musel dostať 920 eur, inak by Amazon mohol dostať pokutu. Ak hovorí Tesco 961 eur za človeka, ktorý rozváža potraviny, veľkým písmom opäť na bilborde, tak by to potom aj muselo dodržať. Kolegovia zo SMER-u sa rozhodli to robiť inak, teda myslím, že im to napísali na ministerstve, ale to opäť je viac ich vec ako naša, že radšej dajú, že musí zamestnávateľ v inzeráte uviesť základnú zložku mzdy a tú potom musí aj dodržať v zmluve. Čo to znamená v praxi, je, že zamestnávateľ môže naďalej robiť tento bilbord 961 alebo 920 alebo 850, ale niekde dolu musí byť aj napísané, že základná zložka mzdy je 740 eur, povedzme, alebo 650 alebo 820. Na jednej strane je to naozaj výhodné v tom, že aj to bude musieť ten zamestnávateľ dodržať podľa návrhu kolegov zo SMER-u, ale už nebude musieť dodržať to veľké. Inými slovami, z môjho pohľadu táto podmienka je v skutočnosti pre tých zamestnávateľov, najmä pre tých menej, povedal by som, poctivých lepšia, pretože oni v skutočnosti potom môžu povedať, že nás zákonne drží len to malé písmo, tá základná zložka, to veľké, na čo ste sem reálne prišli, to, čo ste videli na tých bilbordoch, na tých veľkých inzerátoch, to je, viete, to je reklamný trik, ktorý nás nijako nezaväzuje. A právne budú mať pravdu. Takže preto prvá vec, čo by som chcel požiadať kolegov, je, aby sme to zvážili v druhom čítaní a opravili to, nie preto, že my sme to tak formulovali, ale že vy ste to teraz tak formulovali, ale naozaj keď už raz sa to opatrenie zavádza, keď už ovplyvní životy 10-tisícov zamestnávateľov a miliónov ľudí postupne, ktorí budú tie inzeráty študovať a tie bilbordy, tak urobme ho poriadne. Urobme ho naozaj tak, aby potom už mal efekt, lebo najhoršia regulácia je taká, ktorá je zbytočná, obíditeľná, nič nezmení, lebo tá má náklady pre zamestnávateľov, pre noviny, pre neviem koho a nemá efekt pre ľudí. To, myslím, nechceme ani jeden. Takže hľadajme spolu pred tým druhým čítaním nejaký spôsob, ako to, ako to urobiť. No a teraz k tomu zložitejšiemu a, poviem úprimne, aj dôležitejšiemu, a to sú tie príplatky. No ja už som zažil všeličo v parlamente, ale miliardový poslanecký zákon, ktorý má teda šancu aj byť schválený, som tu ešte nevidel. Zákon, ktorý podľa samotných predkladateľov bude stáť zamestnávateľov miliardu eur, aby ho predložili poslanci jednej strany, to som ešte nevidel. Teda videl som to pri zákonoch, ktoré žiadnu šancu nemali, keď sa tu robia všelijaké gestá, a to už sme tu zažili, aj ešte väčšie veci, ale ako skutočný schváliteľný zákon, o ktorom sa všetci očakávajú, že v nejakej podobe prejde, to je prvýkrát. Nie je to nejaká nepodstatná vec, odráža sa to aj v tom, čo sa teraz deje. Najprv poslanci SMER-u predložia tento návrh s prepočtami dopadov v hodnote teda tej miliardy eur a potom zrazu, až sa stretnú so zamestnávateľmi premiér a ministri a tých sa pýtajú, že čo sa im stane, a tí zamestnávatelia vysvetľujú, čo všetko sa im stane, a zrazu premiér povie ministrovi, že: no tak to treba ešte prepočítať a premyslieť. No takto riadiť štát po jedenástich rokoch pri moci? No neviem si to vysvetliť. Je to populizmus? Je to amaterizmus? Je to populistický amaterizmus? Alebo čo to je, pán kolega? Miliardový zákon. Lebo hovorím, keby išlo o gastrolístky, dobre, ale miliardový zákon. Aby som nebol len kritický, chcem oceniť, a to povedal pán kolega Podmanický už v úvodnom slove, že reaguje sa aj na verejnú mienku a kritiku opozície. Akonáhle bol tento zákon predložený, my sme povedali, že je v ňom jedna veľmi neférová časť, a to je, že verejní zamestnanci, ktorí už dneska sú ukrátení, lebo sa im nevzťahuje ani minimálna mzda taká istá ako v súkromnom sektore, tak ešte ani príplatky sa im nebudú vzťahovať také isté ako v súkromnom sektore, na čo odpoveď najprv bola, že to je lož, lebo oni majú svoje vlastné príplatky. No po tom, čo sme spočítali, že pre tú drvivú väčšinu verejných zamestnancov, ktorých sa to toto týka, to bude oveľa menej, pretože oni síce majú 30 % z celého platu, ale keď ten ich plat je niekde okolo minimálnej mzdy, tak je to niečo úplne iné ako 100 % z tej minimálnej mzdy, tak potom, potom čo? Viete, väčšinou to býva tak, keď my niečo povieme aj s kolegom Mihálom, že najprv pán Richter a premiér povie dvakrát, že klameme, a potom na tretíkrát urobia to, čo sme povedali. To sa stalo aj tu. A už teda pán Richter vyhlásil a aj pán prekladateľ vyhlásil, že dostane sa do zákona ustanovenie, že pre verejných zamestnancov bude platiť to, čo je pre nich výhodnejšie, teda ak budú mať vyšší príplatok ako keby boli v súkromnom sektore, tak ho budú mať. Ja to chcem oceniť, lebo nakoniec vždy popri tých všetkých hádkach skôr by sme sa mali vrátiť k podstate veci. A toto je pre tých verejných zamestnancov hrozne dôležité, lebo tí zamestnanci, ktorých sa tento zákon bude týkať, verejní, sú naozaj tí najchudobnejší. Viete, v dobrom, úradníci v štátnej službe v 9. platovej triede s tisíceurovým tarifným platom, tí nerobia nočné a víkendy. Vo verejnej službe riaditelia a rôzne vyššie šarže tiež málokedy robia víkendové, nočné služby. Víkendy, nočné služby vo verejnom sektore slúžia ošetrovateľky, zdravotné sestry, vychovávatelia na internátoch a mohol by som takto pokračovať. Mestskí policajti, aby som povedal ešte jednu skupinu. To znamená, ľudia, ktorých tarifná mzda je dneska naozaj niekde okolo minimálnej mzdy, často aj pod ňou. To znamená, pre nich, pre verejný sektor, toto, čo ste, pán Podmanický, na úvod povedali, je strašne dôležité, nie je to nejaká formalita. Ich príjem je, tých ľudí, čo v tých nočných a víkendových sú, sa zvýši o desiatky, možno v niektorých prípadoch dokonca aj o stovku eur oproti dnešku, a to je pre nich, to je Ježiško na štvrtú. Takže v tomto zmysle ja to chcem oceniť, že len preto že sme na to my poukazovali, sa to nezabilo, hoci najprv sme boli obvinení z klamstva, ale že sa to ide spraviť, a verím, že sa to aj dotiahne. Zároveň však treba aj povedať, že aký je celkový zmysel tohto zákona. Lebo to, že zákon zvýši v zásade príplatky za nočné a víkendové a iné podobné práce, znamená, že táto práca bude viac odmeňovaná na úkor inej práce. To je jednoducho fakt. To znamená, že tie pomery medzi mzdami, alebo tým, čo si berú domov, jednotlivých ľudí aj v súkromnom a verejnom sektore sa posunie. A to mi tu zatiaľ chýbalo v tej debate, že to neni, že príde nejaký Ježiško a ten zrazu donesie miliardu eur, ktorá tu bude k dispozícii. To bude miliarda eur, o ktoré sa možno nezvýšia bežné platy, o ktoré sa nepôjde v iných oblastiach. To znamená, otázka, ktorá je pred nami, že či je to správne. A ja si myslím, že áno. A preto chcem aj tento návrh v tomto podporiť, pretože je to správne minimálne z dvoch hľadísk. Jedno hľadisko je, že máme na Slovensku naozaj veľa ľudí, ktorí robia neštandardne a väčšinou za nízke mzdy navyše, a ak si zaslúži niekto relatívne pomôcť voči iným, sú to títo ľudia, sú to tí ľudia v nočných, sú to tí ľudia v tých víkendových službách. To znamená, z hľadiska sociálnej spravodlivosti s týmto návrhom súhlasím. Ale ešte tu je druhý rozmer a to je to, že tento návrh bude motivovať zamestnancov, aby takúto prácu používali menej. To si treba tiež povedať, pretože všetko, čo je drahšie (reakcia z pléna), zamestnávateľov, pardon, áno, aby ju používali menej. A presne to chcem povedať, že na to si treba odpovedať, či to chceme. Ja si myslím, že áno, pretože ako bolo povedané, v tej nočnej práce a v iných sme blízko európskej špičke a sú indikácie, že zamestnávatelia nie vždy zvažujú pri využívaní pracovníkov najmä v noci a cez víkendy, že či to naozaj potrebujú, či to naozaj tak musí byť, či nie je lacnejšia cesta. V takej situácii sú dve možné odpovede. Jedna, ktorú ste použili napríklad pri nedávno schválenom zákone o sviatkoch, je tvrdé kladivo štátu, zavriem obchody v taký a taký sviatok, bodka. Druhá možnosť, ktorá je tu a ktorá sa mne sa zdá lepšia, je povedať, že môžte to robiť, ale bude vás to viac stáť. Takže si to budete musieť rozmyslieť, či je to naozaj nevyhnutné, a ak to je nevyhnutné, ľudia na tom navyše zarobia. Z tohto pohľadu filozofia tohto prístupu sa mi zdá lepšia ako filozofia plošných zákazov a obmedzení, pretože umožňuje naozaj tam, kde to je nevyhnutné, to urobiť a zaplatiť, a tam, kde to nie je nevyhnutné, to zvážiť, či možno neexistuje iný spôsob organizácie. Poslednú vec, ktorú by som chcel ale povedať, sa týka finančných a fiškálnych dôsledkov tohto opatrenia. Ja sa priznám, že ja celkom nerozumiem, ako môžeme schvaľovať štátny rozpočet bez toho, aby schválili tento zákon. Vy sami v tej dopadovej správe, prepáčte, vy sami v tej dopadovej správe hovoríte, že ten dopad bude asi miliarda eur a z toho asi polovica budú príjmy verejných rozpočtov. No to je suma, ktorá je oveľa väčšia ako všetky zmeny v prognózach daní a odvodov, s ktorými tu minister chodí každý štvrťrok, polrok a povie, že, ja neviem, na DPH bude viac alebo menej, na tom bude viac alebo menej, rast bude rýchlejší a väčšinou sa to pohne o nejakých 100, niekde 200 miliónov eur, že teda buď hore, alebo dole. Tu zrazu prídu poslanci, vrátim sa k tomu, so zákonom, ktorý pre verejné financie je zhruba aj pol miliardu eur, a my ho máme schváliť po rozpočte, ako keby sa nechumelilo. Čo to znamená? Znamená to, že tie dodatočné peniaze do štátneho rozpočtu sa ako použijú? Na čo sa použijú? Aký máte, víziu? To, čo ideme schváliť budúci, teda vy, lebo my za to samozrejme hlasovať nebudeme, štátny rozpočet na budúci rok. Je to teda už v tejto chvíli len neaktuálny zdrap papiera? To sú otázky, na ktoré sme vôbec nedostali v úvodnom slovo, pán poslanec, a podľa mňa je nevyhnutné ich dať. Zároveň chcem aj zdôrazniť, že tento zákon je najväčším príkladom toho, čo nazývame daňovo-odvodový automat. Táto vláda aj vplyvom hospodárskeho rastu, ale aj vplyvom svojich vlastných opatrení vytvára situáciu, kde na dani z príjmu a odvodoch čoraz viac peňazí prichádza do štátneho rozpočtu. Budúci rok to má byť bez tohto zákona, bez tohto zákona, to má byť o 800 miliónov viac ako v tomto roku, to bolo napísané v štátnom rozpočte. To znamená, že vy počítate s tým, že ten daňovo-odvodový automat vám otriasa z peňaženiek ľudí čoraz viac peňazí do verejnej kasy. Ale tieto peniaze potom nie ste ochotní použiť na to, aby ste tých verejných zamestnancov, tie verejné služby z toho zaplatili. To znamená, tam, kde vám zvyšovanie súkromných miezd automaticky prináša viac peňazí do rozpočtu, tak vy ich automaticky neprenášate do toho, že zaplaťme rovnako aj tých verejných zamestnancov, ale používate ich kade-tade a vereným zamestnancom ich dávate buď vôbec, alebo až pod tlakom. Len tak mohlo dôjsť k tomu, o čom tu už bola reč, že rozdiel medzi minimálnou mzdou v súkromnom sektore a tarifnými mzdami vo verejnom sektore je v tejto chvíli najvyšší v histórii, ale len do 1. januára, kedy bude ešte vyšší. Tento daňovo-odvodový automat podľa môjho názoru treba zreformovať dvoma spôsobmi. Jeden spôsob je zabrániť, aby tak rástol. Napríklad ešte v roku 2004, keď sa zaviedla rovná daň, tak z minimálnej mzdy sa neplatili žiadne dane, žiadne, lebo minimálna mzda bola pod nezdaniteľným minimom. Dnes máme minimálnu mzdu, od 1. januára ju budeme mať, viac ako 100 eur nad nezdaniteľným minimom a to dokonca, ak odpíšem odvody a všetky tieto veci. A človek na minimálnej mzde je už súčasťou tohto daňovo-odvodového automatu a už to nie je automat, už to je eskalátor, lebo on každý rok ešte vezie vyššie, vyššie a vyššie. To podľa mňa nie je ani pravicové, ani ľavicové, ani sociálne, ani rozumné, aby sme ľudí na minimálnej mzde, ktorých inými spôsobmi sa snažíme podporovať, tak potom ich skasírujeme čoraz viac a viac. To isté platí pre ľudí, ktorí sú mierne nad minimálnou mzdou, čo sú mnohí ľudia v tomto zákone, že vy im dneska slávnostne chcete dať príplatky, ale potom cez tento daňovo-odvodový automat im z toho idete polovicu zobrať. No aký to má zmysel? No jediný zmysel to má vtedy, ak pre vás je v skutočnosti toto len nástroj, ako si zohnať peniaze do štátneho rozpočtu, ktoré sa potom dajú rozdať na niečo úplne iné. Lebo nevidíme tu, že by s týmto zákonom došla aj tá novela platov vo verejnom sektore a povedalo by sa, že áno, vyzbierame na tom pol miliardu extra a z nej teda už konečne v prvom rade zaplatíme tých verejných zamestnancov, nech oni majú aj dôstojné postavenie. Inými slovami, nie je to nielen systémové, nie je to ani sociálne a nie je to ani ľavicové. Ale ani pravicové, musím povedať. Je to jednoducho spôsob spravovania štátu, ktorý vystihuje, že: vy sa otraste a my sa budeme mať lepšie. Aby som citoval známy vtip o Robertovi Ficovi, že bohatým bral a chudobným mával. Tento zákon je súčasťou filozofie bohatým brať a chudobným mávať. A keď už im musím niečo dať, ako im tu idem dať, tak im z toho čo najviac zoberiem hneď potom, aby teda náhodou sa neopili z tej radosti, že dostanú trošku vyššie príplatky. Ďakujem veľmi pekne.