1.schôdza NR SR ustanovujúca - 1.deň - streda A. dopoludnia - 23.03.2016
Dátum: 2016-03-23
Poslanec: Beblavý, Miroslav (-)
Druh vystúpenia: Vystúpenie

66. Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi vystúpiť prvýkrát v tomto volebnom období aj s návrhom, ktorý sa tiež týka zaradenia poslancov do výborov. Mnohé z toho, čo som sa pôvodne chystal povedať, už povedal pán kolega Lipšic, takže nebudem to opakovať. Ale predsa len musím stručne niektoré veci znovu povedať, ktoré už aj on povedal. Noc dlhých nožov, ktorú z 3. na 4. novembra roku 1994 realizovala v tomto parlamente vznikajúca koalícia Hnutie za demokratické Slovensko, Slovenská národná strana a Združenie robotníkov Slovenska, patrí medzi najhanebnejšie dni a noci slovenskej ponovembrovej politiky a je to noc, ktorá nás dostala na trajektóriu, z ktorej sme sa potom veľmi ťažko dostávali. Bola to totižto trajektória, v ktorej nie že moc víťazí nad bezmocou, je to kategória, v ktorej moc si môže dovoliť všetko, a dokonca si môže dovoliť aj to, že ju nikto nebude kontrolovať a ľudia a ich konkrétna práca v takomto poňatí sú ďaleko pod mocenským poňatím práce parlamentu. Ja verím a dúfam, že tento parlament nezačne svoje pôsobenie rovnakou vecou, pretože bez ohľadu na to, ako kto za to bude hlasovať, kto nebude hlasovať, bude sa to nad nami tiahnuť štyri roky alebo koľkokoľvek bude funkčné obdobie veľmi temným spôsobom. Preto naozaj mi dovoľte poznamenať, že tak ako 3. a 4. novembra zriadila novovznikajúca parlamentná väčšina v rámci výboru pre životné prostredie takzvaný trestný výbor, kde poslala viacerých lídrov opozičných strán, priznám sa, že som nebol schopný v tej rýchlosti si nájsť, že či tam bol aj pán predseda Bugár vtedajší... (obrátenie sa na predsedajúceho), ale, takže bol tam aj on. A ten cieľ bol jednoduchý, aby títo ľudia sa nemohli realizovať v tej oblasti, ktorej naozaj rozumejú, ktorej sa chcú venovať, ale boli všetci alebo viacerí z nich posunutí tam, kde budú môcť akurát tak riešiť to, čo vnímala vtedy vznikajúca koalícia ako to najnepodstatnejšie – to bolo pre nich životné prostredie. Bola tam aj väčšina opozičná, tak ako spomenul kolega Lipšic, ona síce ako opozičná väčšina mohla odhlasovať nejaké uznesenia výborov, ale to bolo, ako sa hovorí v zlom vtipe, asi tak všetko, čo mohla robiť. Tento stav bol napravený po roku ´98 a od roku ´98 sa nikdy nezopakoval, že by vyrobila ktorákoľvek vláda vrátane prvej Ficovej vlády a druhej Ficovej vlády akúkoľvek formu trestného výboru. Dnes tu máme pred sebou opätovne návrh trestného výboru, tentokrát jeho, možno obeť je silné slovo, jeho cieľom má byť pán poslanec Simon a mám ním byť ja. Len keďže výbor pre životné prostredie už neexistuje, ako pán Budaj vysvetlil pred chvíľou, je dnes zlúčený s výborom pre pôdohospodárstvo, tak novým trestným výborom sa stáva zahraničný výbor, čo je možno dané aj tým, že vzhľadom na existenciu výboru pre európske záležitosti ten zahraničný výbor dnes nemá až takú silnú a zásadnú agendu ako povedzme kedysi, keď ešte Európska únia, naše členstvo v nej neexistovalo a nebol ani tento výbor pre európske záležitosti. Bez nášho vedomia a súhlasu sme boli s pánom poslancom Simonom navrhnutí ako členovia tohto výboru. Ja chcem za seba; nebudem hovoriť za pána poslanca Simona, to je, samozrejme, na ňom; že ja som sa nikdy neštítil žiadnej práce. A pokiaľ je vôľa v koaličnej väčšine, aby som pracoval aj v tomto výbore, nemám problém si tú prácu poctivo vykonávať. Zároveň som sa k nej nikdy nehlásil, lebo je to naozaj úplne mimo môjho osobného pôsobenia a odborného zamerania. Chcel by som však, a to je, myslím si, právo každého poslanca tejto Národnej rady, pôsobiť najmä v oblasti, ktorej sa dlhodobo venujem a ktorej sa rozumiem. V strane SIEŤ som do svojho vystúpenia viedol pracovnú skupinu pre verejné financie a bol som zodpovedný za program v oblasti verejných financií vrátane, poviem úprimne, trochu širšieho poňatia, teda nielen takých tých tradičných makroekonomických otázok, ale aj stráženia míňania verejných financií najmä v tých najväčších výdavkových sektoroch, ako sú zdravotníctvo a školstvo. Preto vnímam ako svoju povinnosť aj voči svojim voličom zaoberať sa témami, za ktoré ma sem zvolili. Ale na to by bolo dôležité môcť to robiť aj z niektorého z výborov, ktorý sa týmto témam venuje. Preto chcem požiadať a navrhnúť, aby som bol zaradený, a prečítam aj ten formálny návrh, do výboru pre financie a rozpočet, ktorý sa verejným financiám venuje, a chcem vás týmto požiadať o podporu tohto návrhu. Ďakujem veľmi pekne Igorovi Matovičovi ako predsedovi OĽANO za to, že podporil tento návrh, ďakujem aj Martinovi Poliačikovi ako predsedovi poslaneckého klubu strany Sloboda a Solidarita, že podporí tento návrh, ďakujem Danielovi Lipšicovi, že ho podporil. A dovoľte mi ešte pred tým, než ten návrh prečítam, sa osobne obrátiť na tých poslancov Národnej rady, ktorí so mnou dlhé roky spolupracujú a, myslím si, že veľmi dobre vedia, v ktorom výbore Národnej rady budem môcť vykonávať činnosť, ktorá bude užitočná pre ľudí tejto krajiny, nie pre mňa osobne, lebo myslím, že kolegovia to vedia, ale z členstva vo výbore neplynú žiadne výhody, len práca. Členstvo vo výbore neprináša príplatky, neprináša kanceláriu, neprináša nič, prináša len prácu. Takže ak sa uchádzam o niečo, uchádzam sa o možnosť pracovať. Pani Lucia Žitňanská, chcem ťa požiadať, aby si hlasovala za tento návrh, a v prípade že nie, aby si nehlasovala za umiestnenie poslancov do výborov, pretože ma poznáš veľmi dlho a vieš, že nepatrím do tohto výboru, do ktorého ma chcú zaradiť za týchto okolností. A verím, že ty nebudeš chcieť mať svoj prvý poslanecký podpis nad tým, čo naozaj najviac zo všetkého pripomína noc z 3. na 4. novembra roku 1994. Pán Kresák, my sme spolu poslanecky nespolupracovali, ale dlhodobo sa poznáme a keď ste boli v parlamente ešte naposledy, veľmi som si vážil vašu prácu a odvtedy, opäť verím, že viete, v ktorom výbore môžem uplatniť svoj sľub, ktorý som tu dnes doobeda zložil. Igor Janckulík, chcem sa obrátiť na teba, spolupracoval si so mnou v SIET-i dva roky, vieš, ktorú pracovnú skupinu som viedol, vieš, čomu sa rozumiem, a vieš, že to nie je oblasť zahraničnej politiky, ale je to oblasť verejných financií. Martin Fedor, chcem sa tak isto obrátiť aj na teba, my sa poznáme dlhšie a tiež vieš veľmi dobre, čomu sa venujeme. Radoslav Procházka, chcem sa obrátiť aj na teba, pretože ty si tento návrh dal, pokiaľ viem, a chcel by som ťa poprosiť aj o podporu jeho zmeny. Gábor Gál, my sme spolu spolupracovali na mnohých veciach v tomto parlamente a tiež si myslím, že veľmi dobre vieš, kde by som mohol byť najlepšie užitočný. To isté platí aj o Lacovi Solymosovi a tiež dúfam, Laci, že svojím podpisom alebo stlačením sa nepodpíšeš pod niečo, čo bude pripomínať to, čo robili tvojmu vlastnému kolegovi Bélovi Bugárovi pred 22 rokmi. Katka Cséfalvayová, Edo Adamčík, tiež vás chcem o to týmto poprosiť, spolupracovali sme v SIET-i dva roky a myslím, že viete, aká tá situácia je. Chcem sa obrátiť aj na vás, pán podpredseda Bugár, vy ste to raz zažili... (rečník sa obrátil smerom k predsedajúcim a tak pokračoval vo vystúpení; reakcia podpredsedu Bugára) ... a som si istý, že keď to budete chcieť zdôvodniť, zdôvodnenie sa vždy nájde, ale niekedy tie dejiny vás posúdia o tom potom dôsledne. Andrej, chcem aj teba poprosiť, aby si hlasoval tak, ako vieš, kto je odborne ako zdatný, ale nechám to na teba. (Ruch v sále, rečník sa obrátil naspäť k plénu.) Nejakí kolegovia majú problém s týmto vystúpením? Tak si to nechajte do faktických. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.) Bugár, Béla, podpredseda NR SR Pán kolega, problém je v tom, že vás nepočuli, lebo ste hovorili na nás a nie do mikrofónu, a to kričali; pardon. Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR Páni kolegovia, niektorí ste tu dlhšie, niektorí ste tu kratšie a možno nie je náhodou, že najväčšiu aroganciu prejavujú tí, čo sú tu najdlhšie. Ono to asi s tým parlamentom, bohužiaľ, tak chodí, ale ja verím, že možno aj tí, čo sú tu kratšie a najkratšie, a tí, čo sú tu kvôli niečomu inému než len kvôli konzumácii moci, vedia, prečo je dôležité nezopakovať noc z 3. na 4. novembra roku 1994. A s touto prosbou sa na vás chcem obrátiť a poďakovať vám za podporu. Dovidenia. (Potlesk.)