33. schôdza NR SR - 14.deň - B. popoludní
Dátum: 2025-04-15
Poslanec: Ledecký, Vladimír (SaS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

243. Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, vážení kolegovia, ja než som vstúpil do politiky, tak dosť výrazný čas mojich príjmov bolo z motivačných prednášok a dajakých motivačných školení a rozmýšľal som, že aj tento môj príspevok by vlastne mal byť o tom, aby presvedčil ľudí, čo to počúvajú, čo tu sedia, že prečo sú tie neziskové organizácie také dôležité, ale akože 22.17 h asi ťažko sa motivujú ľudia, ale pokúsim sa poňať môj príspevok troška odlišne, ako tu bola väčšina príspevkov. Tak najprv, prečo sa vlastne ľudia združujú? Ľudia sa združujú, aby ochránili nejakú rastlinu alebo nejakého živočícha, rozvíjali kultúru, chránili demokraciu, upozorňovali na korupciu alebo poprípade pomáhali, pomáhali deťom, pomáhali starším, pomáhali chorým, pomáhali umierajúcim a preto vlastne aj tie neziskové organizácie vznikajú, aby sa mohli inštitucionalizovať a vlastne čerpať, čerpať na to peniaze. Ja veľmi rád čerpám z praxe, a preto vám poviem tri krátke príbehy, ako nám pomohli neziskové organizácie. Pred tridsiatimi rokmi, kedy ešte neziskový sektor bol v plienkach a ja som prebral obec Spišský Hrhov, tak som sa veľmi zaujímal ako a čo máme robiť, aby to bolo nejaké zmysluplné, systematické a aby boli do toho zapojení aj občania, tak sme narazili na neziskovú organizáciu, ktorá bola platená zo zahraničia, ktorá nám vysvetlila, že existujú plány rozvoja vo vyspelom svete v rôznych komunitách a že ten plán rozvoja by sme mali urobiť tak, že veľkú časť komunity obce do toho zapojíme a že ony, ony sú nás schopní naučiť tieto plány rozvoja robiť a zároveň ten plán rozvoja, aby sme v tej našej obci urobili. Tak sme výraznú časť tej komunity zvolali, motivovali a vlastne v obci Spišský Hrhov vznikol prvý plán rozvoja v obci na Slovensku. Vtedy to ešte nebolo uzákonené, dneska už vieme, že tie plány rozvoja sú zo zákona v každej obci, v každom meste, v každom regióne, dokonca v štáte. A ten plán rozvoja ani nebol tak dôležitý, ten plán rozvoja ako tá, ako ten proces, do ktorého sa ľudia zapojili, a vlastne potom po skončení toho plánu rozvoja vzniklo v našej obci desať neziskových organizácií, lebo tí ľudia jednak dostali návod, ako si presadzovať svoje záujmy, boli motivovaní a sa im ako keby otvorili oči. A ja som, a ja som rád, že dneska tí ľudia, ktorí vlastne tam vtedy sa naučili ako plánovať, alebo to bol ten základ, ktorý dostali, tak neskôr plánovali plány rozvoja v rôznych miest, regiónov a dokonca aj na vízii a stratégii Slovenska 2030 sa podieľali a boli, a organizovali ľudia, ktorí, ktorí boli na začiatku pri tom procese. Takže áno, neziskové organizácie, ktoré boli financované zo sveta, môžu za to, že na Slovensku máme systematický plán rozvoja, lebo stále to presadzujú, stále to robia, uzákonilo sa to a aj keď tie plány rozvoja moc nevyužívame, napriek tomu ešte vďakabohu, že sú a hlavne Európska únia tlačí na to, že každý projekt musí byť v súlade s tým plánom rozvoja. Druhú takú aktivitu, ktorú si pamätám, že nám veľmi pomohli neziskové organizácie, sme mali školu, do ktorej chodili, spádovú školu, do ktorej chodili rôzne obce. Jedna obca mala výraznú rómsku komunitu a v tej rómskej komunite sa nedialo nič, proste nefungovala, celé to bolo zabité. Deti nechodili do materskej školy, nikto tam nepôsobil. A ony keď prišli do školy, tak miesto toho, aby, aby naozaj sa učili tie základné veci, tak neovládali jazyk, nevedeli záchod spláchnuť a tie základné veci sa, sme ich museli učiť a bol to obrovský problém. A ja som vtedy presvedčil organizáciu, neziskovú organizáciu Člověka v tísni, ktorým bola česká organizácia z Prahy, ktorí boli financovaní z rôznych zdrojov z celého sveta, aby prišli do tých Roškoviec, aby tam urobili komunitné centrum. My sme urobili materskú škôlku a ony začali ako jedny z prvých na Slovensku organizovať a viesť komunitné centrum v Roškovciach. Neskôr to rozšírili do ďalších desiatich obcí, kde vždy si tie zdroje vedeli zabezpečiť zo zahraničia a táto organizácia bola jedna z organizácií, ktorá dala základ tomu, že dneska hovoríme, že v každej obci musia mať komunitné centrum, financujeme to zo štátnych zdrojov, financujeme to z Európskej únie, financujeme tú celú činnosť, ale vlastne tie neziskové organizácie boli na začiatku, ktorí to naštartovali, ktorí to ukázali, ako sa to má robiť, a ktorí presvedčili našich vládnych predstaviteľov, a dneska už mi je jedno, ktorých, aby, že to má naozaj zmysel. A dovolím si tvrdiť, že bez nich by sme dneska robili úplne iné aktivity a nebolo by také efektívne. A posledný príklad, posledný príklad. Prišiel raz za mnou jeden študent z vysokej školy záhradníckej z Ledníc od nás z dediny a mi hovorí, že či mi nevadí, že máme národnú pamiatku v Hrhove park 17-sektorový a ten je zanedbaný ako ho Csáky, keď ho nechal, tak odvtedy to zarastalo a nič sa s tým nedeje. Tak vravím, však ma to trápi, ale organizuje alebo, abo stará sa o ne o reedukačné centrum, ktoré je sto percent štátna organizácia, a proste a tým pádom, že nie je to v mojej moci, tak nejak sa nemôžem tomu venovať. Tak vraví, že on by sa chcel tomu venovať. Tak som mu vysvetlil, ako sa zakladá nezisková organizácia a som mu povedal, a presvedčím riaditeľa, aby ti nejaký kúsok toho parku dal, aby si sa tam mohol realizovať. Tak aj sa tak stalo. Ten kúsoček parku vyčistil a prišiel za nami, že na vysokej škole sa rozprával s profesorkami, že vie zohnať peniaze z neziskových organizácií, aby urobili akúsi pasportizáciu celého parku, ktoré stromy sú už vyschnuté a treba ich vyrezať, ktoré sú pôvodné, ktoré sú nepôvodné, lebo bez tej pasportizácie toho parku nedá sa v tom parku nič robiť a tí príslušní profesori alebo profesorky v tých Ledniciach mali príslušné pečiatky, ktoré to mohli všetko aj vypracovať, ten projekt aj posvätiť. Tak sa tak stalo. Keď sme mali tú pasportizáciu, tak prišiel ten študent za mnou a hovorí, že máme park, máme projekt obnovy hradov, pokiaľ pôjdeme na ministerstvo a presvedčíme ich, že tam dopíšu aj parkov, tak môžeme odtiaľ čerpať peniaze. Ja som mu povedal, že to síce také jednoduché nie je, ale išli sme to skúsiť na tom ministerstve a keďže vtedy na ministerstve kultúry neboli ľudia, ktorí verili v plochú Zem, ale naozaj verili, že Zem je guľatá, tak títo ľudia tam naozaj doplnili tých parkov a verte či neverte, v priebehu pár rokov ten park sa dostal do takej podoby, ako ho gróf Csáky nechal. Čiže to sú tie tri príklady toho, ako tie neziskové organizácie nám pomáhali. A viete, prečo nám pomáhali? No pomáhali nám preto, že to bolo niekedy dávno a neboli ničím zviazané. Boli tie pravidlá voľné, ľudia sa združovali, hľadali spôsoby, pokiaľ by tie pravidlá boli komplikovanejšie, tak ja verím, že nie všetky by prekonali tie papierovačky a by sa na to asi vykašlali. Každá prekážka, každé skomplikovanie činnosti neziskového sektora je brzdou rozvoja. Naozaj keď chceme robiť rozvoj, je potrebné vytvárať príležitosti, aby sa ľudia stretávali. Vytvárať príležitosti, aby sa rozprávali a mohli plánovať spoločné projekty. To je participácia. Rušenie bariér, aby sa rušili bariéry, aby naozaj tí ľudia mohli spokojne, bez akýchkoľvek prekážok sa stretávať, rokovať, komunikovať a vytvárať spoločné projekty. Súdržnosť. Robíte presný opak. Vy rúcate súdržnosť. Bez súdržnosti nie je žiadny rozvoj, ani v obci, ani v regióne, ani v republike. Vy ste príkladom toho, ako tú súdržnosť zbúrate. Ako sa snažíte všetkými možnými spôsobmi rozbiť túto spoločnosť. Každý človek, ktorý sa venuje rozvoju, vám povie, že tí ľudia, čo vládnu, čo niečo chcú rozvíjať, bez tej súdržnosti to nepôjde. Tak dneska vládnete, tak nerozumiem, prečo, prečo rozbíjate stále tú súdržnosť. Lebo iniciatívni ľudia sú miazgou tejto spoločnosti. A keď nebudeme mať tých iniciatívnych ľudí, tak bude tu trvalý úpadok. Trvalý úpadok regiónov a trvalý úpadok nášho, nášho štátu. Ďakujem.