11. schôdza NR SR - 1.deň - B. popoludní
Dátum: 2012-11-27
Poslanec: Gibalová, Monika (KDH)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

108. Ďakujem pekne. Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne a kolegovia poslanci, v prvom čítaní k tlači 244, novele zákona o sociálnom poistení podanej skupinou poslancov, som vystúpila a vyjadrila som viac-menej holými vetami výhrady k nepriamej novele zákona o sociálnych službách sformulovanej v čl. 4 predkladanej novely. Dovoľte, aby som sa vrátila k argumentom, ktoré by mohli byť inšpiráciou prehodnotenia prijatia ustanovenia, ktoré odkladá do roku 2015 povinnosti obce a VÚC poskytnúť alebo zabezpečiť sociálnu službu uvedenú v § 34 až 41 zákona o sociálnych službách v lehote do 60 dní. Jednou z kľúčových funkcií zákona o sociálnych službách je vytvoriť právny mechanizmus na poskytovanie sociálnych služieb pre fyzické osoby, ktoré sa nachádzajú v nepriaznivej sociálnej situácii a ktoré sú v súvislosti so zabezpečovaním základných životných podmienok na poskytnutie určitých sociálnych služieb aj odkázané, pričom definícia "nepriaznivá sociálna situácia" je vymedzená práve v spomínanom zákone o sociálnych službách v ustanovení § 2 ods. 2 tohto zákona. Z predmetu právnej regulácie zákona o sociálnych službách vyplýva, že ide o zákon, ktorý časťou svojho normatívneho obsahu smeruje aj k vytvoreniu právnych podmienok na zabezpečenie základného práva podľa čl. 39 ods. 2 ústavy, to je práva každého, každej fyzickej osoby, kto je v núdzi, na takú pomoc, ktorá je nevyhnutná na zabezpečenie základných životných podmienok. V zmysle čl. 51 ods. 1 ústavy sa základného práva podľa čl. 39 ods. 2 ústavy možno domáhať len v medziach zákonov, ktoré tieto ustanovenia vykonávajú, t. j. zákon o sociálnych službách treba považovať za jeden z osobitných zákonov, ktorý smeruje k zabezpečeniu základného práva podľa čl. 39 ods. 2 ústavy a ktorého prijatie ústava predpokladá. Tento záver možno vyvodiť aj z textu § 6 ods. 2 písm. a) zákona o sociálnych službách, podľa ktorého fyzická osoba má právo na poskytovanie sociálnej služby, ktorá svojím rozsahom, formou, spôsobom poskytovania umožňuje realizovať jej základné ľudské práva a slobody, zachováva jej ľudskú dôstojnosť, aktivizuje ju k posilneniu sebestačnosti, zabraňuje jej sociálnemu vylúčeniu a podporuje jej začlenenie do spoločnosti. Z týchto záruk vyplývajúcich z čl. 39 ods. 2 ústavy a osobitného zákona, ktorým je zákon o sociálnych službách, v súvislosti s právami fyzických osôb odkladom povinností obce a VÚC do roku 2015 poskytnúť alebo zabezpečiť sociálnu službu uvedenú v § 34 až 41 v lehote do 60 dní by fyzická osoba, prijímateľ sociálnej služby, stratila záruky, ktoré definuje Ústava Slovenskej republiky a poskytuje zákon o sociálnych službách, čím by sa navodil stav právnej neistoty. Ústavný súd vo svojom náleze 13/0981 v kontexte s právami, ktoré zákon o sociálnych službách poskytuje prijímateľom sociálnych služieb, poukazuje na doterajšiu judikatúru, v ktorej už viackrát vyslovil právny názor, podľa ktorého v právnom štáte, v ktorom sú ako jeho neoddeliteľné súčasti okrem iných stelesnené aj také princípy, ako sú právna istota a spravodlivosť, princíp materiálno právneho štátu, čo možno spoľahlivo vyvodiť z čl. 1 ods. 1 prvej vety ústavy, sa osobitný dôraz kladie na ochranu práv, tých práv, ktoré sú predmetom jej úpravy. Povinnosťou všetkých štátnych orgánov je zabezpečiť reálnu možnosť ich uplatnenia tými subjektmi, ktorým boli priznané. To je citát z nálezu Ústavného súdu a citáty z judikátov Ústavného súdu. Z toho vyplýva, že bolo a je povinnosťou Národnej rady ako jediného zákonodarného orgánu Slovenskej republiky ustanoviť prijímateľom sociálnych služieb jednotlivé práva tak, aby mohli aj reálne a bez neodôvodnených obmedzení uplatňovať a aj boli uplatňované. Ak hovoríme o neodôvodnených prípadoch, domnievam sa, som presvedčená, že to je práve ten prípad, viď zdôvodnenie v osobitnej časti predmetnej novely zákona o sociálnom poistení, a teda nepriamej novele zákona o sociálnych službách, kde sa v čl. IV vylučuje na dobu určitú, do roku 2015, povinnosť obce a VÚC poskytnúť a zabezpečiť sociálnu službu. Účelom zákona o sociálnych službách nie je a ani nemôže byť uspokojenie, resp. ochrana fiškálnych záujmov obcí a vyšších územných celkov, ale prednostne zabezpečenie dostupnosti kvality služby pre fyzické osoby, ktoré sú na tieto služby odkázané. Kolegyne a kolegovia zo SMER-u, chcem vás ušetriť od ďalšieho knokautu od Ústavného súdu, a preto aj na základe argumentov a citácií nálezu Ústavného súdu Slovenskej republiky, ktoré som použila v tomto svojom vystúpení alebo ich interpretovala, vás vyzývam nepodporte tento návrh. Som presvedčená, že Ústavný súd pri kvalifikovanom podaní a sťažností od občanov postihnutých zo zákona nemožnosťou dostať sa k sociálnym službám v tejto veci potvrdí nesúlad s Ústavou Slovenskej republiky. Vážené kolegyne, kolegovia, chcela som poskytnúť vecné argumenty hodné na zamyslenie a domnievam sa, aj na akceptáciu, a na základe týchto argumentov podávam pozmeňujúci návrh poslankyne Moniky Gibalovej k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony, a to: 1. Čl. IV sa vypúšťa. 2. Čl. V sa označuje ako čl. IV. Odôvodnenie: Odloženie 60-dňovej lehoty odo dňa podania o uzatvorenie zmluvy o poskytovaní sociálnej služby na poskytnutie alebo zabezpečenie sociálnej služby uvedenej v § 34 až 41 bude znamenať nedostupnosť občanov k sociálnym službám a výrazne sa zvýši možnosť korupcie pri vybavovaní poskytovania sociálnej služby. Preto sa navrhuje vypustením čl. IV z návrhu novely zákona o sociálnom poistení zachovať 60-dňovú lehotu na poskytnutie alebo zabezpečenie sociálnej služby po doručení žiadosti o uzatvorenie zmluvy o poskytovaní sociálnej služby tak, ako ustanovuje platný zákon o sociálnych službách. K bodu 2: Legislatívna úprava súvisiaca s vypustením čl. IV. Ďakujem vám za pozornosť.