35. schôdza NR SR - 6.deň - B. popoludní
Dátum: 2014-05-28
Poslanec: Hraško, Igor (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

92. Ďakujem pekne, pán predseda. Vážené kolegyne, kolegovia... (Prerušenie vystúpenie predsedajúcim.) Paška, Pavol, predseda NR SR 93. Prepáčte, pán poslanec. Dámy a páni, pokračujeme v rokovaní. Poprosím vás. (Zaznievanie gongu.) Nech sa páči, pán poslanec. Hraško, Igor, poslanec NR SR 94. Ďakujem pekne ešte raz. Už sme si zvykli na to, že keď sa opravujú vládne zákony, tak sa opravujú cez poslanecké návrhy. Ale opäť môžem len konštatovať, že zase je to nie veľmi šťastné riešenie a nie veľmi dobré riešenie a dotiahnuté riešenie. Tento návrh, mám zase taký pocit, že rieši nie príčinu, ale skôr dôsledok. Už aj kolega Simon to tu povedal, že uviedol taký príklad, a ja ho použijem a trošku ho rozvijem, s použitím auta. Ja keď som majiteľ auta, musím si byť vedomý toho, že keď niekoho s tým autom zrazím a ho usmrtím, musím zniesť svoje dôsledky. Nemôže to byť predsa tak, že až keď niekoho zrazím, až potom to auto začne byť nebezpečné a musím si dávať pozor, lebo potom si budem môcť za to svoje konanie niesť zodpovednosť. A presne tak by to malo byť aj pri týchto psoch. A nielen pri psoch. A to je ďalší kameň úrazu, pretože to sa vzťahuje čisto len na psov, ale máme predsa aj iné druhy nebezpečných zvierat, ktoré sa môžu chovať a môžu sa vyskytovať aj na ulici, na verejnosti a môžu takisto ublížiť. Niektoré možno nie takým očividným spôsobom, že dokážu roztrhať telo, niektoré možno menej závažným, prenášajú rôzne choroby a podobne. Samozrejme každé zviera by malo byť istým spôsobom očkované, ktoré sa chová bežným, štandardným spôsobom a podobne. Ja by som však v tomto nechal priestor ľuďom, neobmedzoval by som ich. Pretože každý, keď chce niečo chovať, nech si chová, ale vedieť, že za to zviera, ktoré chovám, musím niesť plnú zodpovednosť. A v tomto prípade tuná tá zodpovednosť akosi nie je. Pretože ak sa niečo teda stane, alebo navrhovateľ uviedol zopár príkladov, kedy psy vyslovene poškodili telá ľudí, ktorých napadli, tak v tomto prípade bol spáchaný len priestupok. Naši legislatívci už pracovali na návrhu, kedy sa zmení, alebo teda prekonfiguruje priestupok na trestný čin, ale už sme zistili, že aj vláda má v medzirezortnom pripomienkovom konaní niečo podobné. To znamená, že počkáme si na toto riešenie a uvidíme teda, že aký bude výstup. Ale opäť, nejedná sa tu, alebo nemalo by sa tu jednať len o psov, ale aj o ostatné zvieratá. To znamená, že tento problém by mal byť riešený komplexne. Keďže sám som tiež choval nejaké psy, alebo teda bol pri ich výchove a vycvičil som si ich, tak viem, čo to všetko obnáša. A tak isto aj problematiku psích exkrementov mám v pláne riešiť trošku iným spôsobom. Čakal som, až bude po eurovoľbách, až teraz vlastne s touto legislatívnou iniciatívou vyjdeme vonku a bude sa to možno riešiť podobne, ako to vyriešili v Taliansku. Naozaj, chýba nám zodpovednosť. To znamená, že aby si bol človek dopredu vedomý, že keď niečo spraví, spôsobí tým, že drží akékoľvek zviera, musí byť zaň zodpovedný. A to má byť formou prevencie. To znamená, že nie až riešenie dôsledkov, ale preventívne. Ak chcem niečo chovať, ak chcem niečo vykonávať, musím si byť vedomý svojej zodpovednosti. To znamená, že tento návrh je opäť nedokonalý, nedotiahnutý naozaj do konca a nerieši skutočný problém. Rieši už len naozaj dôsledky. A porovnávať naozaj, že či je jazvečík nebezpečnejší, alebo špic nebezpečnejší, či má do výšky kohútika takú alebo takú, do 40 centimetrov, nad 40 centimetrov, či chovám veľkého psa, či malého psa. Stretol som sa naozaj s malými plemenami, ktoré boli omnoho agresívnejšie ako tie väčšie plemená. Väčšie plemená sú väčšinou rozumnejšie. Nie všetky. Niektoré sú rozumnejšie plemená, dajú sa skôr vycvičiť, zapamätajú si, niektorých treba opakovať a tak ďalej. Takže nie je to vôbec jednoduché. Ale pokiaľ si je človek vedomý toho, že naozaj mám v ruke zbraň, môže byť použitá. Takisto majiteľ psa alebo teda držiteľ psa si musí byť vedomý toho, že nemôže poslať malú sedemročnú dcéru s veľkým dobermanom vonku, pretože ak narazí naozaj na človeka, ktorý ho jednoznačne provokuje, tak má aj dospelý majiteľ, si ho skôr udrží na, ako sa povie, na reťazi alebo na uzde, ako to malé dievča, ktorému, sa mu môže bez problémov vytrhnúť a môže utekať. Zažil som to kedysi dávno, keď nám domáci dali ísť vyvenčiť bernardína a bernardín za druhou ulicou zbadal cicu. Rozbehol sa po nej. V rukách ostal len dym po utekajúcej šnúre a pes utekal preč. Samozrejme vtedy sa nič nestalo, nezaútočil na žiadneho človeka, ale aj pre dospelého človeka je takéto plemeno ťažké a pritom bernardín ako taký vôbec nie je nebezpečný, hej? Takže naozaj, myslím si, že tento zákon nie je urobený dobre, nie je dotiahnutý do konca a naozaj nerieši problém, ktorý tu máme. Snaží sa riešiť už len dôsledky správania psov. Takže ja súhlasím a podávam takisto procedurálny návrh, aby sme o tomto zákone viacej nerokovali a počkáme si radšej na legislatívny návrh vlády, ktorý príde a ktorý prekonfiguruje tento priestupok na trestný čin. Ďakujem. (Potlesk.)