46. schôdza NR SR - 4.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2015-01-30
Poslanec: Kollár, Jozef (-)
Druh vystúpenia: Vystúpenie

86. Vážený pán podpredseda parlamentu, vážený pán minister, spravodajca, dámy a páni, dve krátke poznámky k tomu, čo odznelo. Ten predložený návrh zákona je v každom prípade dobrý a je krokom vpred. O tom niet pochýb. Diskutovali sme na finančnom výbore o téme, ktorú tak trošku po povrchu zase odplával predrečník poslanec Zajac a tá téma sa volá úverové registre. Ja nemám problém s tým, že keďže máme otvorenú trhovú ekonomiku a rozumiem slobode podnikania a úverový register si môže zriadiť ktokoľvek, aj skupina lízingových spoločností, aj skupina bánk, aj skupina nebánk alebo nebankových subjektov. To je úplne v poriadku, ale čo mi tu chýba, a to by som vôbec nepodcenil, je to, čomu sa hovorí integrácia úverových registrov. To znamená, že teraz nediskutujem o tom, či malé Slovensko z hľadiska počtu obyvateľov a potenciálneho počtu poberateľov úverov, či si zaslúži jeden, dva, tri, štyri, sedem, deväť registrov. Toto v túto chvíľu pre mňa nie je podstatné. Podstatné pre mňa je to, aby všetky tieto úverové registre boli integrované do jedného jediného bodu. Prečo o tom hovorím? Na konci dňa aj toto dokáže výraznou mierou ochrániť spotrebiteľa a vysvetlím prečo. A nebanková spoločnosť, ktorých dnes je, myslím, 280 nebankových spoločností na trhu a po tom, čo prejdú licencovaním Národnou bankou Slovenska ich možno bude 100 alebo 130 nebankových subjektov, tak akýkoľvek poskytovateľ úverov ako budúci veriteľ by mal mať možnosť sa pozrieť do jedného jediného úverového registra, to je ten bod, v ktorom by sa integrovali všetky úverové registre, aby zistil rizikový profil budúceho dlžníka. V tú ranu by sa ukázalo, že ten budúci dlžník má dnes už nejaké úvery, či si zobral lízing na auto alebo si zobral nejaký spotrebný úver v jednej z komerčných bánk, alebo akékoľvek iné záväzky, ktoré má voči veriteľom, zároveň by ste videli v tom centrálnom úverovom registri aj jeho platobnú disciplínu, to znamená historické dáta, ako ten-ktorý úver splácal alebo nesplácal, a vtedy by sa možno veriteľ rozhodol takémuto predĺženému budúcemu klientovi úver neposkytnúť. Takže zopakujem, úverových registrov môže byť koľkokoľvek, lebo je to tiež svojím spôsobom predmet podnikania, je to taká istá podnikateľská branža ako ktorákoľvek iná, aj keď si nemyslím, že zrovna administrovanie úverového registra je nejaký lukratívny biznis, nech ich tu je koľkokoľvek tých registrov. Tak ako si dávno, dávno, pred mnohými rokmi vtedy pod hlavičkou Slovenskej bankovej asociácie komerčné banky zriadili úverový register. Ale to, čo mi chýba, je integrácia všetkých budúcich úverových registrov do jedného jediného bodu. Nech pre mňa za mňa tým integrátorom je Národná banka Slovenska, ktorá má na to kapacity: aj odborné, profesionálne, finančné, technické a ďalšie. Aby, opakujem znova, sa ten, musím mať vôľu, ja rozumiem tomu, ale tak tu je zákonodarca, ktorý reprezentuje ministerstvo financií a zasa nie je problém zmenou legislatívy aj Národnú banku. Veď koniec koncov aj to bol výsledok zmeny legislatívy, že sa bude prelicencovávať alebo budú sa udeľovať licencie aj nebankovým subjektom, čo výraznou mierou prospeje ochrane spotrebiteľa na finančnom trhu alebo toho dlžníka pred nebankovými spoločnosťami. Takže to tiež kedysi nebolo a teraz to tu je bez ohľadu na to, či NBS-ka vôľu má, alebo nemá. Nielen že bude licencovať tieto nebankové subjekty, ale bude nad nimi vykonávať aj bankový dohľad. To je veľmi dôležitá vec. A preto, sme síce v druhom, treťom čítaní a vedel som, že keby som aj takýto pozmeňovák pripravil, že takto na poslednú chvíľu nebude vykonateľný, teda nebude schválený. Ale myslím si, že ešte do konca volebného obdobia zostáva približne rok aj niečo, bolo by dobré, keby takáto zmena z dielne ministerstva financií prišla, aby sme tu mali v jednom jedinom bode integrované všetky úverové registre. Aby nikto nemohol obviňovať tento návrh, teda spochybňovať tým, že no ale pozor, keď to bude predmet, teda keď to bude subjekt nejakého súkromného práva, nejaká akciovka súkromná, ktorá by integrovala všetky registre, že tým by sa vytvoril akýsi pomyslený nežiaduci monopol, preto som navrhol, že takýmto integrátorom úverových registrov by kľudne mohla byť Národná banka Slovenska. Ľubovoľný poskytovateľ úverov by sa nazretím do tohto registra, opakujem, dozvedel o budúcom dlžníkovi všetko – jeho disciplínu platobnú z minulosti, jeho rizikový profil, jeho solventnosť – a možno by sa v niektorých prípadoch rozhodol takémuto budúcemu dlžníkovi úver vôbec neposkytnúť. Takže toto na adresu úverových registrov, to by som naozaj nepodceňoval. A druhá poznámka, k tomu ma trošku motivovalo vystúpenie kolegu Alojza Hlinu, keď hovoril o tom, že aby bol ten systém vodotesný, že malo by sa pracovať s nejakou tretinou, tak to tu prezentoval. Chcem ho ubezpečiť, že toto nie je technický vykonateľné riešenie už len z toho dôvodu, že vy môžte mať ten úver s maturitou roka, troch, piatich, siedmich, možno aj desiatich, aj dvadsiatich rokov, dokonca hypotekárne úvery sa poskytujú na 30 rokov, aj spotrebiteľské. Prečo, aj spotrebiteľský úver, vy nemôžte, pán kolega, nikdy zabrániť tomu, že príde poskytovateľ spotrebiteľských úverov na trh, a to vôbec nemusí byť prvoplánovo nejaký úžerník, podčiarkujem, a bude poskytovať spotrebné úvery na 5 rokov, možno na 7 rokov. V tú ranu, ako budete nakladať s tretinou, štvrtinou, pätinou ľubovoľnou entinou, jediné riešenie technicky vykonateľné je naozaj priemerná efektívna miera úročenia, priemerná efektívna, podčiarkujem slovíčko efektívna, miera úročenia preto, aby to nebola len nominálna výška úrokovej sadzby, lebo rozumiem, kam cieľuje tá vaša poznámka, tie spoločnosti si tam naúčtujú častokrát jednorazové poplatky za spracovanie úveru, nejaký sankčný úver za omeškanie, nejaký poplatok za výpis, za to, za to, za to a toto všetko, keď zhrnieme dokopy, ja vás rozumiem, aby to nikdy neprevýšilo samotný kapitál alebo samotnú istinu požičaných peňazí. Len mám obavy, že to nebudete vedieť nikdy stanoviť. Teraz neriešim ideológiu, riešim fakt technickú vykonateľnosť toho, nebudete to nikdy vedieť stanoviť nejakou tretinou, pätinou, šestinou, čímkoľvek, polovicou, voči tej istine, pretože to bude vždy závislé od maturity, teda od doby splácania toho úveru. Čím bude tá doba splácania dlhšia, tým sa bude viac približovať to, čo je nad kapitálom, sa bude približovať tomu kapitálu, teda tej istine. A preto za riešenie by som považoval ostať pri priemernej efektívnej miere úročenia s tým, že aj po skončení doby splatnosti, keď tá maturita exspirovala, keď ten spotrebný úver už sa stal splatný a dlžník ho stále nespláca, tak po započítaní úplne všetkých úrokov, sankčných úrokov, poplatkov za exekúciu, za to, za to, za to by nikdy vymáhaná suma nad tým nemala prevýšiť samotnú istinu. Toto by bolo podľa mňa riešenie a vtedy by sa to vzťahovalo na akýkoľvek spotrebný úver bez ohľadu na to, s akou maturitou alebo s akou dobou splatnosti bol poskytnutý. Toto by riešením bolo. Ale obávam sa, že, a možno, neviem, nebol som u tých vašich diskusií s ministerstvom financií alebo s kým ste tie diskusie mali, teraz hovorím o tom pozmeňováku, ktorý ste tu mali na stole, len ste ho nepredložili, že nejsť do absolútneho vyjadrenia toho podielu voči istine, ale ísť cez priemernú efektívnu mieru úročenia, ktorá by po započítaní všetkých úrokov, sankčných úrokov, poplatkov za spracovanie úveru, za omeškanie, aj za tú budúcu exekúciu, aby nikdy tá sankcia nad tým neprekročila 100 % požičaných peňazí, alebo 100 % istiny, toto by riešením určite bolo. A tak isto strop na priemernú efektívnu mieru úročenia na anualizovanej báze, čiže aby ani ročne to nemohlo prekročiť x percent. A toto by bol systém, ktorý by bol naozaj vodotesný a fungoval by, ak teda sa všetci zhodneme na tom, že účelom je naozaj ochrana spotrebiteľa. Ďakujem pekne.