58. schôdza NR SR - 5.deň - B. popoludní
Dátum: 2015-11-18
Poslanec: Jurinová, Erika (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

12. Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Vážený pán minister, kolegyne, kolegovia, na predložený rozpočet sa budem pozerať z pohľadu bežného ľudského oka. Cez sociálnu situáciu mladých rodín s deťmi, skrz nespokojnosť mladých ľudí a študentov, nízke platy učiteľov, zdravotných sestier, opatrovateľov, cez dôstojný život starých ľudí, platy, mzdy, dôchodky, kvalitu života, celkový imidž Slovenska v zahraničí. Nebudem komentovať makroekonomické údaje, žiadne HDP, infláciu, plnenie rozpočtových kritérií ani vývoj priemyselnej produkcie a mnohé ďalšie ekonomické ukazovatele. Týmto sa bežne chvália vlády a rozpráva o tom každý, aj keď tomu menej rozumie. Dovoľte mi, prosím, teda odprezentovať iný pohľad a vzniesť niekoľko zásadných pripomienok a poznámok zrozumiteľnejšími slovami aj pre ľudí. Som presvedčená o tom, že bohatstvom Slovenska sú jeho ľudia, nie ich peniaze v štátnom rozpočte. To je hlavný rozdiel v náhľade na politiku i rozpočet v porovnaní s tým, ako sa naň pozerá súčasná vláda. Zvyšovanie odvodového zaťaženia, práce, neprogresívne myslenie vlády prejavujúce sa neschopnosťou pohnúť Slovensko dopredu v oblasti vyšších priemerných miezd, ďalej prepad konkurencieschopnosti, vzdelanosti, prehlbovanie nespokojnosti občanov sú jasným dôkazom môjho tvrdenia. Aké sú problémy? Priemerný vek sa na Slovensku zvyšuje. Slovensko starne, to je neodškriepiteľné. Experti a vedci nás upozorňujú, že na zvrátenie demografickej krízy Slovenska potrebujeme vynaložiť mimoriadne úsilie. Aj napriek tomu nám priemerný vek obyvateľstva do roka 2060 stúpne o päť rokov. Dnes máme všetci obyvatelia Slovenska v priemere 40 rokov. O pár rokov sa zvýši náš priemerný vek na 50 až 52 rokov. So zvýšením priemerného veku sa spájajú dôsledky, ako sú vyššie nároky obyvateľov na zdravotnú starostlivosť, vyšší tlak na sociálny systém a predovšetkým viac výdavkov na dôchodky pre starých ľudí. Vláda tento fakt však ignoruje. Ponecháva náš sociálny systém ako nefunkčný. Nie v zmysle neschopnosti plniť si úlohy dnešných dní, skôr v zmysle, že žiadne preventívne zmeny v ňom s ohľadom na budúcnosť zatiaľ neboli vykonané. Zmeny, ktoré boli urobené v rozpočte, sú len premiestňovaním peňazí z jednej kolónky do druhej. A najviac na to dopláca kolónka občania, od ktorých sa žmýkajú peniaze stále viac a viac. Jeden príklad vám to rýchlo ozrejmí. Budem hovoriť o dôchodkoch. Druhý dôchodkový pilier nie je ideálny, ale je to najvýznamnejšie preventívne opatrenie priamo reagujúce na starnutie populácie. Súčasná vláda ho neustále atakovala a dokonca nie je ochotná pristúpiť na jeho ústavnú garanciu, aj keď to bolo na začiatku prisľúbené. Ja viem, že aj poslanci vládnej strany vedia, že rozpočet Sociálnej poisťovne sa bude musieť do budúcna nafukovať ako teplovzdušný balón. Bola by som rada, aby v tejto veci navrhli aspoň jedno systémové opatrenie, nielen presúvanie peňazí druhého piliera do Sociálnej poisťovne pri ďalších otváraniach tohto piliera. Rozpočet tejto vlády v sociálnom rezorte vôbec nechráni najviac zraniteľné skupiny ľudí. Čítame v ňom o znížení prostriedkov pre podporu rodín, to je o 0,5 %, zníženie o 0,5 %, zníženie rozpočtu na kompenzáciu ťažko zdravotne postihnutých mínus 3,5 %, zníženie rozpočtu na pomoc v hmotnej núdzi mínus 3,4 %, pričom nesystémové dávky sú navýšené o 60 %. Ide o porovnania s minulým rokom. A pokiaľ si dobre pamätám, rovnaké pripomienky som mala o takomto čase na tomto mieste aj pred rokom. Pripomienky, že za nižšie výdavky môže menší počet narodených detí alebo že máme jasné počty, sa mi nezdajú ako férové. Ak je toto z vašej strany racionálny argument, tak, prosím, vysvetlite deťom, nech sa rodia viac, aby ich rodičia dostali na nich viac príspevkov. Skôr by som uvítala priznanie, že ste nevymysleli ani jedno kvalitné preventívne opatrenie pre budúcnosť Slovenska. Zo zvyšovaním priemerného veku obyvateľstva rastú aj výdavky na zdravotnú starostlivosť. Je hrozným faktom, že naši starí ľudia žijú svoju starobu v zdraví najkratšie spomedzi krajín Európskej únie. Napriek tomu, že do zdravotníctva tlačíme dlhodobo najviac peňazí zo skupiny V4, ľudia nedostávajú zdravotnú starostlivosť aspoň na takej úrovni ako v Česku. V nemocniciach chýbajú príbory, niekde toaleťáky. Napriek snahám o zvýšenie platov sestier a ošetrovateľov v zdravotníckych zariadeniach znovu dostávame ako opoziční poslanci listy, kde títo pracovníci oprávnene vyjadrujú svoju nespokojnosť s navyšovaním, so spôsobom navyšovania ich platov. Hoci rezort zdravotníctva je jedným z mála, ktorý dostane tento rok z rozpočtu viac ako minulý, vnímam, že máme priestor, stále máme priestor na lepšiu kvalitu zdravotníctva, ako aj na vyššie odmeny zdravotníkom. Musíme ich hľadať najmä v efektívnejšom využívaní vnútorných zdrojov rezortu. Stačí obmedziť predražené verejné obstarávania. Je predsa absurdné, keď samotní politici v parlamente kryjú alebo sa nezaujímajú o predražené nákupy zdravotníctva. Toto sú starosti týkajúce sa najmä starších ľudí, ktorým dočasné efekty sociálnych balíčkov nezabezpečia v budúcnosti dôstojné podmienky na prežívanie svojej staroby. Oni potrebujú systémové zmeny, ktoré im trvalo zabezpečia vyšší životný štandard v starobe. Bez toho, aby ste urobili trvalé a radikálne zmeny v prospech mladých rodín s deťmi, nebudú fungovať ani sociálne balíčky pre našich seniorov. Nevytváraním preventívnych alebo, inak povedané, systémových riešení pre mladých ľudí zároveň likvidujete životný štandard budúcich dôchodcov. Tieto problémy pôsobia ako spojené nádoby. Vaše riešenia v tomto zmysle pripomínajú vytláčanie tekutiny z jednej strany tejto nádoby tak, aby tá druhá strana mala viac. Ak chceme naozaj zlepšiť podmienky všetkým, musíme do nádoby priliať tekutinu. To znamená, že okrem opatrení na rast ekonomiky, rast reálnych miezd, lepšiu dopravnú infraštruktúru sa musíme zamerať na starostlivosť o mladé rodiny s deťmi. Podľa renomovaného prieskumu z roku 2013, ktorý sa pýtal, kto by mal podľa vášho názoru poskytovať starším ľuďom každodennú pomoc, takmer 60% respondentov na Slovensku odpovedalo, že by to mali byť členovia rodiny. Iba 36% respondentov povedalo, že by to mali byť štátne inštitúcie, 4% boli za starostlivosť zo strany neziskových organizácií a nepatrné percento si myslelo, že by sa o starých ľudí mali starať súkromní poskytovatelia služieb. Reprezentatívnosť tohto prieskumu nám veľmi jasne ukazuje, ktorému prostrediu by sme sa mali skutočne venovať a v ktorej oblasti, ktorej skupine by sme mali zlepšovať životné podmienky. Mladí ľudia kvôli skostnatenosti našich inštitúcií utekajú pracovať a študovať do zahraničia. Naše školstvo potrebuje zásadné reformy a nielen výmeny na poste ministrov. Celý rozpočet ministerstva školstva by, bohužiaľ, vystačil jednej menšej, ale špičkovej zahraničnej univerzite. Na Slovensku však tento rozpočet musí stačiť pre všetky vysoké, stredné i základné školy na celý rok. Možno je načase priznať, že náš štát nevedel 25 rokov efektívne spravovať vzdelávanie. Nedokázali sme v ňom urobiť také zmeny, aby sa školstvo aspoň vyrovnalo priemernej konkurencii v krajinách Únie. Najmä vysoké školy by mali naplno zakúsiť zahraničnú konkurenciu. Myslím, že je načase vyslobodiť školstvo z rúk štátu a dať mu priestor na realizáciu. Inštitúcie verejnej správy nevykazujú výraznejšiu zmenu v počte zamestnancov alebo inak. Dlho pripravovaná a s veľkou pompou spustená reforma ESO je ako Yeti, o ktorom každý rozpráva, a nikto ho nevidí, ale pripomeniem, že v roku 2102, keď sa pripravovala reforma o ESO, bol počet štátnych zamestnancov vo verejnej správe 353-tisíc. Prepáčte, neviem teraz o vyhľadať, hneď to bude. Aha, takto, v roku 2012 počet zamestnancov vo verejnej správe 338 921. V roku 2015 ich už bolo 404-tisíc a dokonca na rok 2016 je ich plánovaných 407-tisíc. To je nárast oproti tomu, kedy vláda prevzala velenie, 68-tisíc zamestnancov vo verejnej správe, a to nehovorím o tom, že prístup k občanom sa nezlepšil a zďaleka nezohľadňuje zvyšujúci sa počet zamestnancov. Ak si urobíme rekapituláciu pôsobenia tejto vlády, konštatujem, že prežila vďaka predĺženej možnosti čerpať eurofondy, presunu peňazí z druhého dôchodkového piliera do prvého, vyššiemu daňovo-odvodovému zaťaženiu a rošádach v kolónkach štátneho rozpočtu. Ak chcela pôsobiť naozaj sociálne a zodpovedne voči ľuďom, namiesto množstva jednorazových akcií v sociálnych balíčkoch mohla vytvoriť tri alebo štyri zásadné zmeny v sociálnom systéme. Mohla investovať napríklad do výstavby infraštruktúry nájomných bytov pre mladé rodiny s deťmi, čím by podporila zamestnanosť v regiónoch a v odvetví výstavby, plus generovali by sa príjmy do rozpočtu z nájomného. Ďalej by sa vláda mohla venovať väčšej adresnosti sociálnych dávok, čím by sa využívali efektívnejšie verejné financie alebo iné podobné opatrenia, ktoré sú v súlade s charakterom ľavicového presvedčenia voličov. Časť peňazí z lepšieho výberu daní by sa mohla investovať priamo do kvalitnej elektronizácie verejnej správy, nie predraženej, pričom peniaze z európskych fondov ste mohli omnoho masívnejšie využiť na dostavbu dopravnej infraštruktúry na Slovensku. Imidž Slovenska v zahraničí, najmä v Únii sa tak trochu, mám pocit, kriví. Európska únia sama osebe potrebuje dôležité zmeny a veľké reformy, nemôžeme však našim ľuďom, však hovoriť o tom, že teroristi sú utečenci a tí sú hrozbou a že ich pred nimi v Únii ochránime. Problémy Európskej únie sú jasné, kríza eurozóny, konkurencieschopnosť krajín, priepasť medzi európskou politickou elitou a našimi ľuďmi v regiónoch. Dnešnej slovenskej vláde uniká veľmi dôležitá diskusia o budúcom formovaní Únie, ktorú nedávno začal aj britský premiér. Aké príspevky má slovenská vláda k tejto téme? Áno, Slovensko určite patrí do Únie. Utieklo síce do Únie pred mečiarizmom, ale jeho aktívna úloha v Únii sa nesmie redukovať len na protestovanie proti rozhodovacím mechanizmom. V tomto zmysle musíme utiecť pred populizmom vlády. Potrebuje posilniť ekonomickú bezpečnosť krajiny. Veď na tvorbe nášho HDP sa už 95 % podieľa export tovarov a služieb, pričom viac ako 75 % nášho exportu vyvážame do krajín Európskej únie. Sme malou a otvorenou ekonomikou. Jednou z jej hrozieb je silná previazanosť na ekonomický vývoj v zahraničí. Ak svetová ekonomika pod vplyvom ekonomickej recesie spomalí, sociálne mikroprogramy vlády budú za prvé ohrozené a za druhé nás nijako nezachránia. Namiesto záveru si vás dovolím konfrontovať s niekoľkými faktami. Zanechávate rozpočet Slovenska na rok 2016 bez konkrétnych opatrení na zníženie dlhu. Napriek tomu, že deklarujete konsolidáciu verejných financií, výsledkom je rovnaká úroveň štátneho dlhu ako pred rokom. V roku 2012 ste oznámili úsporný balík 22 opatrení, ktoré deklaruje úsporu 2,3 mld. eur. V polovici roka 2014 ste oznámili prvý sociálny balíček, ktorý mal stáť 250 mil. V druhej polovici roka 2015 ste oznámili druhý sociálny balík v celkovej sume okolo 300 mil. a už je avizovaný na obdobie pred voľbami, tesne pred voľbami tretí balík, ktorý by mal stáť viac než prvé dva dokopy. Dokopy chce vláda minúť asi miliardu na sociálne balíčky. Neviem, či si to celkom viete predstaviť, ale podľa údajov zo Štatistického úradu by ste potrebovali viac než 97-tisíc rokov, aby sa vám podarilo zarobiť miliardu eur za predpokladu, že by ste zarábali každý mesiac v roku priemernú mzdu Slovenskej republiky. Alebo by ste museli presvedčiť viac ako 1 165-tisíc zamestnancov, aby sa počas jedného mesiaca vzdali svojej mzdy. V realite by ste ich museli presvedčiť o čosi viac, pretože nie všetci majú plat vo výške priemernej mzdy. Ak by vláda rozmýšľala systémovo, za tie peniaze by sa dalo postaviť 104 km diaľnic za štandardnú cenu alebo 15 km diaľnic cez najdrahší PPP projekt v histórii Slovenska, ktorý dnes vláda pripravuje. Mohli by ste za to zrekonštruovať železničné trate na vysokorýchlostné s povolenou rýchlosťou 160 km za hodinu alebo nakúpiť 417 moderných železničných vozňov druhej triedy. V Kodani sa napríklad realizuje výstavba podzemného metra, kde cena za 1 km trate vychádza na 15,4 mil. eur. Ak by sme túto sumu zvýšili na 17 mil., postavili by sme 36 km pozemného metra v Bratislave a ešte by zvýšilo na 22 km trate metra napríklad pre Košice. Existuje veľa možností, kam investovať miliardu eur. Možno by ste podporili viac projektov naraz, možno by ste riešili dilemu, ktorý z projektov podporiť radšej. Obmedzenosť peňazí však jednoznačne limituje. Preto ekonómovia merajú ich efektivitu z pohľadu cieľov, aké chce krajina a vláda dosiahnuť. Najčastejšie sa efektivita štátnych výdavkov meria s ohľadom na to, ako zvýšia hrubý domáci produkt krajiny, alebo s ohľadom na počet vytvorených pracovných miest. Niektorí ekonómovia tvrdia, že nižšie dane podporia ekonomiku a tvorbu pracovných miest omnoho viac a rýchlejšie ako málo efektívne štátne výdavky. Iní oponujú, že ak investujete štátne peniaze v dostatočnej miere do vedy a výskumu, súkromný sektor ich začne vytvárať tiež a takto sa urýchli rast HDP. Je preukázateľné, že tieto opatrenia pôsobia na každú krajinu inak v závislosti od množstva faktorov a cieľov, ktoré chcete prioritne dosiahnuť. Je dôležité voliť opatrenia podľa toho, či ekonomika rastie alebo klesá, či potrebujete dosiahnuť krátkodobé efekty alebo dlhodobé. Musíte rozhodnúť, či chcete rozdeliť peniaze ľuďom cez sociálne programy, alebo ich investovať, aby produkovali omnoho vyšší ekonomický rast a rast počtu pracovných miest. Táto vláda však robí z ľudí vazalov. Komunikuje spôsobom, ak budete počúvať a zvolíte nás, prihodíme vám o niečo viac a budeme vás chrániť. Tu treba byť opatrný. Treba si uvedomiť, že ľudia na Slovensku už nepotrebujú sociálne mikroprogramy a prihadzovanie pár drobných cez balíčky opatrení, potrebujú dostať šancu na sebarealizáciu. Potrebujú reálne reformy a seriózne programy, ktoré viac zapoja ľudí do rozhodovania o nich samých. My všetci pomáhame vyberať hospodárske opatrenia, pomocou ktorých vláda rozdeľuje alebo investuje miliardy eur. Môžeme si pritom klásť otázky o spravodlivosti daňového systému, o význame zahraničného obchodu, o ochrane životného prostredia, ale aj o tom, prečo máme také nízke platy alebo taký vysoký dlh. Ale najmä majme na pamäti, že len raz za štyri roky dávame politikom impulz na hospodárenie so štátnym rozpočtom. Preto je dôležité sledovať ich úmysly a programy, ktoré pripravujú. Myslím si, že je dosť dôležité povedať, že začiatkom budúceho roku dostanú všetci naši občania príležitosť rozhodnúť o 120 mld. To je rozpočet verejnej správy na štyri roky dopredu a to je teda oveľa viac ako 1 mld. alebo 2 mld., ktoré si dali ako cieľ, táto vláda, v roku 2012. Ďakujem pekne.