35. schôdza NR SR - 4.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2018-10-19
Poslanec: Dostál, Ondrej (SaS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

50. Vážené kolegyne, kolegovia, na úvod poviem, že možnože teda ohlásim, že, že možno sa aj tento zákon môže teoreticky dotýkať aj mňa v zmysle ústavného zákona o výkone funkcie verejných funkcionárov alebo ochrane verejného záujmu pri výkone funkcií verejných funkcionárov, pretože som vyštudovaný právnik, a teda možno niekedy v budúcnosti budem aj koncipient, tak je to vec, ktorá sa ma môže osobne dotknúť, či bude prax trojročná alebo päťročná, ale teda bez ohľadu na to, či sa dotkne, alebo nedotkne, tak chcem vyjadriť podporu tomu návrhu. Ja som v minulosti, keď sa päťročná advokátska prax zavádzala, tak som proti tomu protestoval, organizoval som hromadnú pripomienku. Nepomohlo to, lebo teda vtedy si, si advokáti prelobovali, že, že sa prax predĺžila z 3 na 5 rokov, hoci na to neboli vecné a reálne dôvody, hoci aj teda jedna z dnešných vládnych strán MOST - HÍD vtedy bola, bola proti tomu, ale, ale teda nič, nič sa na tom nezmenilo ani, ani po tom, čo už tu nevládne samostatne SMER, ale má aj koaličných partnerov. Som presvedčený, že toto opatrenie je iba obmedzovaním potenciálnej konkurencie, obmedzovaním vstupu, vstupu nových advokátov na trh a chránením si nejakého svojho, svojho políčka, že nijako zásadne nezvyšuje kvalitu budúcich advokátov toho, ak koncipientsku prax neabsolvujú 3 roky, ale až, až 5 rokov. Dôležité, dôležitý je tam ten spôsob prípravy, teda to, ako tú koncipientsku prax vykonávajú. Pokiaľ robia právne činnosti, pokiaľ ich tí advokáti vedú a využívajú ich na, na právne, právne práce, tak, tak môžu byť dobre pripravení po troch rokoch, môžu byť dobre pripravení aj po dvoch rokoch alebo po roku, lebo mnohí dnes šikovní študenti robia pre nejaké právne advokátske kancelárie už počas štúdia, čiže to kvantitatívne kritérium, nejaký limit tam zrejme, zrejme musí byť. Ale, ale je to tak, že niektorí študenti, alebo teda absolventi práva sú v momente, keď skončia štúdium práva, lepšie pripravení z hľadiska vedomostí aj z hľadiska praktických skúseností ako koncipienti, ktorí päť rokov niečo niekde flákali, boli tam iba formálne alebo ktorých, ktorých advokáti neviedli, nepracovali s nimi alebo ich nepoužívali na, na právne činnosti, ale iba na nejaké pomocné, pomocné administratívne práce. Obaja predrečníci sa dotkli aj ďalšieho aspektu, že kvalita advokátov nezáleží len na tom, ako sa, ako sa pripravujú počas toho koncipientskeho obdobia, ale, samozrejme, že to súvisí aj s kvalitou vysokých škôl, s tým, že vysoké školy, teda právnické fakulty, masovo produkujú budúcich právnikov, nedajú si záležať na kvalite, častokrát je to, je to formálne. A teda nedá mi nepovedať, že zvlášť smutné je, že sa, že sa k niektorým titulom, alebo teda aj k absolvovaniu právnickej fakulty, aj k niektorým titulom dá dostať veľmi pochybným spôsobom a že, že tu nehovoríme o nejakých prípadoch z Českej republiky, keď boli pochybnosti o tom, že či daný politik náhodou nezískal svoje vzdelanie za pochybných okolností, alebo sa zistilo, že jeho diplomová či iná záverečná práca bola plagiát. Žiaľ, riešime tu, a teda prvýkrát na schôdzi parlamentu, vážne pochybnosti vo vzťahu k predsedovi Národnej rady, ktorý zatajuje svoju rigoróznu prácu, a nevieme, čo sú skutočné dôvody. Ale keby tým dôvodom bolo, že tá práca, nie, nespracoval ju on, je veľmi nevalnej kvality alebo dokonca je to plagiát, tak by sa správal presne tak, ako sa správal. A toto je, toto je vážnejšia vec, lebo toto dehonestuje právnické povolanie, že niekto, kto dnes to dotiahol na druhého najvyššieho ústavného činiteľa a visí nad ním tieň podozrenia, že svoj titul JUDr., doktor práv, získal pochybným spôsobom, získal za prácu, za ktorú si ju nezaslúžil, alebo za prácu, ktorú si sám nenapísal, alebo dokonca za prácu, ktorú on alebo niekto iný odpísal, plagioval, porušoval pravidlá, ktoré boli vtedy rovnaké ako dnes, lebo ani vtedy sa nemohli robiť diplomové, bakalárske, záverečné práce ako plagiáty, aj vtedy to museli byť originálne diela, aj vtedy v nich musel autor preukázať nejaký prínos. A dnes je druhým najvyšším ústavným činiteľom Slovenskej republiky právnik, bavíme sa tu o advokácii, právnik, u ktorého sú vážne pochybnosti, že svoj doktorský titul nenadobudol korektným spôsobom. Správa sa až nevysvetliteľne a jediné vysvetlenie pre to je, že sa snaží pred nami niečo zatajiť. Toto je vec, ktorá oveľa viac ovplyvňuje aj to, ako je vnímané právnické povolanie, aká je kvalita advokátov, lebo keď niekto môže pochybným spôsobom či už absolvovať štúdium, alebo získať nejaký titul, tak to dehonestuje to vzdelanie, hovorí to o tom, že to vzdelanie je zlé a deformuje to aj celé akademické prostredie. A táto kauza, to, ako dopadne, to, ako sa vysvetlí, to, či sa dozvieme, alebo nedozvieme, ako to naozaj bolo s rigoróznou prácou Andreja Danka, je aj pre kvalitu budúcich advokátov oveľa dôležitejšie ako akékoľvek predĺženie doby, počas ktorej študenti práva alebo absolventi práva absolvujú koncipientsku prax. Pokojne môžme skrátiť na 3 roky, ale je potrebné správať sa seriózne a zodpovedne, nielen hrdo, odborne a slušne. Ďakujem.