90. schôdza NR SR - 9.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2023-05-16
Poslanec: Záborská, Anna (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie

32. Vážený pán predseda, kolegyne a kolegovia, vážený pán navrhovateľ, pán spravodajca, začnem trochu neobvykle. Aj keď mi možno budú niektorí vyčítať, čo teraz poviem, ale napriek tomu to urobím. Som rada, že sme sa v roku 2019 ako Kresťanská únia rozhodli prijať ponuku Igora Matoviča ísť do volieb spoločne. Napriek tomu, že prežité štyri roky neboli jednoduché, vďaka prorodinným návrhom Igora Matoviča a jeho cieľavedomému postupu, rovnako ako návrhu Milana Krajniaka, sa mi v tomto volebnom období začal napĺňať môj politický sen. Z tohto miesta som v roku 1998 v diskusii o programovom vyhlásení vlády navrhovala, aby deti mohli prispieť na dôchodok svojich rodičov a rodičia mesačne odkladať istý finančný obnos na štúdium svojich detí. To nás ešte čaká. Oba návrhy by boli odpočítateľnou položkou z daní. Vtedy som neuspela. V tomto volebnom období časť z tohoto návrhu bola prijatá. Prijali sme, tento parlament prijal aj vďaka Igorovi Matovičovi, možno hlavne vďaka Igorovi Matovičovi, výrazné navýšenie prídavkov na deti a rovnako navýšenie daňového bonusu. Igor, stalo sa to vďaka tvojmu návrhu a vďaka podpore veľkej časti kolegov tohto parlamentu. V týchto dňoch sa možno realizácia môjho sna ukončí tiež vďaka Igorovi Matovičovi. V roku 2005 prijal Európsky parlament moju iniciatívnu správu o chudobe žien v Európskej únii. Jedným zo záverov bolo aj to, že chudobou v starobe sú ohrozené hlavne deti, pretože ich dôchodky sú veľmi nízke. A nízke sú preto, lebo spoločnosť neocenila, že na svet priviedli deti a dlhší alebo kratší čas sa o tieto deti starali. Mnohé z nich majú minimálny dôchodok a v niektorých krajinách, ako napríklad Taliansko, ženy v domácnosti nemajú žiaden dôchodok. V roku 2009 bola prijatá ďalšia moja iniciatívna správa o diskriminácii mužov a žien, ktorí sa angažujú v solidarite medzi generáciami. Znovu to bolo o nedocenení neviditeľnej práce matiek, ktoré sa starajú o svoje deti. V 19. storočí národohospodár Franz Liszt, nie ten skladateľ, napísal: „Ten, kto chová ošípané, je produktívnym občanom štátu, ten, kto vychováva deti, ním nie je." To platí dodnes. Podľa nositeľa Nobelovej ceny za ekonomiku v roku 1993 Garyho Beckera by mala byť práca matiek vykazovaná ako náklady, ktoré by vznikli, keby sa tieto služby nakupovali na trhu. V USA sa práca matiek vykazuje ako prínos k hrubému domácemu produktu. U nás a v iných členských štátoch Európskej únie to tak nie je. Nie je to tak preto, že starostlivosť o deti nie je v živote ženy matky braná do úvahy. Pay gap, čiže rozdiel v odmeňovaní medzi mužmi a ženami, je stále jednou z prioritných tém Európskej únie a je to od začiatku päťdesiatych rokov minulého storočia. Štúdie ukázali, že rozdiel v odmeňovaní sa začína u žien po prvom tehotenstve a materskej dovolenke. Po ďalších deťoch narastá. Ide to až tak ďaleko, že rodiny s deťmi patria dlhodobo chudobou najviac ohrozeným skupinám obyvateľstva. Ženy s deťmi sú menej akceptované u zamestnávateľov, lebo sú menej disponibilné ako muži a ich pracovný čas je limitovaný starostlivosťou o rodinu. Ekonomická situácia v rodine ich často núti akceptovať menej zaplatenú prácu, čo by muž na ich mieste neurobil. Úloha matky nie je v spoločnosti docenená a nikto sa nepýta, ako môže ocenenie významu rodiny a neviditeľnej práce vykonanej v domácnosti prispieť k zvýšeniu hrubého domáceho produktu alebo národného hospodárstva. Táto práca nie je zachytená v žiadnych štatistikách, a preto nie je uznaná. Čo nefiguruje v štatistikách, neexistuje. Matka robí upratovačku, kuchárku, učiteľku, nákupkyňu, záhradníčku, psychologičku, finančnú analytičku, manažérku, pracovníčku v práčovni, taxikárku, animátorku, vychovávateľku, kultúrnu referentku, zdravotnú sestru, je toho okolo 15 a možno vy, ako tu sedíte, možno by ste vedeli povedať ešte aj iné zamestnania. Jej práca podľa rôznych výpočtov, európskych, ale aj slovenských, je ohodnotená na približne 1 536 euro mesačne. Počas vlády Ivety Radičovej som navrhla ministrovi Mihálovi, aby ku Dňu matiek namiesto ruží pripravil ženám neobvyklý darček. Aby jeho ministerstvo vypočítalo, koľko je pre spoločnosť hodná práca matky, ktorá sa stará o deti. Nestalo sa tak. Možno tá ruža bola jednoduchšia a možno aj niekomu nie celkom vyhovuje, aby sa o tejto hodnote verejnej hovorilo. Málokomu napadne túto prácu matiek verbálne oceniť a už nikomu doteraz finančne odmeniť. Preto je návrh Igora Matoviča geniálny. Nie je to žiadna dehonestujúco pomenovaná atómovka, je to návrh politika, ktorý prácu matky považuje za dobro pre spoločnosť. Politika, ktorý navrhuje, že keď už matkám nedokážeme neviditeľnú prácu zaplatiť v čase, keď sa starajú o deti, tak im odpustíme dane. Mamy nijako neprivilegujeme, len im týmto návrhom splácame dlh. Inak by boli naďalej diskriminované a diskriminácia by mala byť zlom minulosti a nie nástrojom súčasnosti. Pán Matovič, vďaka za tento zákon a vás prosím, milí kolegovia, aby ste tento zákon podporili. Ďakujem pekne. (Potlesk.)