6. schôdza NR SR - 4.deň - B. popoludní
Dátum: 2012-08-08
Poslanec: Mezenská, Helena (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

48. Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, ctené plénum, dovoľte mi, aby som po mnohých vyjadreniach klubov a jednotlivých poslancov a po tejto dlhej rozsiahlej rozprave k zákonu o sociálnom poistení i ja odprezentovala krátko svoj názor a svoj postoj k tomuto zákonu. V úvode chcem predovšetkým vysloviť svoje veľké znepokojenie a by som povedala až rozhorčenie nad tým, ako parlament v záujme hľadania spoločného riešenia, ako parlament v záujme hľadania spoločného riešenia sa nevie dohodnúť, nájsť spoločenský, celospoločenský a politický konsenzus, ako sa nedokážeme a ani len pozrieť na to a načrtnúť spoločné riešenia, perspektívy možného hľadania spoločného konsenzu v otázkach ako dôchodkového zabezpečenia, tak aj zmien týkajúcich sa odvodov na pracovnom trhu. Takto si myslím a som presvedčená, že ako parlament nezodpovedne a zbytočne zaťažujeme a traumatizujeme celoslovenskú verejnosť. Takto si myslím, že nie sme dobrým príkladom pre verejnosť. Veď už ľudia na ďaleko nižších, či už inštitucionálnych, formálnych, neformálnych úrovniach sú ďaleko náchylnejší k hľadaniu spoločných dohôd, spoločného konsenzu, spoločného riešenia. Je pre mňa naozaj veľmi smutné, že na najvyššej inštitucionálnej úrovni sa tak zrelí a kvalifikovaní ľudia nevedia dohodnúť. Ja naozaj nerozumiem tomu, pre koho je dobré dokazovať si svoju prevahu, kto sa pri schválení tohto rozporuplného zákona bude cítiť skutočným víťazom. Som presvedčená, že jediným dobrým riešením je iba celospoločenská dohoda v otázkach takých, akými sú dôchodkové zabezpečenie a odvodové riešenie na slovenskom pracovnom trhu. Takto možno pri, pokiaľ bude tento zákon, pokiaľ táto dohoda nebude schválená a zákon bude prijatý, tak to možno reálne očakávať, že v jadre schváleného zákona bude hneď nový zárodok opätovných zmien ovplyvnených novou politickou striedačkou a novým rozložením politických síl. Otázku nastavenia dôchodkového systému pre rozmer dlhodobého nastaveného záberu považujem za koncepčnú otázku, ktorá prerastá hranice zvolenia jednej vládnej strany na dobu štyroch rokov. Považujem to za nadčasovú záležitosť, ktorej rozhodnutia budú znášať občania, aj keď tu my ako poslanci už možno nebudeme. Preto nastavený systém by nemal podliehať žiadnym politickým zmenám, ani politických striedačkám. Celé dva týždne, skoro tretí týždeň rokujeme o jednom a tom istom zákone, a zbytočne sa vyčerpáva jedna aj druhá strana. Toto obraz parlamentnej kultúry podľa môjho názoru iba zhoršuje. Parlament ako celok tak vzbudzuje nedôveru v jeho kompetentnosť a osobnostnú vyzretosť. Ak by sme ako politici boli vyspelí, už dávno by sme namiesto presadzovania jednosmerne nastavených riešení smerovali k spoločnému rokovaniu a dohode ako samotný zákon čo najlepšie a čo najviac upraviť, vylepšiť podľa rôznorodých aktuálnych diferencovaných občianskych potrieb. Tvrdohlavé zotrvanie na vlastných návrhoch, ako aj umelé naťahovanie schôdze, považujem za neprirodzené a nezrelé prejavy práce parlamentu. Pritom iste chápem, že v tejto situácii aj pre samotnú opozíciu iný nástroj, ako obštruovať, iný nástroj, ako obštruovať, jednoducho nemá pre to, aby bola vypočutá. K úprave systému dôchodkového zabezpečenia na tejto pôde bolo povedané naozaj veľmi veľa. A ja som po skúsenostiach s rôznymi finančnými, bankovými a poisťovacími subjektmi skôr zástancom dôchodkového zabezpečenia prostredníctvom garancií štátom. Som za silný prvý dôchodkový pilier, avšak pod prísnym verejným drobnohľadom pri kumulovaní a čerpaní získaných zdrojov. Som za princíp solidarizácie spoločnosti v tejto otázke, v zabezpečení, v dôchodkovom zabezpečení, ktoré štát má garantovať a zabezpečovať. Priznávam sa, že ja sa obávam toho, nakoľko sa na druhý pilier môžeme spoľahnúť. A mrzí ma vyšší stupeň dôvery v správcovské spoločnosti, ako je stupeň dôvery v samotný štát. Mrzí ma to o to viac, že všetci ako poslanci reprezentujeme štát. Ja za prirodzené považujem stupeň dôvery a kredibility štátu a jednotlivých inštitúcií zvyšovať. Ako poslanci by sme mali zabezpečiť čo najväčšiu stabilitu a dať čo najväčšie garancie občanom na zabezpečenie ich budúcich dôchodkov. A ak predsa len niekto chce mať dôchodkovú zábezpeku nad rámec základu, mal by dostať túto možnosť. Vážené dámy, vážení páni, z radov opozície najviac vyjadrení vzišlo práve na zabezpečenie dôchodkového systému. Avšak ja v oveľa väčšej miere s obavami vnímam dopady prerokovávaného zákona na živnostníkov a účastníkov dohôd o vykonaní práce. Rovnako ako moji predrečníci a aj zástupcovia nášho hnutia, ja zastávam názor, že za solidarizačný nástroj nemožno považovať, nemožno považovať zvýšenie odvodov pre živnostníkov a dohodárov, pretože ich nemožno považovať za stav, ktorý by sa mal solidarizovať. V najlepšom prípade možno živnostníkov a dohodárov považovať možno za ekonomicky strednú vrstvu obyvateľstva. To, že je niekto zárobkovo samostatný, ešte neznamená, že je bohatý a generuje neprimeraný a vysoký zisk, ktorý by tohoto človeka predurčil na solidarizáciu sa s chudobnejším obyvateľstvom. Väčšina živnostníkov už dnes ledva prežíva. Živnostníkmi sú dnes v podstate i klasickí zamestnanci, ktorých už na klasickú pracovnú zmluvu zamestnávatelia pre neúmernú záťaž, pre neúmernú odvodovú záťaž nemohli a nemôžu zamestnať. Väčšina zamestnávateľov dnes zamestnáva ľudí na dohodu, prípadne ako samostatne zárobkovo činnú osobu, pretože pomaly už žiaden zamestnávateľ nie je schopný zabezpečiť komfort riadnej pracovnej zmluvy so všetkými pre zamestnanca platnými podmienkami a zamestnaneckými právami. Žiaľ, či sa to niekomu páči, alebo nie, práve živnostníci a zamestnávanie na dohodu odráža skutočnú realitu slovenského pracovného trhu. A je falošné a klamaním seba samých, ak ako dôvod, pre ktorý zvýšené odvody zavádzame, označujeme obchádzanie zákona a špekulácie. Myslím si, že takýto postoj môže zastať iba ten, kto je ďaleko od reality a vďaka vlastnej istote prestal byť voči tým, na ktorých zákon dopadne, empatický. Bolo by predsa veľmi trúfalé tvrdiť, že osemsto tisíc dohodárov a tristo tisíc živnostníkov zákony a štát obchádza. Všetci predsa dobre vieme, že to nie je celkom korektné a ani pravdivé tvrdenie. Myslím si, že skôr ako obchádzanie živnostníkmi a tými, čo zamestnávajú na dohody, nás na príjmoch do štátnej pokladne ukracujú tí, čo cez rôzne transakcie a prechodné hybridné formy svojich s. r. o. unikajú pred zákonmi a účinným zásahom daňových a iných kontrol. Privítala by som radšej, aby zameranie sa na konsolidáciu verejných financií išlo týmto smerom. Pre tieto tvrdenia aj preto, čo som povedala, považujem nastavenie zákona, a hlavne neústupný postoj k prijatiu navrhovaných zmien opozície, hlavne čo sa týka otázok zvýšených odvodov voči živnostníkom a voči dohodárom, za protichodný voči proklamovaným a sľubovaným istotám a zábezpekám, ktoré vo voľbách SMER dal svojim voličom. Ďakujem za pozornosť.