35. schôdza NR SR - 6.deň - B. popoludní
Dátum: 2025-06-04
Poslanec: Matovič, Igor (SLOVENSKO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

Čiže dobrý deň, kolegovia a kolegyne, návrh zákona, ktorý predkladáme, a teda na našu žiadosť na začiatku schôdze sa zlúčila rozprava, lebo tie dva návrhy sú podobné. Naše hnutie predkladá návrh zákona, aby sme konečne povedali, že mladí ľudia od šestnásť rokov sú plnohodnotnými občanmi Slovenskej republiky, aby sme im dali volebné právo. Možno niekto si povie, že počkať, počkať , akože malé decká šestnásťročné majú tu zrazu voliť akože? Však to veky-vekúce patrí ľuďom od 18 rokov, prečo by 16-ročné decká mali voliť? No ale potom si dajme ruku na srdce, že či nie sme voči nim trošku nefér, lebo hovoríme, že od štrnásť rokov sú zodpovední za trestné činy. Od pätnásť rokov môžu pracovať a musia platiť dane v súvislosti s tou svojou prácou, tak prečo by sme im nemohli, preboha, od šestnástich rokov dať volebné právo? Možno by som pochopil, samozrejme, dvadsať, tridsať rokov dozadu dávať si otázku, že či majú dostatočné penzum informácií, či vedia, ako ten štát funguje. V dnešnej dobe sociálnych sietí, zase ruku na srdce, tí šestnásťroční toho vedia omnoho viacej, ako ten štát funguje a kde si nájsť informácie, jako tí starší, či už moja generácia, alebo úplne dôchodci. Dupľom alebo pridupľovaný argument navyše, že Slovensko sa naozaj nachádza vo veľmi zlej situácii, najmä geograficky, že nám sa nenarodilo za posledných tridsať päť rokov od revolúcie, keď porovnáme si pôrodnosť pred revolúciou alebo iba rok 1989 a súčasnú pôrodnosť alebo za tých posledných 35 rokov, tak nám sa de facto nenarodilo 600-tisíc detí. My stojíme pred najväčšou demografickou krízou v celej Európe a Slovensko má šancu prežiť iba vtedy, ak dostaneme na palubu, obrazne povedané, aj tých mladých ľudí. Ak tí mladí ľudia, možno áno, aj od tých šestnástich rokov budú mať pocit, že sú súčasťou tej spoločnej lode a myslíme na nich a chceme rozhodovať spolu s nimi, tak máme šancu na to, aby tí mladí tu zostali v dostatočnom množstve, aby tu bol niekto, kto bude zarábať na naše dôchodky. A nie nás (rečník gestikuláciou rúk naznačil, že ide o prítomných v sále), myslím, že všetci sme zabezpečení a na tých dôchodkoch nebudeme odkázaní na dôchodok. Ale toho pospolitého ľudu na tie dôchodky našich voličov. A ešte hneď na začiatok poviem jeden veľmi dôležitý argument, že sme asi vzdušnou čiarou tri kilometre od Rakúska a Rakúšania túto zmenu urobili v roku 2007 a evidentne im vôbec neublížila. Oni od roku 2007 majú plnohodnotné volebné právo od šestnástich rokov a myslím si, že nikto, keď si aj pozerá vývoj hospodárstva Rakúska a nás a porovnáva teda, že či tam nejaké devastačné zmeny nastali kvôli tomu, že mladí ľudia od šestnástich rokov môžu voliť, tak nikto takú devastačnú zmenu nenájde. A kebyže ideme úplne sprosto, pozrieme sa len trebárs miezd, tak v absolútnej sume rakúske mzdy za tých osemnásť rokov narástli výrazne viac ako slovenské mzdy. Takže zúžil som to, veľmi, uznávam, ale nemyslím si, že by sme, že nenastal čas, aby sme nabrali trošku odvahy a ukázali, že nám záleží aj na ľuďoch, ktorých v podstate chceme v prvom rade získať pre to, aby tu zostali žiť. Slovensko dnes v každom jednom rebríčku sa nachádza na úrovni Bulharska a Rumunska. Rumunské mzdy dosiahli v tomto kvartáli rovnakú výšku ako slovenské mzdy. Rumunské mzdy dosiahli rovnakú výšku ako pracujúci ľudia na Slovensku. Toto nie je prostredie, v ktorom by mladí ľudia chceli zostať žiť. Keď idete na stredné školy, tak dve tretiny mladých ľudí vám povedia, že oni na Slovensku nechcú ani zostať študovať, ani tu nechcú zostať žiť. To je katastrofálna situácia pre budúcnosť tejto krajiny, ktorej my sme správcovia a stojíme na piedestáli, sme tu zvolení, je nás tu 150 a mali by sme prijímať rozhodnutia, ktoré zabezpečia budúcnosť. A ak sú tu medzi nami ľudia, ktorí si hovoria vlastenci, že nám záleží na krajine a vlasti, v ktorej žijeme, tak alfa-omega je to, že chceme, aby sa tu tí ľudia cítili dobre, aby cítili vzťah ku krajine, v ktorej žijú, aby cítili spolupatričnosť a toto je to gesto, ktoré môžme urobiť. Rozdiel medzi naším návrhom a návrhom PS je možno o miere otvorenia toho volebného práva. Myslím, že, však aj potom kolegyňa bude predstavovať návrh PS, my ideme vo všet... alebo s návrhom, aby sme tých, od 16 rokov umožnili voliť pri všetkých voľbách. Progresívne Slovensko ===== ...môžeme urobiť, rozdiel medzi našim návrhom s našim návrhom a návrhom PS je možno o miere otvorenia toho volebného práva. Myslím, že však aj potom kolegyňa bude predstavovať návrh PS. My ideme alebo s návrhom, aby sme tých od 16 rokov umožnili voliť pri všetkých voľbách. Progresívne Slovensko ide možno trošku konzervatívnejšou cestou, myslím, že pri komunálnych voľbách, ale však to poviete vy a to sú cesty. Bavíme sa o tom, že do akej hĺbky si trúfneme. My si osobne myslíme teda, že môžeme si trúfnuť zmeniť volebné právo alebo vek pri volebnom práve pri všetkých voľbách, bez ohľadu teda na to, že či to sú komunálne voľby, voľby do Národnej rady, prezidentské voľby alebo účasť na referende. Mladí ľudia dnes majú kvantum informácií. Mladí ľudia dnes sú zdrojom informácií aj pre starších ľudí, ktorí majú to volebné právo. Veľakrát mladý človek je ten, ktorý vyhľadáva informácie, posúva ich svojim rodičom, svojim starým rodičom a tí aj na základe týchto informácií sa možno rozhodujú v tých voľbách. O čo viac by títo ľudia nám urobili tú prácu v tých rodinách, ak by sme im ukázali, že nám na ich názore aj v skutočnosti záleží. My nechceme z nich len ľudí, ktorí teda dobre povedia otcovi, mame, babke, dedkovi a ukážu im nejaké tie informácie, pomôžu im ich vyhľadať, lebo teda možno oni až také skúsenosti nemajú, ale že aj oni, 16, 17-roční študenti strednej školy môžu teda prejaviť to svoje volebné právo. Myslíme si jednoducho, že nastal čas, nastal čas, aby sme sa nebáli ľudí, ktorí tu po nás budú desaťročia žiť, respektíve, od ktorých chceme, aby tu desaťročia žili a hrubo povedané, aby pracovali v budúcnosti aj na naše dôchodky alebo dôchodky našich voličov alebo dôchodky svojich rodičov a starých rodičov. Slovensko musí robiť odvážne kroky a toto môže byť jeden z nich. Hovorím, neobávam sa toho, že by to bol experiment, kde by sme išli do úplne neprebádaných vôd, že by to bol močiar, kde nevieme, že ako skončíme. Hneď za našimi hranicami je Rakúsko, ktoré tento experiment, keď to tak nazveme otvorenejšieho prístupu k účasti voľbám 18 rokov uplatňuje a aj celkové výsledky, keď si pozriete, dnes umelá inteligencia vám pomôže aj prebádať trošku hlbšie tie, tie výsledky a dopady, tak to vyzerá, že tí mladí ľudia majú plus mínus aj, aj tie preferencie celkové približne rovnaké, ako tá väčšinová spoločnosť, nie sú nejakým excesom, nie sú nejakými extrémistami a práve naopak, možno práve tým, že 16, 17-roční mladí ľudia dostanú volebné právo, tak o to zodpovednejšie potom k nemu pristupujú, lebo sa rozhodujú, už vedia, že to nie je len otázka názoru, že poviem tuto so spolužiakmi, jasné, fajn, ideme Kotlebu, fašistov z republiky alebo niečo podobné voliť, lebo je to sexy, ale keď už to je niečo, čo sa bytostne dotýka aj jeho práva a má to právo vyjadriť v tej volebnej miestnosti, evidentne, podľa hovorím, podľa výsledkov volieb a tých prieskumov a štúdií aký dopad to malo na Rakúsko, tí mladí ľudia sa rozhodujú veľmi zodpovedne a omnoho hlbšie sa snažia prebádať sa s tými, tými informáciami, ktoré majú k dispozícii na to, aby nakoniec prijali zodpovedné rozhodnutie pri tej voľnej miestnosti. Bolo by to pekné gesto od všetkých nás. Ja za nás zase hovorím, že my nie sme nejakí lumeni pri, pri mladých ľuďoch, ako nie sme ich nejaká prvá voľba pri, pri voľbe., takže toto nie je návrh, ktorý si predkladáme prospechársky v náš, v náš záujem, ale myslíme si, že spoločne toto plénum, po roku a pol tejto vlády, by mohlo začať postupne robiť aj kroky, ktoré zastabilizujú Slovensko, ktoré aj vytvoria podmienky, aby ľudia nechceli utekať do Slovenska, ktoré ich budú lákať a možno áno, ťahať medové motúzy, že zostaňte tu, lebo vás potrebujeme, ale predtým musí byť jedno, lebo si vás vážime a o tom to je tento návrh zákona, aby sme prejavili úctu a povedali aj takýmto spôsobom mladým ľuďom, 16, 17-ročným stredoškolákom, že si ich vážime, že s nimi počítame a že nechceme rozhodovať o nich bez nich. Budem veľmi rád, keď podporíte tento návrh zákona.