48. schôdza NR SR - 13.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2021-11-10
Poslanec: Svrček, Miloš (SME RODINA)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

34. Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, páni poslanci, dovolím si pozrieť sa na problematiku zachytenú v návrhu zákona v kontexte práva a vykonateľnosti, respektíve nevykonateľnosti sankcií, ktoré Úrad pre verejné obstarávanie udelil alebo zamýšľa udeliť obciam a mestám. V rozhodnutiach, s ktorými som sa mal česť aj oboznámiť, a bolo ich niekoľko desiatok, úrad rozhoduje na základe vlastného dohadu a pokuty udeľuje na základe vety, citujem, Úrad má za to, že mohlo dôjsť k porušeniu zákona, koniec citácie. Nemusím ani zdôrazňovať, že žiadny arbiter nemôže rozhodnúť bez dôkazov, len na základe vlastného dojmu. Žiaľ, presne toto sa na Úrade pre verejné obstarávanie deje a rozhodnutiami, ktoré podľa môjho názoru nie sú ani adekvátne podložené, sú doslova kriminalizáciou inštitútov verejnej správy. Tu sa dostávam aj k ďalšej dôležitej skutočnosti. Úrad pre verejné obstarávanie v týchto prípadoch nepostihuje nijaké zločinecké organizácie alebo skupiny. Rozhodnutia sú vydávané obciam a mestám, teda inštitúciám, ktoré sú základnými piliermi verejnej správy. Inštitúciám, ktoré dennodenne v praxi vykonávajú aplikáciu zákonov priamo zoči-voči občanom. Úrad týmto inštitúciám nielenže udeľuje pokuty, ktoré sú pre mnohé samosprávy likvidačné a sú jednosmernou letenkou, ako už aj bolo spomínané u mojich predrečníkov, do nútenej správy. Úradu pre verejné obstarávanie toto nestačí a v mnohých prípadoch navrhol aj navyše zrušenie kúpnych zmlúv na súde. Podotýkam v mnohých, nie všetkých, teda po, a ide o dvojitý meter, pretože úrad podal návrh na súd len v prípadoch, kde to jeho pracovníci stihli; a po b svojím konaním v prípade vyhovenia súdu by sa tisíce nič netušiacich ľudí spokojne obývajúcich nájomné byty ocitli razom takpovediac na ulici, nakoľko zrušenie kúpnych zmlúv znamená vrátenie všetkých plnení zo zmluvy vyplývajúcich, a to od počiatku. Našťastie môžem aj s potešením konštatovať, že minimálne v niekoľkých prípadoch boli vydané rozsudky súdu, ktorými boli žaloby Úradu pre verejné obstarávanie rezolútne zamietnuté a kde bolo konštatované, že žaloby Úradu pre verejné obstarávanie trpia značnými právnymi vadami. Zároveň sa súd stotožnil s konštatovaním, že Úrad pre verejné obstarávanie sa vo svojich rozhodnutiach, respektíve žalobách opiera o vyextrahované časti rozsudkov Súdneho dvora Európskej únie, ktoré v celkovom znení majú diametrálne odlišný kontext, pričom úradom citované rozsudky sa navyše týkajú prípadov, ktoré nie je možné ani právne komparovať s prípadmi nájomných bytov v Slovenskej republike. Navyše náš právny systém sa riadi zásadou "ne bis in idem", teda nemožnosťou trestať dvakrát v tej istej veci. Pritom Úrad pre verejné obstarávanie by chcel potrestať samosprávy, respektíve občanov dvakrát, jednak pokutou v správnom konaní a jednak zrušením kúpnej zmluvy v súdnom konaní, a to len pre nesúlad štátom produkovanej legislatívy v minulosti. Beriem to ako trestanie nevinného za vlastné chyby. Takýto stav nemožno pripustiť, a preto požadujem alebo považujem aj za dôležité, aby obce a mestá, celkovo ako samospráva, ako zmienené základné piliere verejnej správy boli očistené a aby sa od pokút upustilo. Dovolím si zhrnúť skutočnosti. V odbore i na verejnosti panuje jednoznačná zhoda, že obce nepochybili, čo potvrdil aj už súd v niekoľkých prípadoch. Preto je nezmyselné vyhadzovať verejné zdroje na právne služby a dlhotrvajúce právne a súdne konania. Navyše takéto pokuty by boli de facto len transferom zdrojov medzi zložkami verejnej správy, pričom zdroje by chýbali tam, kde ich najviac potrebujeme, v regiónoch u ľudí. Ja sa ani nečudujem, že miestne samosprávy sú nespokojné s pokutami za obchádzanie a porušovanie pravidiel pri obstarávaní nájomných bytov. Udelené sankcie im zhoršujú jednoznačne ich finančnú situáciu, pričom to nepodporuje ich záujem o aktívnejšiu výstavbu nájomného bývania pre svojich obyvateľov. Mestá, obce tiež poukazujú na to, že ide o byty, na ktoré na základe splnených požiadaviek už získali dokonca aj dotácie od ministerstva dopravy a výstavby či zvýhodnené úvery od Štátneho fondu rozvoja bývania. Jedným z problémov pri obstarávaní bytov sú aj nevysporiadané vzťahy s pozemkom, ktoré... alebo s pozemkami, ktoré sťažujú samosprávam výstavbu alebo kúpu bytov. Zaregistroval som aj vyjadrenie Úradu pre verejné obstarávanie, ktoré sa bráni tým, že jednou z jeho hlavných povinností je dohľad nad dodržiavaním zákona o verejnom obstarávaní. To je v poriadku. Platí to aj pre mestá a obce pri používaní verejných peňazí vrátane zabezpečenia nájomného bývania. No na vyjadrenie Úradu pre verejné obstarávanie asi len toľko, že aj samospráva je štát. Už by sme si konečne mali zvyknúť a pochopiť, že štátna správa a samospráva tvoria jeden celok, a to verejnú správu. Preto je dôležité, aby v tomto prípade centrálne orgány pomohli samospráve. Legislatíva pri kúpe, respektíve obstarávaní bytov je nešťastne nastavená. Pokuty sú pre samosprávy likvidačné a radšej by sa mala otvoriť aj diskusia a upriamiť pozornosť na zmenu k lepšej a efektívnejšej legislatíve v tejto oblasti. Samozrejme, zákonnosť postupuje základným pilierom celého procesu. Na druhej strane samospráva konala v dobrej viere zlepšiť podmienky bývania pre svojich vlastných obyvateľov, občanov. Áno, boli tu aj zmienené niektoré mestá, ktoré dostali dokonca ocenenie za výstavbu v tejto oblasti, v tomto segmente. A ocenením z druhej strany od niektorých úradov bola pokuta. Pokuta, ktorá ich môže zlikvidovať. Veľmi kvitujem a starostovia dotknutých obcí to musia aj potvrdiť, že Ministerstvo dopravy Slovenskej republiky aktívne prispelo aj k príprave návrhu, ktorý bol v minulosti tiež predložený našim koaličným partnerom, ale nenašiel podporu. Samosprávy túto skutočnosť, tieto problémy, s ktorými sa potýkajú pri udeľovaní týchto pokút, oznámili aj prezidentke Zuzane Čaputovej, ktorá sa mala tejto oblasti venovať. Takýmto konaním sa totiž dostávajú obce nielen do finančnej nestability, ale súčasne môže nastať aj právna neistota pre obce, pre dokonca Štátny fond rozvoja bývania, pre samotné Ministerstvo dopravy a výstavby Slovenskej republiky. V neposlednom rade pocítia výrazný dopad dobromyseľní užívatelia týchto nájomných bytov. Úrad pre verejné obstarávanie udelil pokuty pre nájomné byty niekoľkým desiatkam miest a obcí v celkovom objeme viac ako 1,5 milióna eur. Je preto potrebné zabrániť represívnym opatreniam Úradu pre verejné obstarávanie a namiesto nich prijať preventívne. O čom sa ideme baviť? Čo je dôležitejšie? Represia alebo prevencia? Myslím si, že každý v tejto sieni si zodpovedá túto otázku. Samosprávy žiadali konkrétne opatrenia, ako majú postupovať. Naším spoločným cieľom by malo byť v súlade s programovým vyhlásením vlády, ktoré tu dokonca aj zo strany pána navrhovateľa bolo citované, podporovať obce a mestá pri zabezpečovaní nájomných bytov pre občanov, k čomu rozhodovacia činnosť, bohužiaľ, a to sa musím pridržiavať faktov, rozhodovacia činnosť Úradu pre verejné obstarávanie určite neprispieva. Načrtajú sa nám však aj viaceré otázky, napríklad: Čo si možno myslieť o tom, že samosprávy sa sťažujú na pokuty od Úradu pre verejné obstarávanie za porušovanie pravidiel verejného obstarávania pri výstavbe bytov? Tu chcem podotknúť, a to som sa bavil aj s viacerými predstaviteľmi miest a obcí, primátormi a starostami, že Úrad pre verejné obstarávanie neinicioval v minulosti nikdy diskusiu, kde by včas upozornil na nesúlad legislatívy, kde by upozornil tých predstaviteľov samosprávy a kde by táto schéma bola vopred upravená a nastavená tak, aby spĺňala všetky súvisiace legislatívne normy. Je potrebné povedať, že ÚVO taktiež svoje rozhodnutia podporuje rozhodnutiami z iných krajín Európy, ktoré sú však neporovnateľné z hľadiska samotnej podstaty veci i z hľadiska lokálnej legislatívy. ÚVO ako ústredný orgán štátnej správy vôbec nebral do úvahy následky svojich postupov, nakoľko okrem vyrubených pokút podal na súd návrhy na určenie neplatnosti kúpnych zmlúv, čo môže prispieť k existenčným problémom terajších užívateľov nájomných bytov nadobudnutých mestami a obcami. Ja som aj viackrát deklaroval, že v tomto prípade stojím za našimi obcami a mestami, teda za našimi občanmi, a musíme podniknúť kroky potrebné k náprave. Otázka je aj, nakoľko je však vhodné navrhovať odpustenie pokút. Je to legitímna otázka. Je potrebné zdôrazniť, že tu nejde o akéhosi osamelého jazdca, ktorý objavil nejakú dieru v zákone a chcel ho obísť. Desiatky obcí a miest postupovali v zmysle pokynov štátu, štátne orgány vypracovali vzory zmlúv a na základe týchto vlastných zmlúv štátne orgány uvoľňovali financie na zabezpečenie bývania pre občanov v jednotlivých regiónoch. Návrh zákona, ktorý by mal byť predostrený alebo ktorý by mal riešiť túto situáciu, musí mať jediný cieľ, a to odstrániť nesúlad legislatívy z minulosti a zamedziť katastrofálnym dôsledkom takéhoto nesúladu. Treba si však uvedomiť aj zásadnú skutočnosť a to, že likvidačné pokuty v konečnom dôsledku zaplatia nič netušiaci občania, nakoľko ide o verejné zdroje, ktoré sa vyrubenými pokutami len presunú z regiónov do štátneho rozpočtu a budú nakoniec, v konečnom dôsledku, na konci dňa chýbať samotným samosprávam, to znamená obciam a mestám. Legitímnou otázkou je taktiež aj to, či nebude dôsledkom toho len ďalšie obchádzanie pravidiel pri obstarávaní nájomných bytov. Ďalšia legitímna otázka. Samozrejme, je potrebné pracovať na takých legislatívnych zmenách, ktoré zabezpečia transparentnosť a tiež priehľadnosť a jednoduchosť v aplikačnej praxi. Samosprávy musia mať istotu, že keď raz postupujú podľa postupov nastavených zo strany štátu, nemôže ich následne za tento postup sankcionovať ten istý štát. Toto je absolútne iracionálne. Mestá a obce sú vzhľadom na vzniknutú situáciu v súčasnosti veľmi opatrné a váhajú, či vôbec nadobúdať nájomné byty, keď vidia, čo im hrozí zo strany Úradu pre verejné obstarávanie. Sám chodím po tých regiónoch, sám mám ix rokovaní s primátormi, so starostami a drvivá väčšina z nich mi hovorí: Vieme, že čo sa deje, vieme, aké sú pokuty od Úradu pre verejné obstarávanie, aj keď máte dobrý úmysel, jednoducho môžeme skončiť v nútenej správe. Ako chcete presvedčiť týchto predstaviteľov samosprávy, aby išli do intenzívnejšej a aktívnejšej práce v tejto oblasti? No asi ťažko. Pritom aj je faktom, že množstvá žiadostí o pridelenie nájomných bytov v mestách a obciach vysoko prevyšujú schopnosť ich uspokojiť. Ja by som ešte aj zdôraznil takú otázku, tu sa určite natíska ďalšia, že či by nemali samosprávy sa zamerať skôr na dodržiavanie pravidiel pri obstarávaní bytov ako na ich obchádzanie a protesty proti pokutám. Lebo som zaznamenal v rámci diskusií na sociálnych sieťach alebo v médiách takéto výčitky voči samosprávam. Podľa môjho názoru tu treba určite urobiť hrubú deliacu čiaru, veľmi rýchlo napraviť legislatívu a nastaviť efektívnu spoluprácu medzi zložkami verejnej správy, to znamená medzi jednak na jednej strane štátom a na druhej strane územnou samosprávou. Samospráva v našom legislatívnom prostredí veľmi často korčuľuje na tenkom ľade. Veď sú tu v poslaneckej sieni aj poslanci, ktorí sú predstaviteľmi samosprávy, čiže určite na vlastnej koži vedia, že ako ťažko musia v tejto oblasti lavírovať. Musí získať pre svojich občanov samospráva aj dotáciu, musí splniť všetky podmienky a následne ustáť často nezmyselné kontroly a korekcie niečoho, čo už bolo dávno schválené a skontrolovateľné. Mestá a obce nie sú tými, ktorí protestujú a plačú. Samospráva má vyše štyritisíc kompetencií, čiže úloh, ktoré musí občanom zabezpečiť. Zoberme si len plošné testovanie. Keby nebolo samospráv, bohvie, ako by to dopadlo. (Zaznievanie gongu.) Čo sa týka týchto kompetencií, čiže úloh, má ich, ako som spomínal, tisícky, ktoré musí dennodenne zabezpečovať, aby občania mali ten pocit, že tento štát funguje. Čo sa týka záveru, tak asi by som len podotkol toľko, že určite je potrebné túto situáciu riešiť. Nevieme o tejto situácii týždeň. Vieme o tejto situácii už dlhé obdobie, že sa to musí otvoriť a musí sa to konečne doriešiť a netlačiť tento balvan pred sebou, aby nám neskončili niektoré mestá v nútenej správe. Starostovia, primátori, samospráva, určite stojíme za vami a veľmi dobre si uvedomujeme, že kto drží tento štát pokope. Že ste to vy a že aplikovanie zákonov nemá byť stále len o čírom formalizme a drakonických pokutách, ale aj o pomoci tým obciam, aby sa to už nikdy neopakovalo a aby ste mali legitímny cieľ, a to pomôcť svojim občanom, svojim obyvateľom, ale hlavne aby vám nešiel štát po krku, ale aby ste mali možnosť pomáhať tak, ako vám to aj zákon stanovuje. Ďakujem pekne.