49. schôdza NR SR - 6.deň - B. popoludní
Dátum: 2015-04-23
Poslanec: Susko, Boris (SMER - SD)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

93. Ďakujem pekne za slovo, pani predsedajúca. Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, ja by som sa chcel v stručnosti ešte vrátiť k tomu, čo tu včera zaznievalo celý deň. A to je, k tomu procesu prerokovania tohto návrhu zákona, kedy včera zase celý deň sme boli obviňovaní z toho, že celý tento proces ide neštandardným procesom, že je to absolútne neštandardné, neprijateľné. Hovorila pani poslankyňa Žitňanská, že čakáme na noty od vlády, že ide o neštandardný proces, že, ako spomínala pani poslankyňa Šípošová, výbory nepoznajú finálny návrh zákona, že veci spolu nesúvisia, konkrétne teda kroky vlády vo vzťahu k tejto legislatívnej zmene, ktorá sa tu predkladá. Pán poslanec Viskupič potom hovoril, že až v druhom čítaní sa môžu predkladať pozmeňovacie návrhy. Tomu som veľmi nerozumel, že čo tým chcel povedať. Pani poslankyňa Pfundtner dokonca hovorila o tom, že sa rokovalo na výbore o materiáli, ktorý stráca aktuálnosť, dokonca teda, že Národná rada stráca svoju pozíciu v trojdelení moci. Pán poslanec Kadúc hovoril o tom, že poslanci nemajú ani šajnu o tom, o čom budú vlastne hlasovať. A tak ďalej. Tieto vyjadrenia tohto typu boli včera v zásade celý deň. Ja by som tu chcel povedať, že bol predložený v skrátenom legislatívnom konaní návrh novely Obchodného zákonníka. Prebehla rozprava o skrátenom legislatívnom konaní, kde sa však vôbec, najmä zo strany opozície nehovorilo o dôvodoch skráteného legislatívneho konania, ale o všetkom inom možnom, len nie o tom, čo hovorí rokovací poriadok, a to jest o dôvodoch na skrátené legislatívne konanie. Po hlasovaní o skrátenom legislatívnom konaní nasledovalo prvé čítanie, kde v prvom čítaní bola predložená novela Obchodného zákonníka, ktorá, ak sa dobre pamätám, má 12 článkov, 23 strán. Čiže nedá sa povedať, že nebolo o čom rokovať. Bol predložený štandardný návrh novely Obchodného zákonníka, ktorý bol značne obsiahly, a teda bolo o čom rokovať, aj o filozofii zákona, ako ukladá rokovací poriadok v prvom čítaní. Avšak zase celá tá rozprava v prvom čítaní bola o všetkom možnom inom, len nie o tomto predloženom návrhu zákona. Nasledovali výbory Národnej rady, kde, ja som teda člen ústavnoprávneho výboru, čiže budem sa vyjadrovať len o tom, čo sa dialo na ústavnoprávnom výbore, kde na ústavnoprávnom výbore bol predložený na rokovanie zákon, ktorým sa mení a dopĺňa Obchodný zákonník a súvisiace predpisy, vrátane zákona o reštrukturalizácii, kde sa ale zase vôbec, s výnimkou jedinej pani poslankyne Pfundtner, ktorá mala nejaké konkrétne pripomienky k zneniu, sa vôbec nebavilo a nedebatovalo a rozprava sa neviedla o predloženom návrhu zákona a celá debata zo strany opozície sa viedla v tom, že: no predložte, čo ešte chcete predložiť, čakáme na to, čo predložíte. Ale veď materiál bol predložený, mohlo sa kľudne o ňom rokovať. A stále, stále sa tá debata vracala k tomu, že vlastne nevieme, o čom rokujeme, že je to neaktuálne, a ten zákon máme na stole dodnes a ideme o ňom hlasovať, s nejakými zmenami, ktoré potom boli samozrejme predložené, ale v zásade o tom materiáli sa rokovalo od začiatku, aj keď teda stále sme tu počúvali výtky o tom, že nie je o čom rokovať, že neviete, o čom ideme rokovať. V druhom čítaní sme potom predložili pozmeňujúci návrh, kde ale zase tá debata sa viedla v tomto istom duchu, že je to neštandardný postup. Na tomto postupe však ja osobne nevidím nič neštandardné, deje sa to pri každom inom zákone, alebo teda väčšine zákonov, ktoré sa predkladajú do parlamentu. Aby som to teda zhrnul, bol predložený návrh zákona, o ktorom sa štandardne rokovalo v skrátenom legislatívnom konaní, v prvom čítaní, na výboroch. A je úplne štandardné riešenie a úplne v súlade s rokovacím poriadkom, že pozmeňujúci návrh môže byť podaný len v druhom čítaní, a to buď na výbore, alebo v pléne Národnej rady. Nikto nemôže nikoho ani obmedziť, ani donútiť, ani od neho vyžadovať, aby podal pozmeňujúci návrh skôr, ako sa tak rozhodne, to znamená, či už na výbore Národnej rady alebo v pléne v druhom čítaní. Čo je na tom postupe, na takomto postupe neštandardné? Ja nevidím na tom nič neštandardné. Napokon pozmeňovací návrh k návrhu novely Obchodného zákonníka nepredložila len vládna strana v druhom čítaní v pléne, ale tak isto aj opoziční poslanci, viacerí. Prečo to takisto nepredložili na výbore? Prečo nám vyčítali celý čas, že my sme to nedali dopredu už priam v prvom čítaní pozmeňujúce návrhy, kde sa to ani nedá, ale až v pléne v druhom čítaní, keď takisto aj poslanci opozície predložili pozmeňujúci návrh až v druhom čítaní, pričom o niektorých viem, že to mali pripravené už na výbore. Čiže aby som to zhrnul, išlo úplne o štandardný legislatívny proces, taký, ako pri ďalších, aby som neprehnal, 80 % iných zákonov, kde sa pozmeňujúce návrhy prijímajú tak na výboroch, ako aj v pléne Národnej rady. Čiže z tohto pohľadu ja v tom nevidím nič neštandardné a nič nezvyčajné alebo neobvyklé, ako to sa deje v iných prípadoch. No a, čiže to k tomu procesu. Pokiaľ ide o vecnú stránku, pán poslanec Lipšic viackrát vyzýval, že nikto nediskutuje o jeho návrhu alebo jeho koncepcii, tak ja možno veľmi stručne k tomu by som si dovolil zareagovať, aj keď ja nie som expert na konkurzné ani reštrukturalizačné právo, ale treba povedať, že sa bavíme stále o reštrukturalizácii a o zmene podmienok reštrukturalizácie s tým účelom, aby sa zvýšila miera vymožiteľnosti svojich pohľadávok pre nezabezpečených veriteľov. To sa, myslím, všetci na tomto zhodneme. Keď si pozrieme nejaké poučky o tom, čo je vlastne reštrukturalizácia, tak reštrukturalizácia je zákonom riadené ozdravenie podniku s cieľom uspokojiť veriteľov vo väčšom rozsahu ako pri likvidačnom konkurze. Pričom reštrukturalizácia by mala umožniť dlžníkovi, teda podniku, ktorý ide do reštrukturalizácie, počas jej priebehu, teda počas priebehu tejto reštrukturalizácie, ďalej pokračovať v podnikateľskej činnosti, samozrejme pod dohľadom súdu, reštrukturalizačného správcu a veriteľov. Návrh pozmeňujúci, ktorý sme predložili, pani poslankyňa Vitteková, v druhom čítaní v pléne sa práve o toto snaží. Práve sa snaží o to, aby podnikateľ vedel ozdraviť svoj podnik a ďalej pokračovať v podnikaní a pri tom ozdravovaní pri reštrukturalizácii ďalej podnikať a dosahovať zisk a aby sa aj zvýšila miera vymožiteľnosti alebo uspokojenia pohľadávok nezabezpečených veriteľov. A teraz k tomu, čo navrhuje pán poslanec Lipšic, len veľmi stručne a veľmi krátko. Ja si myslím, že tento návrh nie je návrh, ktorý rieši reštrukturalizačné konanie. Keď si pozrieme do dôsledkov, čo je tento návrh, tento návrh v zásade už v právnom poriadku Slovenskej republiky máme zavedený, a ide o predaj podniku. Akonáhle podnikateľ prevedie viac ako 51 % svojich akcií, prichádza o svoj podnik a tým pádom už nie je tým podnikateľom, ktorý má ďalej pokračovať v reštrukturalizácii a reštrukturalizovať svoj podnik, a tým pádom de facto, aj keď nie de jure, podľa toho navrhovaného riešenia, ale de facto dochádza k predaju podniku. Čiže nehovorím, že ten návrh je zlý alebo neakceptovateľný, ale nie je to návrh, ktorý vyjadruje účel reštrukturalizačného konania. Takže toľko môj názor z môjho pohľadu. Ďakujem pekne za slovo. (Potlesk.)