23. schôdza NR SR - 13.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2013-09-24
Poslanec: Kaník, Ľudovít (SDKÚ – DS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

42. Ďakujem za slovo. Vážená pani podpredsedníčka, dámy, páni, tento zákon je jedným z tých, ktorý naozaj, ako predkladateľ povedal, významne zdeformovali sociálne prostredie a motivujú k úplne patologickému správaniu. To je proste krutý fakt, všetci o tom vieme, mnohokrát sa tu o tom povedalo a len z toho dôvodu, že je to strašne ľahko zneužiteľné na sociálnu demagógiu, tak sa neakceptujú návrhy na zmenu tohto naozaj chorého stavu, ktorý aj tento zákon vytvára. Naozaj všetci to veľmi dobre viete, veď som sa s mnohými z vás rozprával mimo rokovacej sály, žijete v reáli, žijete na Slovensku v rôznych lokalitách a mimo tých, čo sú možno z Bratislavy, tí s tým možno majú menej skúseností, ale každý, kto žije na vidieku alebo trošku už ďalej za Bratislavou, vie, že súčasné nastavenie spôsobuje naozaj patologické správanie, že nám tu prudko rastie počet príslušníkov komunít, ktoré žijú trvalo zo sociálnych dávok. A robia to nie preto, že sú menejcenní, nie preto, že majú na to nejaké predurčenie, ale jednoducho preto, lebo to, čo im celkovo sociálny systém dáva, tak ako je nastavený, je približne v rovnakej výške toho, čo by získali, keby išli pracovať adekvátne k svojim schopnostiam, to znamená nízkokvalifikovanú prácu. Ale, tuto aj môj predrečník Štefan Kuffa rozprával veľa, ale, páni a dámy, neriešme, neriešme naozaj mastičkami hlbokú chorobu, ktorá je vo vnútri tela. To sa nedá. Nekomentujme ten jav, ktorý tu nastal, že takto to teraz vyzerá, ale hľadajme príčinu, prečo tento jav a čím je vyvolaný. Keď nájdeme príčinu, potom dokážeme nastaviť správne liečbu. A tá príčina je v tom, že bez ohľadu na to, či poberateľ sociálnej dávky, rôznych foriem sociálnych dávok a príplatkov k príspevkom a k dávkam sa správa ako zodpovedný človek a snaží sa pracovať, snaží sa uživiť svoju rodinu svojou prácou, alebo nie, tak bez ohľadu na to mu systém poskytuje prostriedky na obživu. A poskytuje im, ako som povedal, v takej výške, že je to približne rovnaké tej výške, ktorú získa za ťažkú prácu. Tá deformácia vzniká vtedy, keď pod rôznymi zámienkami, tých zámienok sa naozaj dá nájsť veľa a vždy sú bohumilé na prvý pohľad, pridávame do sociálneho systému ďalšie a ďalšie platby, ktoré človek môže získať. Takže teraz sa tu bavíme, máme tu o príplatku k príspevku pri narodení dieťaťa. Bohumilý úmysel, rodina pri narodení dieťaťa má málo peňazí a má veľa výdavkov. Potrebuje kúpiť kočík, plienky, neviem čo, ako sa to krásne počúva. No nádherné, veď je to správne pomôcť takejto rodine. Ale keď pomôžete, keď to nastavíte a naozaj nijako nepodmienite získanie tohto príspevku nejakým pozitívnym správaním sa k tomu, čo spoločnosť od väčšiny svojich členov očakáva, tak sa to zvrhne. Logicky sa to zvrhne na pasívne poberanie, pretože je to len ďalší príjem, ktorý sa dá získať len tak. A potom z jedincov, ktorí v každej - nech je akákoľvek - spoločnosti sa nájdu, ktorí radi keď môžu, tak zneužijú, sa stáva skupina a tá väčšia a väčšia, pretože zlé príklady priťahujú. Pretože keď sa ukáže, že aha, veď tu sa dá ľahko a bez roboty mať, tak nasledujú ho ďalší a ďalší a zrazu je to problém. Takže ten problém, ten koreň príčiny je v tom, že od tých ľudí nič nežiadame, aby tú, aby tie peniaze dostali. Spoločnosť, každá spoločnosť žiada od svojich členov nejaké typy správania a za to im poskytuje nejaké výhody. Zjednodušene povedané, človek sa vzdeláva a študuje na to, aby mohol zastávať napríklad vysokokvalifikovanú prácu a dostávať za ňu vysoký plat. Prečo nemá vysoký, taký plat ako má riaditeľ, generálny riaditeľ veľkého podniku robotník, ktorý hádže lopatou, keď kope jamu v tom podniku? Síce nájdu sa aj takí, že všetci by mali mať rovnaký plat, ale to už asi dneska sú len naozaj blázni, ktorí toto tvrdia. No preto, lebo pracoval, vzdelával sa, venoval tomu obrovskú energiu, nadobudol poznatky, niečo pre to urobil a toto, tento model, ktorý je prirodzený a normálny pre spoločnosť, je potrebné pretransformovať do všetkých systémov, ktoré existujú. Pretože sociálny systém je pomoc, je spoločenská dohoda, že pomôžeme tým, ktorí sa dostali do ťažkostí, čo je správne, ale zároveň musí byť ten sociálny systém, pamätať na to, že tým ľuďom pomáhame a nie ich, nie im nahradzujeme ten príjem, aby bol trvalou zložkou ich príjmov, aby zmizla ich motivácia sa snažiť. Čiže toto je podstata problému a po tomto choďme a to sa dá nájsť v mnohých zákonoch. A ja som tu preto mnohokrát prichádzal s návrhom, ktorý riešil aj tento problém a ktorý nie je postavený na to, že prvému dieťaťu dajme, ale, ale druhému už dajme menej, tretiemu ja neviem čo a potom už nedajme vôbec. Pretože toto má akú logiku, že prvému viac, druhému menej? No ako dá sa, všetko sa dá nastaviť, keď si to tu odhlasujeme, ale je tam logika, je to systémové? Je tam niečo? Nie je lepšie povedať, že naozaj podporme, aby ľudia mali čo najväčšie rodiny, ale nech sú to rodiny, ktoré pracujú, ktoré vynakladajú snahu, ktoré pre tú spoločnosť niečo robia, nie rodiny, ktoré pretože sú veľké, dostávajú peniaze. To je choré, to je naozaj patologické a tú spoločnosť to zvnútra postupne rozožiera a zahubí. Takže ja opakovane tu budem sa snažiť vás presvedčiť o tom, že je lepšie poskytnúť peniaze, ale podmieniť to nejakým typom správania, pracovnou aktivitou, snahou a tak ďalej a potom, potom sa to bude správať úplne ináč. Poobede pravdepodobne prídu tu na rad zákony, ktoré predkladám, ktoré hovoria aj o tom, že dajme sociálnu dávku aj tým, ktorí pracujú za nízku mzdu, aby sme zvýšili ich čistý príjem, ale dajme to len tým, ktorí pracujú, aby sme ich motivovali, aby bolo pre nich výhodnejšie pracovať, ako poberať sociálnu dávku. Ale každopádne je dobré, že sa o tomto bavíme, pretože každá takáto debata, ja verím, že aspoň o milimeter posunie to poznanie. Ja sa pamätám, keď som bol minister, je to už skoro 10 rokov, keď bolo pomaly, pomaly spoločensky neprípustné povedať, že je tu problém, že v rómskych osadách sa ľudia, časť ľudí nespráva normálne a že tu máme patologické typy správania sa v sociálnej oblasti. Dnes už to problém, chvalabohu, nie je, pretože keď problém je, treba ho najprv pomenovať, aby sme ho vedeli riešiť. Takže ja verím, že aj tieto diskusie to posunú ďalej dopredu. A ja podporím v prvom čítaní tento návrh zákona, aj keď si nemyslím, že je dobre navrhnutý, ale ide po riešení tohto problému a každý pokus o riešenie tohto problému je dobrý. A v rámci druhého čítania viem, že by sme vedeli tam proste nájsť nejaké komplexné riešenia, ktoré by mali systémový charakter a ktoré by išli tým smerom, ktorý si ja myslím, že je správny. Ďakujem za pozornosť.