42. schôdza NR SR - 1. deň - B. popoludní pokračovanie 4
Dátum: 2014-11-10
Poslanec: Hraško, Igor (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

364. Dobré ráno. Sú 4 hodiny 52 minút a my stále odvolávame Fica. Sme tu na mimoriadnej schôdzi už od soboty podvečera, už je v podstate pondelok, začal sa nový týždeň. Predo mnou boli prihlásení traja poslanci vládneho zlepenca, vládnej strany SMER, jednotnej, silnej, ale akosi stratili poradie. Čiže išli sa vyspať a potom možno vystúpia, ak im to ešte niekto dovolí. Prečo som začal tým zlepencom? No pretože premiér tejto krajiny aj v priamom prenose včera v televízii zo svojej vlastnej tlačovky hovoril stále o zlepenci, o zlepenci pravicových strán, ale zabúda pritom na to, že jeho vlastná strana je tiež zlepencom. Nevymyslel som to ja, to sú ľudia na to, ktorí tieto veci sledujú, a dostal som takúto informáciu. Že zdá sa vám výraz zlepenec povedomý? Je to celkom možné. Súdruh doktor Fico ho používal často a vedel prečo. Veď zlodej kričal: Chyťte zlodeja! Neokomunistická strana SMER – SD je zlepencom súdruhov, ktorí vyšli z KSS. Neveríte? Na začiatku Komunistická strana Slovenska. Niektorí členovia, vraj národno-eštebácke krídlo, zakladá HZDS. A iní, vraj úprimní ľavičiari, dokončujú rozdelenie Komunistickej strany Slovenska na tri časti vznikom SDĽ: Strana demokratickej ľavice. No a pravým, tzv. privatizačným oblúkom sa HZDS štiepi na urazené, ale demokratické HZD pod vedením starého uja a ortodoxne eštebácke pod vedením veľkého muftiho doktora Vladimíra Hrozného. Ľavým oblúkom SDĽ štiepi sklamaný a ambiciózny súdruh doktor Fico z KSS cez SDĽ na SMER s jeho stratenou treťou cestou a na nepochopených intelektuálskych a tradicionalistov lipnúcich na čerešničkách. No a v ktorej hlave vznikol nápad začať zliepať? Možno takmer v neexistujúcej a v dlhoch sa topiacej značke sociálna demokracia. Možno v hlave marketingového mága Fedora. Rozhodne tam niekde treba začať hľadať prvopočiatky tzv. zlepenca, toho neokomunistického. Pekne v strede ľavého spektra s krásnym zahraničným akceptovateľným názvom, podľa niekoho vraj krytím. Ako sa nám pekne zišli súdruhovia boľševici v zlepenci. Takže kľudne môže Fico rozprávať o zlepenci, veď ho má vo vlastnej strane. Zlepenec bývalých odídencov z rôznych strán akurát do jedného. Nikto neostal sám, všetci prišli pod jedny slepačie krídla. Mamka Fico ich uchováva pod svojimi krídlami a oni sa vo vnútri hryzú. Takže len toľko na úvod, pretože stále beží schôdza na odvolávanie Fica. Čakali sme, že tu budú odznievať argumenty. Nie, toto nebolo tak, nemáte pravdu, lebo, prípadne toto bolo síce takto, ale vyvodili sme takúto a takúto zodpovednosť. Nie, tam sa nerozkradlo, lebo na to prišli novinári, tak nakoniec z toho bol normálny tender. Nie, tu sa neukradlo na diaľniciach až toľko peňazí, pretože sme to zastavili. Ale nič také nepočujeme. Je tu len kydanie na bývalé vlády. Aj to len v určité obdobia. Nekydá sa napríklad na roky 2006 až 2010. No, je to celkom pochopiteľné, lebo aj vtedy bol pri moci Fico so svojím zlepencom HZDS a SNS. Vtedy bola to výhoda, pretože keď si chcel niekto uchmatnúť viac, tak tí ostatní ho tak trochu bonzli. Vtedy vyplávali niektoré veci na povrch omnoho skôr. Teraz je výhoda, lebo zlepenec jednej vládnej strany si to drží pekne pod pokrievkou. A treba sa viacej štúrať, viacej pátrať, viacej hľadať. Ale ako sa hovorí, lož má krátke nohy. Aj tu sa príde na to, kde sa strácajú peniaze z verejných zdrojov, z nášho rozpočtu, peniaze občanov Slovenskej republiky, ktoré má spravovať vláda Slovenskej republiky. Už pri mojom prvom prejave v rozprave som sa pýtal, či má niekto pocit, že sa na Slovensku žije lepšie. No nebudem sa na to pýtať vás, pretože vy, aj keď chodíte medzi ľudí, vy si vždycky poviete len to svoje. Poviete len to, čo ľudia chcú počuť. Pripravíme vám takéto a takéto dobré veci, pripravíme vám dobré opatrenia. To, že sú len chvíľkové alebo len také, aby zalepili časť oka, aby sa nedali vidieť tie veľké špinavosti, pri ktorých občania prichádzajú o omnoho väčšie peniaze, to je už vec druhá. A najsmutnejšie na tom je, že stále nemáte dosť. No ono je to pochopiteľné. S mocou rastie chuť a ak niekto okúsi alebo zacíti vôňu peňazí, zvyčajne ho to pohltí tak, ako hráča na automate, stlačí tam ten gombík a vybehne mu výhra. Stlačí druhýkrát, vybehne ďalšia. Stlačí tretíkrát, ej, už to nevyšlo. Stlačí štvrtýkrát, zase to nevyšlo. Stlačí piatykrát, už prišiel o vklad. Nahádže ďalšie, musí sa mi to vrátiť. A stláča, stláča, stláča, aby sa mi to vrátilo, ale už sa mu to nevracia, už len stráca. A toto mi pripadá tak nejak podobne. Vy stláčate, stláčate, niekto stále vyhráva, ale občania v tejto krajine strácajú. Strácajú, pretože tie peniaze sa strácajú z toho rozpočtu. Ľudia nezodpovední, bezcharakterní riadia určité rezorty, riadia štátne organizácie a neriadia ich dobre. Našou filozofiou je nenominovať politicky do takýchto riadiacich orgánov. Prečo? Pretože tam majú byť skutoční odborníci, ktorí to vedia, ktorí to zvládnu a vďaka ktorým budú štátne podniky, štátne organizácie niektoré teda prosperovať a niektoré fungovať efektívne. Je veľmi, veľmi málo príkladov toho, kedy štátne organizácie fungujú efektívne. No prečo je to tak? Pretože štátne organizácie sú klientelisticky dosadené svojimi ľuďmi, prekvitá nám tuná rodinkárstvo, však prečo by sme nepomohli svojim, že? Takže každý, kto má nejakú konexiu v akejkoľvek straníckej štruktúre, chce mať istotu teplého štátneho miestečka za dobrých podmienok, s dobrým platom. Veď prečo nie, veď je to zo štátneho. To neplatí Fico zo svojho ani Kaliňák, ani ďalší ministri. To ide z rozpočtu verejnej správy, z peňazí občanov Slovenskej republiky. A niekde do týchto štátnych organizácií sú dosadené len tzv. figúrky. Chceš mať funkciu? Budeš ju mať. Budeš mať dobrý plat, ale budeš nás počúvať. Budeš robiť to, čo ti niekto nadiktuje. Prečo? No pretože tu je potrebné, aby sa stratila takáto čiastka. Tu je potrebné, aby tendrík vyhrala táto firma. Tu je potrebné, aby sme dosadili ešte tohto človeka. Vieš, odtiaľto sme ho museli dať preč, lebo mu prišli na kšefty, tak za odmenu dostane flek na tomto teplom miestečku u teba. A takto to, žiaľ, funguje pod zlepencom vládnej strany. A toto sú financie, ktoré sa strácajú. Toto je tá neefektivita celého tohto zbastardeného systému. Zbastardeného systému amorálnych ľudí bez charakteru. Ja by som chcel vidieť ten pohľad, keď sa ráno poslanci vládnej strany zobudia a pozrú sa do zrkadla, pozrú sa na seba a čo im v tej chvíli prebleskne hlavou. Či im prebleskne to, že, joj, zase tam musím ísť počúvať tie reči, ktoré sa mi neradi počúva, lebo naozaj tí poslanci opozície majú pravdu, nemali by sme až toľko rozkrádať, nemali by sme umožniť, aby súkromníci zarábali na mozoľách občanov. Alebo si povedia: Ha, no kde im zase tuná ukrojíme, kde im zase zoberiem, kde si zase prilepšíme, už sa na to teším. Je to smutné. Hovorí sa, že nehádžme všetkých do jedného vreca. Áno, viem si predstaviť ľudí, ktorí v tom SMER-e sa vedia ohradiť, že ja som v živote nič neukradol, ja som predsa normálny človek, som starosta v obci, snažím sa pre tých ľudí urobiť maximum. Ale, žiaľ, sú takisto súčasťou tohto hnusného systému. Sú súčasťou a majú dve možnosti. Hrdo vypnúť hruď a povedať: No tak nie, priatelia, už to prekračuje naozaj všetky medze, ja s vami končím, ja odchádzam. No ale nesie v tomto prípade riziko, že všetci jeho známi, kamaráti, rodinní príslušníci prídu tiež o miesta, pretože si to presadil, aby tam boli dosadení, aby mali teplé fleky. Takže on je už v podstate odpísaný. Ale možno s dobrým pocitom by odišiel a so vztýčenou hlavou. Ale takého sme ešte nevideli. A potom je tu druhá možnosť, tzv. držať hubu a krok a zaradiť sa do stáda a pekne spolu ako ovečky idú do košiara, tak nevytŕčam z radu, skloním hlavu, popásam sa cestou, občas dačo uchmatnem a idem do toho košiarika. A potom z košiarika na pašu a potom zase naspäť. Takže každý má možnosť výberu. A každý si vybral tú svoju možnosť. Darmo sa tu budú niektorí rozčuľovať nad tým: Neukazujte nám tu takéto zábery. To sú tie stranícke nominácie. To sú nominácie vládneho zlepenca SMER-u, ktorý si dosadzuje ľudí do správnych rád nemocníc a do ďalších štátnych inštitúcií. Videli sme to, mali sme to ukázané na videu. Hulvátstvo človeka, ktorý zodpovedá za riadenie piešťanskej nemocnice. A to je smutné. Že človek by sa mal vraj ovládať. Mal by sa. Na druhej strane, čo je veľa, to je veľa, že, povie si niekto. Máme tu moralistov, ktorí nás poúčajú. Ja som ešte naozaj nepoužil nejaké vulgárne slovo. Stačí si pozrieť synonymický slovník. Sú to bežné slová, ktoré sa kedysi používali na označenie istých typov ľudí, ale nie sú vulgárne. Nie sú vulgárne. Ono zle sa počúvajú, áno, keď sa pomenúvajú veci pravým menom. Ak sa to niekoho bytostne dotýka, nuž asi je na to dôvod. Ďalšia ľudová múdrosť hovorí, že bez lístka sa ani, či bez vetra sa ani lístok nepohne. Mali sme tuná aj ministra Richtera, ktorý sa ohradzoval voči kolegovi Mihálovi a vytýkal mu, nieže by mal obraňovať Fica, pretože jeho odvolávame, nie Mihála, nie Kaníka, nie Radičovú, odvolávame Fica, vytýkal mu, že rozdával knižočky, ako neplatiť dane a odvody. Ďalší známy mi napísal, chcel, aby som to teda povedal už predtým, nestihol som to, venoval som sa tomu, čo som mal pripravené, že poradiť, ako ušetriť na dani, neznamená okradnúť, ale aby človek nezaplatil viac, ako mu káže zákon, aby murár, maliar či lekár neplatil viac, ako má, a neokrádal svoju rodinu o peniaze, čo ťažko zarobil. Počúvate, páni z vládnej strany? Ja vám to zopakujem ešte raz. Poradiť, ako ušetriť na dani, neznamená okradnúť, ale aby človek nezaplatil viac, ako mu káže zákon, aby murár, maliar či lekár nezaplatil viac, ako má, a neokrádal svoju rodinu o peniaze, čo ťažko zarobil. Ja viem, že niektoré výrazy vám tam nič nehovoria, ako napríklad ťažko zarobiť, určite vám hovoria niečo výrazy okrádať vlastnú rodinu, pretože to sa snažíte, nie, snažíte sa priniesť do rodiny čo najviac aj za cenu toho, že to je na úkor ostatných občanov Slovenskej republiky. Možno nie priamo, aby som vás neobviňoval, ale ešte raz zopakujem, ste súčasťou tohto zbastardeného hnusného systému. Systému, ktorý ste si upravili na svoje pomery tak, aby bolo možné podľa zákona, legálne ožobračovať občanov tejto krajiny. Aby bolo legálne, podľa zákona možné prideliť financie vybraným skupinám ľudí. Konkrétne teraz mám na mysli, samozrejme, solárny klondike. Už som sa pýtal premiéra, či mu nevadí zohyzdená krajina pod solárnymi panelmi, pretože mne to neskutočne vadí. Tam, kde bola kedysi príroda, bola lúka, nad ňou les, tam sa teraz čnie pole solárnych panelov. Ale videl som aj iný príklad. Na predajni Jednota, už teraz si nespomeniem, kde to bolo, tiež na streche mali solárne panely. Hovorím si, to je paráda. Takto by to malo byť. Využiť nevyužité plochy, zastavané. Nie čistú prírodu, nie čistú prírodu na to, aby to niekto využíval a ryžoval na tom a niekto mu to odklepol, výkupnú cenu na pätnásť rokov dopredu. No povedzte mi, páni poslanci SMER-u, nie je to okrádanie občanov? Vy zabezpečíte výkupnú cenu garantovanú tým, ktorí dopredu vedeli, že to takto bude, a ktorí sa mohli dopredu pripraviť na to, že si pripravia takýto projekt. Ale pozor, bolo tam obmedzenie. Výkon nesmie presiahnuť určitú hranicu. Takže len vy, ktorí ste tu, to dostanete, ostatní, keď sa prihlásia, čert ich zober, už nedostanú nič. Kto zaplatí zvýšenú výkupnú cenu elektrickej energie z obnoviteľných zdrojov zo slnečných kolektorov? No niekto to zaplatiť musí. Niekto to zaplatiť musí, pretože tým sa tá výkupná cena musí zaplatiť, podľa zákona. Podľa zákona, ktorý ste si vládni poslanci SMER-u schválili. No povedzte mi, kto to zaplatí? Čo? Nič? Nepočujem. Pán Blanár, kto to zaplatí? Nie vy. Občania tejto krajiny. Občania tejto krajiny musia platiť za kšefty, ktoré ste dohodli vybraným skupinám. Samozrejme, to nie je všetko. Ja som tu naozaj čakal, že tu budú vystupovať poslanci vládnej strany a povedia: Nie, tento tender nebol tak, ako je napísané v novinách, a vyvodila sa takáto a takáto zodpovednosť. Ten človek, ktorý bol za to zodpovedný, bol odstránený a už nefunguje tuná v štruktúrach. Nie, že dostal teplé miestečko niekde inde, nie, že, no, bol odvolaný z funkcie, ale peniaze sú už nenávratne preč. Môžeme sa opýtať kolegu Bagačku, ten tu už teraz nesedí, pred chvíľkou tu ešte bol: Kto zaplatil za osemtisícové lavičky v meste, kde primátoruje? Firma dostala vyplatené za tie lavičky, ktoré tam osadila, aj za tú plechovú skulptúru, ale Európska komisia neuznala tento výdavok. Jedna lavička predsa nemôže stáť 8-tisíc eur! A koľkože ich tam bolo? No nič, tieto peniaze neboli uznané, ale práce boli vykonané, projekt bol dokončený, takže to, čo neuznala Európska únia, muselo zaplatiť mesto. A to boli peniaze občanov, to boli peniaze občanov z podielových daní, na ktoré musel niekto robiť, na ktoré musel niekto pracovať, na ktoré musel niekto makať. A byť zamestnaný, prípadne podnikať, aby sa tie peniaze do rozpočtu mesta dostali. Nemohli byť tieto peniaze určené na niečo zmysluplnejšie? Zovšadiaľ, úplne zovšadiaľ počúvame, že treba rekonštruovať školy, škôlky, chodníky, cesty, že treba rekonštruovať osvetlenie, že treba rekonštruovať obecné a mestské úrady, zefektivizovať prevádzku. Toto je tá vaša efektivita? Nie, to je opäť okrádanie občanov. A toto je len jeden z mála príkladov humpľovania majetku, verejných zdrojov, peňazí občanov Slovenskej republiky. Včera som začal tým, aké kauzy má táto Ficova vláda od roku 2012. On sa niekto ohradil, to sú len nejaké výpisky z internetu. Z internetu, áno, zmluvy sú zverejnené na internete. Chvalapánubohu! Musia byť zverejnené a podľa toho sa dá kontrolovať, kto kde za akú zákazku zaplatil a ako sa ku nej dostal. Aspoň takáto verejná kontrola dokáže byť aj pri tom množstve, neskutočnom množstve zmlúv, ktoré sú zverejňované na centrálnom portáli. Tak dá sa v nich pohrabať a dá sa z nich zistiť naozaj veľmi veľa. Kto kde aký kšeft dostal a za koľko. No a potom stačí jednoduché porovnanie, aha, tento prístroj sa dá kúpiť za toľkoto a, aha, tuná sa dal dvojnásobok. No, celkom pekná ryža. A tuná takáto služba bežne stojí toľko a tu, éééj, teda tuná toho máme. Takže poďme pekne poporiadku. Včera som začal rozprávať o ministerstve dopravy a niektorých ďalších. Poďme na ministerstvo financií. Nehovoríme len o priamom ožobračovaní, ale aj o klientelizme, ktoré je tiež súčasťou korupcie. Rozprávková kariéra štátneho úradníka. Generálnym riaditeľom sa stal za sedem dní. Naozaj rozprávkové. Občania Slovenskej republiky, nechcel by sa niekto z vás stať generálnym riaditeľom za sedem dní? Určite, vidím kývať hlavami, áno, to by bolo skvelé. No, prísť z minimálnej mzdy na pártisícový príjem, veď to je úžasné. Veď to je úplne úžasné! Koľkým vám by som to doprial, občania Slovenskej republiky, aby ste neživorili z minimálnej mzdy. Od roku 2012 pracuje ako generálny riaditeľ sekcie daní a ciel Finančnej správy Slovenskej republiky. Najprv získal základnú hodnosť nadporučík a hneď nato vysokú dôstojnícku hodnosť plukovník. Daniel Čech je tak druhý najsilnejší muž vo finančnej správe a riadi viac ako 9-tisíc colníkov a daňových úradníkov. Daniel Čech je pravou rukou prezidenta finančnej správy Františka Imrecze a je aj členom komisie pre zavedenie bločkovej lotérie na Slovensku. Jasný príklad klientelistického správania. Ako sa môže niekto stať generálnym riaditeľom za sedem dní? Ako môže vôbec niekto získať hodnosť nadporučíka a okamžite nato sa stať plukovníkom? Viete, bol som na vojne, stala sa mi takáto vec. A keďže som bol u zdravoťákov, už po dvoch mesiacoch sme dostali prvú hodnosť, slobodník. To bola tá jedna frčka. No je to preto, že keď človek príde na ošetrovňu, tak obyčajný vojak si nemôže vyskakovať predsa na zdravoťáka a musí počúvať jeho rozkazy, preto zdravoťáci dostávali túto frčku o mesiac skôr ako bežní vojaci, pokiaľ ju získavali. O dva mesiace nato som dostal vyššiu hodnosť, desiatnik. No a predtým, opäť skôr ako bežní vojaci, som dostal hodnosť čatár, bolo to už síce pred odchodom z vojenskej služby, pretože už v tom čase bola tesne pred ukončením základnej vojenskej služby, ale bolo to v tých základných hodnostiach. Pýtal som sa kamarátov – kapitánov, poručíkov, nadporučíkov, za ako rýchlo získali túto hodnosť. Jóój, to je veľmi dlhá kariéra. Fúúha! A tuná čítam, nadporučík a bauch, plukovník. Veď to sú míľové skoky, to ani kocúr v čižmách toto nedokázal. Poďme ďalej. Ministerstvo vykladá zákon inak ako Európska komisia. Právnikov vyberajú bez tendra. Ministerstvo financií nevyberá právnikov na arbitráže podľa zákona o verejnom obstarávaní. V kauzách, ako sú napríklad spory so súkromnými zdravotnými poisťovňami, pritom idú na advokátov milióny eur. A hoci Úrad pre verejné obstarávanie to ministerstvu odobril, podľa Európskej komisie je výnimkou zo zákona len na výber sudcov v arbitrážnych sporoch. Podľa informácií ministerstvo v arbitrážnych sporoch advokátske firmy priamo oslovuje a robí malé súťaže. Aj v súčasnosti vyberá ministerstvo advokátov, ktorí budú našu krajinu zastupovať proti žalobe majiteľa zdravotnej poisťovne Union. V druhej arbitráži so spoločnosťou Achmea prebieha výber zástupcov Slovenskej republiky, na ktorý sa nevzťahuje zákon o verejnom obstarávaní, reagoval tlačový odbor ministerstva financií. No prečo nie? Vyberú sa kamaráti, ktorým sa dohodí kšeft, pretože advokáti nepracujú zadarmo. Hovorí sa tomu čistá ryža. A to je jedno, že či vyhrajú, alebo prehrajú ten spor. Ich náklady niekto musí uhradiť. Takže opäť istý kšeft. Istý kšeft pre vybrané osoby. Takže Slovenská republika je na arbitrážnom súde, kde prichádza o milióny eur, o desiatky miliónov, o stovky miliónov, ba až miliardy, pretože aj takéto spory máme, a niekto nás zastupuje v týchto arbitrážnych konaniach a zarába na tom neskutočne krásne peniaze. Nie človek vybratý tendrom, človek vybraný priamo. Spoločnosti vybrané priamou cestou. Kšeft dohodený pre kamarátov. Dcéra poslankyne SMER-u získala štátnu funkciu. Niekto si povie, prečo nie, veď keď je šikovná. Ale opäť, za akých okolností? Na daňovom úrade síce nikdy nepracovala, napriek tomu od januára šéfuje daňovým kontrolórom v Námestove. Reč je o Veronike Vorčákovej, dcére poslankyne za SMER – SD Viery Mazúrovej. Poslankyňa Mazúrová zároveň vedie v Námestove okresnú organizáciu SMER-u a je starostkou v Oravskej Lesnej. Tvrdí, že jej poslanecká ani stranícka funkcia s dcérinou kariérou nesúvisia. Inžinierka Veronika Vorčáková prešla na pozíciu riadnym výberovým konaním, odpísala na otázky Hospodárskych novín. Vorčáková si na ne včera večer nenašla. Podľa hovorkyne finančnej správy Gabriely Dianovej Mazúrovej dcéra prešla riadnym výberovým konaním a splnila kvalifikačné predpoklady. Má vysokoškolské vzdelanie ekonomického smeru druhého stupňa, uviedla. Od roku 2004 je tiež živnostníčka. Jej oprávnenie je v súčasnosti pozastavené. V živnostenskom liste má viac než dve desiatky predmetov podnikania, medzi nimi aj ekonomické, účtovné a finančné poradenstvo. Šéf bývalého úradu pre štátnu službu Ľubomír Plai nepochybuje o tom, ako sa Vorčáková na miesto dostala. Je to evidentný príklad protekcionizmu, rodinkárstva a straníckeho klientelizmu. Plai vraví, že takéto prípady sa budú opakovať, kým na Slovensku nebude verejná a štátna služba odpolitizovaná. Súčasný systém totiž umožňuje vymieňanie úradníkov aj bez toho, aby v práci pochybili. Na ich miesta sa potom dostávajú vopred vybraní uchádzači a všetko je pritom v súlade so zákonom. Počúvate? Všetko je v súlade so zákonom. Všetko je v súlade so zákonom. To je len odpoveď na to, že hovoríte, ak viete o nejakých pochybeniach, dajte trestné oznámenia. Už to tu počúvame tretí deň. Ešte raz opakujem: Všetko je v súlade so zákonom. Vy si nastavíte podmienky, vy si k tomu schválite zákony a všetky tieto svinstvá sa dejú v súlade so zákonom. Nehryzie vás svedomie, poslanci vládneho zlepenca? Nehryzie vás? Jáj, vy ho už nemáte, prepáčte. Poďme ďalej. Ministerstvo platí za polievanie kvetov 10-tisíc eur. Ministerstvo Petra Kažimíra platí firme za starostlivosť o zeleň 464 eur mesačne. Topkám to potvrdil tlačový odbor rezortu financií. Súkromná firma Beliba bola podľa ministerstva vybraná ešte bývalým vedením na základe prieskumu trhu. V januári 2013 bol opäť vykonaný prieskum trhu a na základe najnižšej ceny bola opäť vysúťažená spoločnosť Beliba, uviedlo ministerstvo vo vyhlásení. Kým prvú zmluvu v roku 2012 uzavrelo ministerstvo na 12 mesiacov za 5 568 eur bez DPH, tú aktuálnu už zvýšilo na 9 999 eur bez DPH, no s platnosťou predĺženou na dobu, pokým sa nevyčerpá spomenutá suma. Tá by podľa ministerstva mala vydržať 21 mesiacov pri totožnej cene 464 eur za mesiac. Zaujímavé je, že vybraná firma má podľa verejných informácií ako hlavnú činnosť prekladateľstvo. To je primitivizmus, čo? Prekladateľská firma polieva kvety na ministerstve financií. Vám to nebije do očí? Jáj, nie, prepáčte. Veď jasné, však vy to máte tak nastavené a všetko je v súlade so zákonom. Viete, to je na tom to najhoršie, všetko je v súlade so zákonom, ale nikto nepovie, viete, naozaj je to premrštená suma, je to kšeft pre niektorú vybranú firmu, skončili sme s ňou spoluprácu, vypovedala sa zmluva, už nebude takáto firma polievať kvety alebo nie za takúto sumu. Ale ja som nič také nepočul. Ja som nepočul nikoho obhajovať: Nie, nebolo to tak a bola vyvodená zodpovednosť. Všetci sa tvária, že to je v poriadku. Áno, veď je to v súlade so zákonom. Tie zákony ste si schválili vy, páni poslanci vládneho zlepenca. Miliónovú súťaž TIPOS-u riadi človek, ktorého podozrievali a odpočúvali. Obstarávateľ striktne odmieta tvrdenie záujemcu, že podmienky účasti sú šité na mieru konkrétnemu uchádzačovi, odpovedá štátna akciovka TIPOS na sťažnosti firiem, ktoré namietajú rozbehnutý tender na nákup reklamných a marketingových služieb za 4,76 mil. eur. Podľa dokumentov, ktoré má SME k dispozícii, námietky TIPOS-u poslalo viac firiem. Nepáčia sa im podmienky, ktoré podľa nich zužujú počet spoločností, čo sa môžu prihlásiť do súťaže. TIPOS, ktorý žije z peňazí stávkujúcich, je ochotný za reklamné a marketingové služby vyplatiť vysokú sumu. Dvojročná zmluva, v ktorej nie sú započítané hlavné náklady, teda nákup...; v ktorej sú započítané hlavné náklady, teda nákup reklamného vysielacieho času a inzercie v tlači, vychádza na 198-tisíc eur mesačne. Tender organizuje a námietky uchádzačov vybavuje úradník so spornou minulosťou. Šéfom obstarávaní v TIPOS-e, ktorý patrí priamo pod generálneho riaditeľa, je Milan Kuzma, ktorý za prvej vlády Roberta Fica pracoval na ministerstve obrany. Podľa týždenníka Plus 7 dní ho odpočúvala polícia pre podozrenia z prerábania zmluvy v prospech zbrojárskej firmy Willing na pokyn jej zamestnanca. Kuzma je podpísaný pod výzvou na vyhlásenie súťaže aj pod súťažnými podmienkami ako osoba zodpovedná za verejné obstarávanie. Vám to nevadí, páni poslanci vládneho zlepenca? Vám to nevadí, že človek, ktorý má za ušami, zrazu rozhoduje o výbere na reklamné a marketingové služby v štátnej spoločnosti TIPOS, z ktorej štát čerpá financie pre ďalšie účely? 198-tisíc eur mesačne vyhadzuje spoločnosť TIPOS na reklamu, a pritom časť týchto peňazí mohla prúdiť do štátneho rozpočtu, prípadne iným príspevkovým organizáciám. Na to je určená. Na to je zriadená. To nie sú peniaze vyhodené do luftu, to sú peniaze priklepnuté určitým vybraným subjektom. Čakal by som, že sa tu niekto postaví, viete, nie je to tak, predsa len sme prehodnotili, tie služby sú naozaj drahé, nemusí sa až toľko, tak sme upravili zmluvu alebo upravili sme tender za prijateľných podmienok a naozaj ten TIPOS nevyhadzuje 198-tisíc eur mesačne za reklamné a propagačné služby a marketingové. Ale ja som tu také nič nepočul. Prečo neobhajujete Fica? Veď toho odvolávame kvôli takýmto kšeftom, kvôli úniku peňazí. Poďme ďalej. Z januára roku 2013: Daniari dajú za portál vyše 8,3 mil., firmu vybrali priamo. Osem celá tri milióna, nádhera! Mať takýto obrat vo firme, skákal by som dva metre dvadsať. Nemám teda firmu, takže skákať nemôžem, a nemám ani 8,3 milióna. Ale niekto áno. Čítam: „Finančná správa bude mať nový portál. Má zabezpečiť pohodlný on-line prístup k službám, navigácii a opisu daňových procesov. Portál pripraví za takmer 8,4 mil. eur firma DITEC, má byť hotový do dvoch rokov. Fungovať by mal v januári 2014, keď začne platiť zákon o povinnej elektronickej komunikácii s daňovými úradmi. Účinnosť tohto zákona sa pre nepripravenosť daniarov posúva už trikrát. Pridali k inej zmluve. Ministerstvo financií podpísalo s DITEC-om zmluvu na projekt začiatkom januára cez rokovacie konanie bez zverejnenia. Rezort financií tvrdí, že postupoval podľa zákona o verejnom obstarávaní. Išlo o doplňujúce práce a služby k pôvodnej zmluve o centrálnom elektronickom priečinku (CEP). Ministerstvo financií tvrdí, že ich potreba vyplynula dodatočne z nepredvídateľných okolností.“ To je krásny argument, nepredvídateľné okolnosti! Čo to muselo byť za babráka, ktorý pripravoval takúto zmluvu, keď nepredvídal okolnosti? To nevieme definovať požiadavky na softvér? Ale vieme. Ale toto bolo vopred pripravené ako kšeft pre niekoho. A už vopred sa vedelo, že sa bude dodatkom riešiť niečo, aby to neklalo oči, pretože tá suma by bola určite vyššia. Opäť by som čakal, že niekto príde a bude obhajovať: Viete, naozaj, pochybili sme, bolo to tak, bolo to bez výberu a naozaj ten dodatok tam nebol, nesmel byť riešený, alebo nemal byť riešený, pretože tým firma zase získala niečo dodatočne. No a ten človek, ktorý to pripravoval, takéto podmienky, bol odvolaný a už nepracuje v štátnej správe. Ale ja som nič také nepočul. A kto to celé riadi? No vládna strana SMER. A kto nad tým všetkým stojí? No Fico. Tak keď nestojí, možno leží momentálne, ale určite tam je, veď on vám všetkým šéfuje, od neho dostávate rozkazy, príkazy. Alebo sa každý z vás riadi vlastnou hlavou? Ani to by som sa nečudoval. Poďme na ministerstvo hospodárstva. Však máte mať príklad odkiaľ. O tom, že u Pavlisa chceli webstránku až za 170-tisíc, som už hovoril, aj o predaji bytov v Ružinove zamestnancom Fondu národného majetku. Aj o Transpetrole, ktorý si prenajal luxusný ski-box na Slovane za 211-tisíc eur. Ale hovorme o hmotných rezervách, pretože niektorí z poslancov vládnej strany, a neviem, či to bol náhodou pán Kaliňák, vytýkal bývalej vláde, niektorej z bývalých vlád, že cez hmotné rezervy prišla vtedy vláda o pár sto miliónov; o pár stotisíc, prepáčte. No ale tuná čítam: „Hmotné rezervy za Ficovej vlády prerobili 700-tisíc.“ Takže keď oni, tak aj my môžeme? Najmenej 700-tisíc eur prerobil štát na obchodoch s cukrom a pšenicou, keď ich nakupoval za premrštené ceny od partnera finančnej skupiny J&T Igora Rattaja. Správa štátnych hmotných rezerv kúpila cez svoju firmu Poľnonákup Tatry minulý týždeň asi 100-tisíc ton cukru. Za tonu zaplatila Rattajovej firme Montir 697 eur. Spotová cena sa vtedy pohybovala okolo 520 eur, vraví šéf Slovenského cukrovarníckeho spolku Radovan Roba. Štát tak preplatil najmenej 177-tisíc eur. Preplácali aj pšenicu. V centrálnom registri zmlúv sa objavilo ďalších päť zmlúv s Rattajovou firmou Montir. Všetky sa týkajú nákupu a predaja poľnohospodárskych produktov. V decembri 2014 (pozn. red.: správne malo byť „2013“) štát od Montiru kupoval v troch várkach 10-tisíc ton pšenice. Za tonu zaplatil zhruba 212 eur, hoci podľa Potravinárskej poľnohospodárskej platobnej agentúry, bolo to opravené v sobotu o 6.43, poznámka, predávali pestovatelia tonu asi za 160 eur. Nákupom cez sprostredkovateľa tak štát stratil 518-tisíc eur. Ešte raz, nákupom cez sprostredkovateľa tak štát stratil 518-tisíc eur. Pol milióna stratil štát! Čakal by som, že tuná vystúpi niekto z poslancov vládneho zlepenca a bude obhajovať: Áno, stala sa chyba, áno, bolo to nachystané pre pána Rattaja, ale ten človek, ktorý to zabezpečil, už nepracuje v štátnych hmotných rezervách. Ale ja som tu nič také nepočul. Kšeft pripravený pre vyvoleného. Kto by nechcel? Občania Slovenskej republiky, nechcel by z vás niekto pol milióna? Jasné, všetci by sme to chceli, že? To by bolo parádne! To by sa mohlo aspoň raz do roka vycestovať na poriadnu dovolenku, oddýchnuť si od týchto každodenných starostí, stresu, od exekútorov, bolo by to krásne. No ale viete, nebudete mať toho pol milióna, lebo o tie prišiel štát za vládnutia vládnej strany SMER. Štát prišiel o pol milióna. Vládny materiál o SPP má v záhlaví hlavičku J&T, o tom sme už hovorili pri prvom odvolávaní Fica. Štátny podnik ušil súťaž na mieru. Šéfovi vybral luxusný mercedes s masážou. To je zaujímavé. Ja už som si to predtým čítal. Potom, čo ministerstvo dopravy zrušilo zmluvu na nákup luxusných limuzín Audi pre manažment železničnej spoločnosti Cargo, sa vynára ďalšia zaujímavá ukážka hospodárenia, tentokrát v Správe štátnych hmotných rezerv. Hm, opäť štátne hmotné rezervy. Tam už sme prišli o pol milióna, prečo nie o ďalšie peniaze? Tá sa rozhodla opotrebovaný mercedes, ktorý využíval jej predseda a vedenie, vymeniť za novšie vozidlo, ale technické požiadavky naň boli vo verejnom obstarávaní stanovené tak prísne, že ich mohol splniť len málokto. Žeby práve preto ponuku dala iba jedna spoločnosť, ktorá trhla jackpot? V rámci zákazky bolo predložených 12 žiadostí o účasť a 10 záujemcov si prevzalo súťažné podklady. Ponuku predložila jedna spoločnosť, informovala Topky hovorkyňa Správy štátnych hmotných rezerv Marcela Zelinková. Kúpnu zmluvu s bratislavskou spoločnosťou, ktorá súťaž vyhrala, uzatvoril 2. augusta na sumu 67 133,70 eur s DPH a vďaka nej sa bude môcť predseda, podpredseda, vedúci služobného úradu a všetci vedúci zamestnanci voziť na Mercedese Benz E400 Formatic sedan. To je paráda, voziť sa v aute, kde rovno dostanete masáž. Sedíte, nemusíte ho šoférovať a ešte vás masírujú. No to by bola paráda. Občania Slovenskej republiky, nechcete aj vy takéto auto? Mercedes s masážnym systémom v sedadlách za 67-tisíc eur? No kto by nechcel. Ale viete, má ho vedenie štátnych hmotných rezerv. Načo im je takéto drahé auto? No skúsme sa ich opýtať, načo im je takéto drahé auto. Ale veď to nie sú ministri. To je len manažment a vedúci štátnych hmotných rezerv, ktorí už vyhodili pol milióna súkromnej firme. Čakal by som, že niekto z vládnej strany bude obhajovať, no áno, prepáčte, stala sa chyba, bolo to predsa len ušité na mieru jednej firme, ktorá splnila podmienky a len ona mohla dodať tento mercedes alebo toto vozidlo pre manažment štátnych hmotných rezerv. Áno, vyvodili sme dôsledok, človek, ktorý mal na starosti toto verejné obstarávanie, už tu nepracuje a nepracuje už v štátnej správe. Nič nepočujem. No ako by som mohol? Nič sa nestalo. Nič sa nestalo, všetko je v súlade so zákonom. Všetko je v súlade so zákonom. Vyhodených do luftu 67-tisíc eur za pohodlné luxusné vozidlo pre manažment štátnych hmotných rezerv. Štátna spoločnosť platí firme milionára Brhela, zmluva je tajná. SEPS odmieta zverejniť zmluvu, podľa ktorej firma veľkopodnikateľa spájaného so SMER-om zarobí takmer 20 mil. eur. Jozef Brhel je tajuplný podnikateľ, ktorého majetok sa odhaduje na 350 mil. eur a v rebríčku najbohatších Slovákov zverejnenom v týždenníku Plus 7 dní mu patrí 4. miesto. Nedávno prvýkrát priznal, že do sféry jeho vplyvu patria aj firmy, ktoré úspešne podnikajú v energetike a vo fotovoltaike, teda výrobe solárnej energie. O tej som už hovoril, solárny klondike, kšeft. Jedna z nich je aj Alter Energo, ktorá koncom apríla uzatvorila so štátnou spoločnosťou Slovenská elektrizačná prenosová sústava, v skratke SEPS, zmluvu o diele takmer za 20 mil. eur bez DPH. Za túto sumu má vybudovať transformátor elektrickej rozvodne v Stupave a diaľkové riadenie celej stanice. Hoci je SEPS zo zákona povinná svoje zmluvy zverejňovať, jej právnici tvrdia, že nemusia zverejniť celé znenie zmluvy, ale iba jej torzo. Verejnosť sa teda nedozvie, za čo presne štátna spoločnosť firme Jozefa Brhela platí. 20 miliónov platíme, nevieme za čo? Niektorí to vedia, ale nechcú to povedať občanom Slovenskej republiky. Čakal by som, že niekto z vládnych poslancov sa postaví sem a povie, áno, predsa len 20 mil. platiť za niečo, o čom nie je jasné, nie je na mieste. Viete, predsa len, pochybili sme a človek, ktorý podpísal takúto zmluvu a nechce zverejniť údaje, už nepracuje. Nie, štátna firma SEPS funguje aj naďalej v pôvodnom zložení. A niekto si pohodlne mastí vrecká 20-miliónovými pálkami. Nepočul som tu obhajobu Fica, ktorý riadi tento štát, že vyvodil nejakú možno i len politickú zodpovednosť, ale štát prichádza o 20 miliónov. A nevieme za čo. Miliónová pomoc panelákovej firme Grandwood. Vláda Roberta Fica chce dotovať sumou 21,3 mil. eur málo známu firmu so sídlom v košickom paneláku, ktorej základné imanie je 5-tisíc eur. Ide o spoločnosť Grandwood, ktorá plánuje vo Vranove nad Topľou zamestnať v drev