26. schôdza NR SR - 3.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2011-12-01
Poslanec: Matovič, Igor (-)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

16. Vážený pán predsedajúci, milé dámy, milí páni, na úvod, tak ako všetci, ktorí hovorili predo mnou, musím povedať, že vítam prijatie tohto zákona alebo teda pravdepodobné budúce prijatie tohto zákona, ale úplne úprimne zároveň musím povedať, že pripadám si ako na mafiánskej oslave. Pripadám si ako medzi ľuďmi, ktorí celý týždeň rozkrádali náš spoločný dom, a potom v sobotu si spoločne dohodli brigádu socialistickej práce a vymaľovali na tom dome fasádu. Vy, politici, možno niektorí viac, možno niektorí menej, ste zodpovední za to, v akom stave sa dnes Slovensko nachádza. Vaše rozkrádačky, ktoré ste tu robili vy, poslanci SMER-u, vy, poslanci SDKÚ a podobní, samozrejme, musím spomenúť, aj jedného zástupcu tu máme SNS. Rozkrádačky vo vašej réžii spôsobili to, že dnes Slovensko má na krku obrovský dlh, na ktorý si už nie sme schopní ani požičať. Váš mýtny tender, poslanci SMER-u, kde ste 7 mld. korún dohodili svojmu kamarátovi do vrecka, je dôvod, prečo dnes Slovensko si požičať nemôže. Váš, vaše platinové sitká, poslanci SDKÚ, 50 mil. korún len tak, kamarátovi či kamarátke do vrecka, je dôvod, prečo dnes Slovensko sa nachádza v situácii, v akej sa nachádza. Váš emisný tender, poslanci SDKÚ, váš nástenkový tender, rozkradnuté miliardy korún, ktoré mohli sme mať v štátnom rozpočte, mohli sme mať v našom spoločnom dome, ale bohužiaľ ich nemáme. Rozkradli ste Slovensko a dnes sa tu chválite, jeden druhého, za to, že ste sa dohodli, že ho už viacej rozkrádať nebudete. Hanba vám! Vstúpte si do svedomia, prosím vás a uvedomte si, ak by ste sa doteraz správali zodpovedne, dnes tento problém neriešime. Pred pár mesiacmi som čítal rozhovor s estónskym ministrom financií. Bol tu na Slovensku na návšteve a on, estónsky minister financií, dával redaktorovi otázku, ako je možné, že slovenskí občania tolerujú dlhé roky ministrov financií, ktorí nemajú vyrovnaný štátny rozpočet, ktorí nedokážu hospodáriť s peniazmi, ktoré od ľudí a firiem vyzbierajú, ale ktorí každým rokom Slovensko zadlžujú? A ja sa pýtam, ako to bolo možné? Prečo ste sa správali takto nezodpovedne? Ste tu všetci predstavitelia strán, ktoré sú tu dvadsať-dvadsaťdva rokov od revolúcie. Priviedli ste nás do situácie, lepšie povedané, kríza nás priviedla do situácie, že nám finančné trhy povedali stop. Dnes tu spoločne sa chválite a lichotíte si o tom, akí ste úžasní, že už nebudete Slovensko vraj rozkrádať. Ešte raz hovorím, hanba vám! V situácii, v ktorej sa nachádzame, sa nachádzame iba kvôli vám. Slovensko každým rokom musí zaplatiť iba na úrokoch z dlhu, ktorý vy ste spôsobili, približne 40 mld. korún. To je suma rovná všetkým daniam z príjmu všetkých zamestnancov a živnostníkov, ktoré vyzbierajú zo svojich výplat za celý kalendárny rok. Toto je dôsledok vašej práce. Ešte raz hovorím, dnes si tu pripadám ako na mafiánskej oslave medzi zlodejmi, ktorí celý týždeň spoločný dom rozkrádali, a v sobotu si dohodli brigádu socialistickej práce, aby vymaľovali na tomto rozkradnutom dome fasádu. A teraz sa navzájom pred tou fasádou chvália, že akí sú úžasní, ako ten dom vymaľovali a aký super spoločný dom máme a ako im na ňom záleží. Nezáležalo vám nikdy na Slovensku. Vždy vám záležalo iba na vašom vlastnom prospechu, na vašich vlastných peňaženkách, na peňaženkách vašich politických strán a vašich sponzorov, známych a rodín. Toto bola politická vsuvka a teraz možno trošku vecná. Tiež si myslím, že nie je správne, ak teraz si myslíme, že 60-percentný dlh z HDP je, je fajn, je fajn preto, lebo to vyžadujú maastrichtské kritériá. Bohužiaľ, pri, či v eurozóne alebo v Európskej únii veľakrát funguje taká, také smiešne zjednocovanie pravidiel, ale aj neúčelné. To sami vieme, že aj v podstate samotný projekt eura je, je o tomto. Ja som tu raz hovoril príbeh, alebo porovnával som to s tým, ako keby lekár predpísal všetkým pacientom v svojej ambulancii jeden liek. Pre jedného bude silný, pre niekoho bude slabý a presne takto isto je v podstate projekt eura alebo euro pre niektoré krajiny silné a pre niektoré slabé. Pre niektoré akurát, priznávam. Obávam sa, že si sami zakrývame oči pred pravdou pri tomto zákone, a to pred dosť krutou pravdou, že Slovensko je krajina viac-menej s najnižším alebo druhým najnižším daňovým a odvodovým zaťažením. Inak povedané, Slovensko je schopné vybrať na daniach a odvodoch približne 30 percent z výšky HDP, ale takisto v spoločenstve našom, v Európskej únii alebo v eurozóne, sú krajiny, ktoré vyberajú 42, 45, 48 percent z HDP. Jednoducho sú schopné vybrať výrazne viacej na daniach a odvodoch. Jednoducho majú vyššie daňové a odvodové zaťaženie. A teraz sa pýtam, či je fér teda, sa správať a dávať si také isté kritérium, ako majú tieto krajiny, ktoré majú schopnosť vyberať viacej peňazí cez dane a odvody. Počítajme spolu. Ak nejaká krajina vyberie iba 40 percent na daniach a odvodoch, čiže daňové a odvodové zaťaženie je 40 percent, a dá si strop verejného dlhu 60 percent, tak inak povedané, ako keby, že si dáva strop verejného dlhu 1,5-násobok svojho ročného príjmu. Ale v našom prípade, keďže máme daňové odvodové zaťaženie 30 percent a dávame si takisto strop 60, tak si dávame dvojnásobok ročného príjmu ako strop verejného dlhu. Z tohto pohľadu to nie je fér a z tohto pohľadu my si dávame príliš benevolentné, benevolentný strop a mali by sme ho mať omnoho nižšie, aby to bolo v duchu a porovnateľné s tým, koľko sme schopní vybrať peňazí. Inak povedané, ak by človek, ktorý má ročný príjem, neviem, poviem desaťtisíc eur, keď si zoberie pôžičku dvadsaťtisíc eur, tak je to podľa mňa rovnaké alebo iné zaťaženie, ako keď niekto má ročný príjem pätnásťtisíc a zoberie si takisto pôžičku dvadsaťtisíc? Jednoducho ten pomer by mal byť vždy v pomere k tomu, čo je ten štát schopný vybrať na daniach a odvodoch. Z tohto pohľadu my si síce dávame kritérium také, ako od nás očakáva alebo vyžaduje maastrichtské kritérium alebo maastrichtské kritériá, ale je to príliš benevolentné a nečudujme sa potom, ak my dosiahneme 60 percent, že sa na nás budú pozerať ako na nejaké Grécko. Naozaj sa obávam toho, že síce teraz sa tu budeme vytešovať a budete sa ešte dnes určite viackrát chváliť, možno zajtra, keď bude druhé čítanie, ale v skutočnosti, ak sa my dostaneme do 60 percent, si budeme požičiavať s rovnakými rizikovými prirážkami ako krajiny, ktoré majú dlh nad 100 percent, ale zároveň majú väčšiu schopnosť vybrať dane a odvody. Čiže majú vyššie daňové a odvodové zaťaženie. Čiže som presvedčený, že ten limit mal byť nižšie postavený, výrazne nižšie postavený a mal sa pohybovať niekde skorej pri 50 percentách, zároveň si uvedomujem, že vyžadovalo by to enormné nasadenie a hlavne politickú odvahu od všetkých vás a od všetkých nás, aby sme takéto niečo dokázali ľuďom vysvetliť. Napriek tomu, nebudem sa opakovať a nebudem vám znova vyčítať, že ste najprv rozkradli štát alebo rozkradli náš spoločný dom, a teraz maľujete fasádu. Napriek tomu tento návrh zákona vítam, lebo je dobré, ak sa v človeku svedomie, aj keď neskoro, ale predsa aj zobudí.