6. schôdza NR SR - 16. deň - A. dopoludnia
Dátum: 2024-01-12
Poslanec: Horecký, Ján (KDH)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

40. Pán predsedajúci, ďakujem za slovo. Vážené dámy a páni, v svojom príspevku sa pre krátkosť času budem dnes venovať iba výrezu z troch prvkov, ktoré uvádza aj pani prezidentka vo svojom rozhodnutí. Už som na tieto skutočnosti upozornil v rozprave v decembri minulého roka. Teraz však využijem príležitosť s cieľom osloviť aj poslancov vládnych strán a voličov vládnych strán, jednoducho všetkých našich občanov, pretože sa týkajú základných princípov, podľa ktorých žijeme a ľudovo im vravíme zdravý sedliacky rozum. Vyjadrím sa k navrhovanej zmene postavenia Úradu pre reguláciu sieťových odvetví a Slovenskej informačnej služby, podľa ktorého majú získať postavenie ostatného ústredného orgánu štátnej správy, ku retroaktivite, ktorá je navrhnutá prostredníctvom prechodných ustanovení tejto novely zákona č. 575/2001 Z. z., a po tretie, k obchodovaniu so strelnými zbraňami. Tak najskôr k navrhovanej zmene postavenia ÚRSO a Slovenskej informačnej služby, podľa ktorého majú získať postavenie ostatného ústredného orgánu štátnej správy, teda k čl. 1 novely zákona č. 575/2001. Ako uvádza pani prezidentka, náš právny poriadok obsahuje stovky platných a účinných zákonov, ktoré upravujú, spomínajú alebo odkazujú na úlohy, práva a povinnosti ústredných orgánov štátnej správy, sú stovky takýchto ustanovení. Ja v tejto súvislosti chcem upriamiť našu pozornosť na povinnosti ústredných štátnych orgánov, ústredných orgánov štátnej správy a na čl. 2 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky, podľa ktorého štátne orgány môžu konať iba na základe ústavy, v jej medziach a v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanoví zákon aj prostredníctvom spomenutých stoviek ustanovení. Zásadná zmena postavenia SIS a ÚRSO bez diskusie s dotknutými orgánmi, bez medzirezortného pripomienkového konania, ktoré je nástrojom aj na zohľadnenie a úpravu všetkých legislatívnych dopadov na konanie týchto orgánov v ich zmenenom postavení, je, ako zaviesť nový informačný systém do produkčného prostredia bez jeho skúšok v testovacom prostredí. Poznáte nejaký informačný systém, ktorý išiel priamo z vývojového prostredia nejakej softvérovej firmy do produkčného prostredia zákazníka? Bez testovania? Boli by ste ochotní kúpiť takýto informačný systém pre svoju firmu, niesť za tento nákup hmotnú a trestnoprávnu zodpovednosť, napríklad v leteckej doprave? Alebo v nemocnici? A boli by ste schopní všetkých leteckých dispečerov alebo lekárov prinútiť zo dňa na deň novú aplikáciu ovládať a používať a dôverovať jej? Sadli by ste si do takého lietadla, ktoré je navigované neotestovanou napríklad umelou inteligenciou? Samozrejme, že nie. Pretože práve spomenuté príklady považujeme za niečo konkrétne, živé, čo sa nás bezprostredne dotýka. Je smutné, ak takto nepozeráme na legislatívu, na základné princípy, podľa ktorých máme v tejto krajine žiť, podľa ktorých majú ústredné orgány štátnej správy vykonávať najväčšiu službu, ktorú tento štát v republike robí. Každý z nás, kto niekedy predkladal zákon alebo aspoň novelu zákona vo väčšom rozsahu, čelil tomu, že aj s najlepším úmyslom pri spolupráci s mnohými odborníkmi sme boli pri konkrétnom medzirezortnom pripomienkovom konaní a rokovaní s dotknutými stranami vystavení často stovkám pripomienok, z ktorých väčšinu sme vedeli zahrnúť do skvalitnenia takejto novely a takéhoto zákona. Teraz k druhému bodu. Pár údajov ku retroaktivite, ktorá je skrytá v článku 2 v navrhovanej novele zákona č. 540/2001 o štátnej štatistike a v článku 3 navrhovanej novele zákona č. 581/2004 o zdravotných poisťovniach, dohľade nad zdravotnou starostlivosťou a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Pani prezidentka vo svojom rozhodnutí uvádza, že z jej pohľadu je problematický aj ústavný aspekt ľudsko-právnej povahy. Právna úprava prijatá v schválenej podobe v prechodných ustanoveniach hovorí, že právna úprava je retroaktívna a môže sa uplatniť aj na predsedov oboch orgánov vymenovaných podľa doterajších predpisov. Takúto úpravu pani prezidentka považuje za ústavne nesúladnú s princípom právnej istoty a zákazom právnej retroaktivity noriem na konštituované právne vzťahy. Vláda je tak oprávnená využiť svoju novú retroaktívnu, flexibilnú a vágnymi dôvodmi posilnenú právomoc a odvolať už súčasných predsedov úradu pre dohľad a štatistic... dohľad a taktiež štatistického úradu. Otvára sa tým otázka porušenia ich ústavných práv, predovšetkým legitímnych očakávaní a práv súvisiacich s výkonom verejnej funkcie. Ja nevidím do zázemia. Ja naozaj neviem, prečo chce táto vláda - môžem si, samozrejme, domyslieť - odvolať alebo mať tú možnosť okamžite odvolať šéfov takýchto kontrolných a podľa zákona nezávislých inštitúcií. A verte mi, nepoznám ich ani osobne a v skutočnosti mi nezáleží na tom, ktorá osoba na tom poste bude. Ja teraz hovorím o princípe, podľa ktorého máme žiť a fungovať v tejto krajine a snažiť sa získať do štátnej správy na zodpovedné vrcholné miesta špičkových odborníkov. Za takýchto podmienok si to neviem predstaviť v civilizovanej a profesionálnej rovine. Ja tu chcem v tejto súvislosti preto dať do pozornosti, že ku retroaktivite máme pôsobivý príklad z posledných dvadsiatich rokov praxe našej štátnej správy s dopadom na množstvo štátnych zamestnancov. Pred vstupom do Európskej únie sme museli prijať a implementovať množstvo novej legislatívy, čo vyžadovalo aj rozšírenie spektra odborov štátnej služby. Mnohí mladí ľudia, ktorí sa v tom čase rozhodovali o svojej budúcnosti, sa rozhodli pre štátnu službu aj z toho dôvodu, že v nej videli istotu svojho kariérneho rastu a stability vo verejne prospešnom zamestnaní, ktoré bolo v čase vstupu do EÚ veľkou výzvou a príležitosťou posunúť túto krajinu do stavu, v ktorom by sme všetci chceli žiť, aspoň to tak deklarujeme. Vtedajšie ustanovenie § 31 zákona o štátnej službe, bol to vtedy zákon č. 312/2001, umožňovalo odvolať predstaveného, teda vedúceho štátneho zamestnanca iba z presne, taxatívne, jasne definovaných dôvodov. Dnes môže byť podľa ustanovenia § 61 súčasného zákona o štátnej službe vedúci zamestnanec odvolaný aj bez udania dôvodu. Rovnako skončenie a zánik štátnozamestnaneckého pomeru bol v zákone o štátnej službe precízne upravený tak, že sa štátnozamestnanecký pomer vtedy právom uvádzal ako definitíva. Ak štátny zamestnanec vykazoval požadované výsledky v štátnej službe a nebol disciplinárne trestaný alebo právoplatne odsúdený za spáchanie úmyselného trestného činu, tak sa ho žiadna zmena vlády nemohla dotknúť. A mohli sme nielen hovoriť, ale vtedy naozaj sa pokúsiť žiť kontinuitu odbornosti a zodpovednosti za správu vecí verejných. Dnes stačí jeho miesto jednoducho bez udania dôvodu zrušiť, čo sa so zmenou vlády, žiaľ, už nezakryto deje. Tí mladí ľudia, dnes štyridsiatnici, päťdesiatnici, ktorí sú bez udania dôvodu odvolávaní zo svojich funkcií a vyhadzovaní z práce, sa právom cítia ako zradení svojím štátom. Šírenie právnej neistoty sa však netýka len štátu a jeho zamestnancov. Napriek zákazu pravej retroaktivity noriem sa retroaktivita šíri v našej legislatíve nekontrolovane. Aj my sme sa s ňou už v tomto pléne stretli a aj nám sa tu pri tomto stretnutí nedávno podarilo zo zákona retroaktivitu vymazať. Mali sme tu len pred pár týždňami novelu vodného zákona, v ktorého prechodných ustanoveniach, tak ako teraz v prechodnom ustanovení, v prechodných ustanoveniach kompetenčného zákona, bola skrytá retroaktivita. Verím, že neúmyselne. Vodný zákon pred dvoma rokmi majiteľov malých čistiarní odpadových vôd, ich právoplatné rozhodnutia na prevádzku čistiarní zneplatnil. Nám sa v tomto pléne spoločne podarilo túto neprávosť odstrániť. Vyzývam vás všetkých, aby sme v prípade kompetenčného zákona boli rovnako pozorní a neprijali žiadne ustanovenie, ktoré by zrušilo akékoľvek dobromyseľne už nadobudnuté právo. Aj legitímne očakávania a práva súvisiace s výkonom verejnej funkcie je potrebné chrániť a všemožne podporovať, pretože iba tak môžeme vytvoriť podmienky na obsadzovanie verejných funkcií a funkcií, zamestnaneckých miest v štátnej službe vzdelanými a motivovanými ľuďmi pre službu tomuto štátu. V treťom bode sa chcem venovať obchodovaniu so strelnými zbraňami, teda vyjadrím sa k článku 9 o zmene zákona č. 144/2013 Z. z. o obchodovaní s určenými výrobkami, ktorých držba sa obmedzuje z bezpečnostných dôvodov. Ako som už v tomto pléne uviedol v decembri minulého roka, zmeny upravujúce obchodovanie so zbraňami nie sú maličkosťou. Ani precizovaním aktuálnej právnej úpravy, hoci sa tak môžu javiť. Veď ide o čo? V § 7 ods. 4 zákona č. 144/2013 sa slová "ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí alebo Slovenská informačná služba" nahrádzajú slovami "ministerstva obrany". A v § 10 ods. 1 písm. c) zákona č. 144/2013 sa slová "ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí alebo Slovenská informačná služba" taktiež nahrádzajú slovami a kompetenciami teda "ministerstvo obrany". Okrem toho, čo uvádza aj pani prezidentka, že ministerstvo obrany technicky nemôže disponovať takou kvalitou informácií o stave ľudských práv, bezpečnosti, stavu demokracie aj ohrozenia v tretích krajinách, akou disponuje z dôvodu svojej činnosti ministerstvo zahraničných vecí a Slovenská informačná služba a že tieto informácie sú životne dôležité pri posúdení žiadosti o udelenie licencie pre obchodovanie s dotknutými výrobkami z pohľadu zahraničnopolitických, bezpečnostných alebo obchodnopolitických záujmov Slovenskej republiky, kričia na nás aj nevinné obete strelných zbraní už aj v našom štáte. Nesmieme v tomto pléne prezentovať postoj, že obchodovanie so strelnými zbraňami je maličkosť, ktorú môžeme len tak rýchlo odbiť v skrátenom legislatívnom konaní. Legislatívne zmeny upravujúce obchodovanie so zbraňami si na prvý aj na druhý pohľad vyžadujú riadne legislatívne konanie, medzirezortné pripomienkové konanie a reálny priestor na prerokovanie v Národnej rade Slovenskej republiky, reálnu skutočnú diskusiu. A ak aj ako opozícia nedosiahneme od koaličných poslancov nejaký konsenzus, dosiahli by sme aspoň to, že prejavíme potrebnú pozornosť tejto téme a umiestnime ju tam, kam patrí, do starostlivej opatrnosti každého, kto sa akokoľvek zaoberá problematikou strelných zbraní. Minule som tu dával do pozornosti, že sme konfrontovaní s medializovanými informáciami o spojení pána ministra obrany Slovenskej republiky Roberta Kaliňáka so zbrojárskym biznisom a som úprimne priznal, že nestaviam na medializovaných informáciách. Avšak aj v súvislosti s tragickým záverom minulého roka u našich susedov v Prahe, o ktorom nám médiá priniesli skľučujúce správy, musím z týchto medializovaných informácií vyvodiť, že aj my tu v Národnej rade spolu zodpovedáme za to, ako sa na strelné zbrane a manipuláciu s nimi pozerajú mladí ľudia. Strelné zbrane nie sú maličkosť a obchodovať s nimi sa musí mimoriadne zodpovedne. Zjavne nezodpovedné je prerokovať obchodovanie so strelnými zbraňami v skrátenom legislatívnom konaní. Apelujem preto, nerobme to a nedegradujme zákonodarný proces v Slovenskej republike. Ďakujem. (Potlesk.)