35. schôdza NR SR - 6.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2025-06-04
Poslanec: Galek, Karol (SaS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

10. Milé kolegyne, kolegovia, vážené dámy a vážení páni, pani ministerka, pekný deň prajem a dovolím si vystúpiť teda k tejto novele zákona o energetike, ktorá sa na prvý pohľad naozaj javí ako transpozícia viacerých európskych smerníc a nariadení. Pani ministerka to už spomínala, mení sa celkovo šesť zákonov či už priamo energetických, alebo s energetikou súvisiacich, alebo s energetikou súvisiacich. Najdôležitejšie, samozrejme, zákon o energetike, zákon o podpore obnoviteľných zdrojov, zákon o tepelnej energetike, máme tu aj zákon o alternatívnom riešení spotrebiteľských sporov a banský zákon. Naozaj oceňujem, že tento zákon prešiel riadnym medzirezortným pripomienkovým konaním a že takisto sa dostáva do parlamentu v riadnom procese aj teraz – na rozdiel od iných zákonov, ktoré naozaj doslova preletia týmto parlamentom a nie je na to vôbec žiaden dôvod. Verím však, že tak, ako je tento zákon momentálne predložený, tak že toto naozaj nebude jeho definitívna verzia. V zákone je totižto veľké množstvo zle definovaných pojmov, je tam viacero nepresností. Veľa súčasných problémov v energetike, ktoré by sa dali vyriešiť týmto zákonom, je jednoducho opomenutých a veľmi, veľmi horúco výhrou je ušitá aj podpora novému jadrovému zdroju, ktorého nastavenie je, žiaľ, musím povedať, veľmi netransparentné a vyvoláva obrovské množstvo otáznikov a dohadov. Skôr ako prejdem k tým konkrétnostiam, tak práve z týchto uvedených dôvodov dávam návrh, aby sme v tomto, v súvislosti s týmto návrhom najprv hlasovali o tom, že Národná rada vráti zákon predkladateľovi na dopracovanie, resp. na prepracovanie. Pokiaľ by tento zákon nebol ale vrátený na dopracovanie, tak určite rád budem diskutovať o tomto zákone aj na hospodárskom výbore, ktoré sa, ktorý má byť najneskôr do toho septembra, ale dopredu avizujem, že tento výbor bude asi veľmi, veľmi dlhý, pretože naozaj bolo by lepšie, aby tie jednotlivé výhrady boli zapracované možno práve v rámci nejakého dopracovania, ako potom toto riešiť na výbore, kde možno budeme vedieť niektoré veci zodpovedať, ale ja sa spolieham na to, že na ministerstve je dostatok po ľudí, ktorí to budú vedieť zvládnuť. Pozeral som si aj samotné pripomienky, ktoré prišli v medzirezortnom pripomienkovom konaní. Bolo ich 1 047, z toho 426 zásadných. Opäť oceňujem, že viaceré z nich boli naozaj aj zapracované, najmä tie, čo sa týkali zdieľania elektriny, flexibility, pripojenia, ale stále je tam veľké množstvo pripomienok, ktoré by mohli byť akceptované, a zákon by sa naozaj posunul výrazne vpred, pretože, uznávam, naozaj potrebujeme, potrebujeme veľkú novelu zákona o energetike, a teda tým, čo by mohlo byť vylepšené, myslím najmä na tú implementačnú časť. V zákone som totižto nenašiel niektoré pomerne jednoduché navrhované doplnenia, ako napríklad aby boli členovia energetických spoločenstiev a komunít, aby medzi ne boli zaradené aj príspevkové organizácie, teda napríklad školy a materské škôlky. V zákone nie je ani v medzirezortnom pripomienkovom konaní zahrnutý navrhovaný tzv. komunitný zdroj s právami lokálneho zdroja, teda prednostným a bezplatným pripojením do sústavy, bezplatná výmena elektromera za určené meradlo, pričom ale jeho inštalovaný výkon by bol maximálnym súčtom maximálnych rezervovaných kapacít odberných miest. Toto je možno trochu odborné, ale lokálny zdroj funguje veľmi dobre. Funguje na úrovni samotných odberateľov, ktorí sa pripájajú do sústavy s vlastnými zdrojmi. To nastavenie lokálneho zdroja, ako sme urobili ešte počas energetickej krízy, prispelo k tomu, že v minulom roku sme mali takmer 280 MW nových lokálnych zdrojov, teda miest, ktoré si vyrábajú elektrinu a priamo aj ju u seba spotrebovávajú väčšinu, a naozaj to zaťaženie aj pre tú distribučnú sústavu je tým pádom pomerne minimálne a nevidím dôvod, prečo by to nemohlo byť rozšírené aj práve na samotné komunity. Včera sme mali veľmi zaujímavú diskusiu tu v parlamente. Organizovala to Slovenská klimatická iniciatíva. Bolo to pod záštitou pána poslanca Ferenčáka, teda člena klubu strany HLAS a veľmi veľa bolo hovorené aj o obnoviteľných zdrojoch. Igor Šimko avizoval, že prídu aj s pozmeňujúcim návrhom, ktorý sa bude týkať možnože niektorého z týchto dvoch bodov, a teda buď to zdieľanie elektriny alebo možno vytváranie tých energetických komunít (rečník si odkašlal), pardon, bude následne jednoduchšie. Rád budem opäť, ak tento pozmeňovací návrh príde ešte na samotnom výbore a budeme ho vedieť si pozrieť a prerokovať. Týmto návrhom, teda keď hovoríme o obnoviteľných zdrojoch, sa mení aj zákon 309/2009 Z. z., no ako som spomenul aj včera vo svojom vystúpení na tej diskusii, to, čo hovoria samotní investori do obnoviteľných zdrojov, a to nielen čo sa týka nejakých veľkých inštalácií, ale naozaj sa bavíme o rodinných domoch a jednoducho naozaj ľuďom, ktorí si chcú znižovať tie účty za elektrinu, čo je z môjho pohľadu možnože najlepšia cesta, ako bojovať aj napríklad s energetickou chudobou. Naozaj máme dve možnosti, buď tú elektrinu ušetriť, to znamená zvýšiť energetickú efektívnosť, jednoducho naozaj najlacnejšiu elektrinou je tá, ktorú si nemusíme vyrobiť, alebo tí ľudia si môžu takúto elektrinu sami vyrobiť a sami spotrebovať a podľa naozaj dikcie lokálneho zdroja na toto sa nevzťahujú následne mnohé distribučné poplatky. Ale teda naspäť k tomu, čo chcú títo investori. Oni nechcú nejakú priamu finančnú podporu. Oni nepýtajú peniaze. Oni pýtajú jednoducho menej administratívy, hlavne aby tá legislatíva bola jednoduchá a stabilná. A keď hovorím o stabilite, tak mám na mysli napríklad G-komponent, teda poplatok za prístup do sústavy, ktorý bol zavedený súčasným predsedom regulačného úradu Jozefom Holjenčíkom, ale ešte v tom predošlom období a práve tento poplatok je asi tou najväčšou bariérou pri rozvoji nových obnoviteľných zdrojov. A, bohužiaľ, musím povedať, že tento poplatok bol síce v minulosti za predošlého vedenia osôb znížený, ale pán Holjenčík sa rozhodol ísť opačnou cestou. Pritom v prípade G-komponentu a jeho zavedenia, bohužiaľ, nejde o nič iné ako nepochopenie podstaty, prečo vôbec bol G-komponent kedy vymyslený, pretože to nie je nejaký výmysel Slovenska, to je naozaj výmysel, ktorý bol zavedený vo Veľkej Británii a mal znevýhodňovať nové zdroje, najmä veterné parky, ktoré sú postavené mimo miest spotreby, to znamená, že sú tam vysoké náklady na prenos a distribúciu vyrobenej elektriny. U nás ale paradoxne túto, tento poplatok, tento poplatok za prístup do sústavy, ľudovo nazývaný G-komponent, tí, ktorí sú pripojení do prenosovej, a teda môžu spôsobovať nejaké navyše zaťaženie, platia iba 50 centov na MW/h, ale tí výrobcovia na tej nižšej napäťovej úrovni v dôsledku nižšieho počtu plnovýkonových hodín, to je taký ten anglický termín flood hours, ktorý sa napríklad v prípade fotovoltiky počíta asi na 1 000 hodín, v prípade vetra je to možno 3 000-3 400 hodín, tak tí platia násobne viacej, pretože je to v tomto prípade už naviazané nie na výkon, ale práve na produkciu. No a teraz si vezmite rok 2009, keď bol zavedený samotný zákon o podpore obnoviteľných zdrojov, kedy sme tu mali aj veľkú kauzu, ktorá sa týkala netransparentného rozdeľovania kapacít pre fotovoltiku. Dostalo to vtedy pána Brhel hlavne a rôzni oligarchovia z pozadia SMER-u. Následne sa to otvorilo aj pre iných investorov a dnes máme na Slovensku 1 GW inštalovaného výkonu, z toho asi 450 sú podporované práve formou výkupných cien, na ktoré sa skladáme v koncovej cene elektriny. Toto robíme už 15 rokov, budeme to robiť ešte v prípade niektorých fotovoltík ešte ďalších päť rokov a tá suma je niekoľko stoviek mil. eur. A teraz, pokiaľ tento G-komponent bude v platnosti a v súčasnej výške aj v budúcnosti, aj po skončení tejto podpory, tak tým investorom neostane nič iné, ako jednoducho tieto elektrárne zatvoriť, demontovať, alebo možnože recyklovať samotné panely a odísť zo Slovenska, a my prídeme nielen o tie miliardy, ktoré boli použité práve na podporu takýchto zdrojov, ale aj o podiel obnoviteľných zdrojov na koncovej výrobe, alebo teda nie na koncovej, ale na samotnej výrobe elektriny, takže ja si myslím, že pokiaľ chceme niečo robiť, tak napríklad v tomto zákone o energetike by mohlo byť navrhnuté aj zrušenie takéhoto poplatku alebo zjednotenie na úrovni, ktoré dovoľuje práve európske nariadenie. No a v zákone mi tiež chýba nejaké vytvorenie právnej istoty pre výrobcov elektriny z obnoviteľných zdrojov, a to v režime prolongácie. Pre tých, čo nevedia, čo to je prolongácia, tak toto sme zaviedli v roku 2021 ešte za nášho pôsobenia na ministerstve hospodárstva a bolo to v dôsledku, aby sme znížili tlak na tzv. tarifu za prevádzku systému, to je tarifa, v ktorej sa skladáme my všetci práve na tú spomínanú podporu obnoviteľných zdrojov. A vlastne celé to bolo založené na rozložení dotácií v čase, teda znížila sa podpora, ale súčasne sa posunula alebo bude trvať o päť rokov dlhšie, to znamená, že naozaj tá ročná podpora, to zaťaženie tarify by bolo nižšie. Súčasne, ako som už spomínal, tí výrobcovia by tu ostali o tých päť rokov dlhšie a verím, že keď bude zrušený G-komponent, tak aj omnoho... na omnoho na dlhší čas, pretože životnosť zariadení nie je 20 rokov, v prípade fotovoltiky sa bavíme o 40, niekedy aj o 50 rokoch. No a túto prolongáciu sme v tom čase, v zlom čase, pretože naozaj sa na nás rútila aj samotná energetická kríza, mali sme vysoké ceny energií, zavádzali v dobrej viere. No a zlé časy pominuli, no a, bohužiaľ, s nimi pominula aj dobrá viera. Dnešné vedenie regulačného úradu sa rozhodlo, že v rámci prolongácie nebudeme uznávať oprávnené náklady, ktoré museli tí investori vynaložiť v rámci predĺženia životnosti tejto investície, resp. že to bude iba potom, ako to skontrolujú energetickí audítori, no a, čuduj sa svete, to budú tí, ktorí podliehajú práve súčasnému šéfovi regulačného úradu Jozefovi Holjenčíkovi. No a nechcem si predstaviť, k čomu všetkému toto povedie. Hovorí sa dnes, že tu budú traja konkrétni audítori, a teda neviem, čo všetko toto môže spôsobiť, takže ja si myslím, že aj napr. toto riešenie by mohlo byť zahrnuté v rámci novely zákona o energetike, naozaj nastaviť tú právnu istotu, po ktorej volajú tí samotní investori a ktorá by mohla zabezpečiť ďalší rozvoj. No a teraz dovolím si prejsť asi k tomu, čo ja osobne považujem v tomto zákone za škandalózne, a myslím, že to naozaj pobúri všetkých, ktorí sa podpore energetiky aspoň trochu venujú. Už som tu spomenul ceny, ktoré boli v roku 2009 nastavené pre fotovoltiku, možno si spomeniete, to bolo 450 eur za MWh, skladáme sa na to dodnes. Na SEPS-e bolo v noci alebo z večera do rána rozdaných 120 MW inštalovaného výkonu, ako som spomenul, bol to najmä pán Brhel, najmä oligarchovia z pozadia SMER-u. Následne Jozef Holjenčík sa snažil zachrániť túto situáciu a prudko znižoval tieto výkupné ceny, aby ďalší investori, ktorým sa otvorilo toto okno, nemali šancu toto využiť, alebo teda v obmedzenej miere, ale súčasne práve z dôvodu, že táto tarifa za prevádzku systému vytvárala tlak na konečné ceny elektriny pre všetkých spotrebiteľov, lebo sa, lebo sa prenášala do tzv. tarify za prevádzku systému, tak nám vznikol historický deficit. Deficit, ktorý tu bol kvôli tomu, že zase Robert Fico chcel stabilné ceny energií. Bolo to na bilbordoch, ale tieto ceny energií neboli reálne stabilné, boli iba stabilne vysoké a príkaz, ktorý dostal v tom čase Jozef Holjenčík, bol, že skúsme s tou tarifou za prevádzku systému niečo urobiť, lebo je veľmi vysoká. A tak urobil to, že distribučné spoločnosti podporu síce vyplácali, ale na druhej strane túto podporu neuznával Jozef Holjenčík do tej tarify, ktorú mali platiť spotrebitelia a mala potom pritiecť tým distribučnými spoločnostiam. Vtedy nám vznikla sekera takmer 400 mil. eur, ktorú sme museli po našom nástupe do vlády vysporiadať. V tom čase bol ministrom financií ešte Edo Heger. Čiastočne sa nám to podarilo aj vďaka vývoju cien energií na trhoch, ale veľká časť musela byť zafinancovaná aj zo štátneho rozpočtu. Jozef Holjenčík dnes namiesto toho, aby si priznal túto chybu, ktorú urobil, či už pri zle nastavenej regulácii, alebo aj následne v dôsledku vytvárania nejakého historického dlhu, tak obnoviteľné zdroje zaznáva a hovorí o tom, že obnoviteľné zdroje zvyšujú cenu elektriny , ale to, že je to práve kvôli nemu, tak na toto akosi zabúda. Čo však uznáva, že, čo však uznáva, je plyn, to najlepšie ruský, no a potom ešte jadro. No a v zákone o energetike nám pribudol jeden paragraf, je to paragraf 26a, ktorý sa má týkať podpory jadrového zdroja. Tých jadrových zdrojov na Slovensku veľmi veľa nepribudne. Máme v súčasnosti rozplánovaný tzv. Nový jadrový zdroj, ktorý má vyrásť v lokalite Jaslovských Bohuníc. Ešte v roku 2011 bola kvôli tomu založená spoločnosť JESS, ktorá je vlastnená z 51 % štátnou spoločnosťou Javys a 49 % tam vlastní ČEZ, česká energetická spoločnosť. Práve táto spoločnosť JESS dostala za úlohu pripraviť projekt Nového jadrového zdroja a odvtedy sa tam udialo možno niekoľko menších káuz. Týkali sa najmä výkupu pozemkov v samotnej lokalite, ale samotný, samotná príprava tohto projektu veľmi nenapredovala. Čo bolo ale urobené, bolo tzv. posúdenie vplyvov na životné prostredie. No ale keď máte vydané posudzovanie vplyvov na životné prostredie, tak toto nie je na neobmedzenú dobu. A, bohužiaľ, hrozilo, že táto EIA, čo je vlastne anglický názov pre posúdenie vplyvov na životné prostredie, prepadne, pretože v tom čase zákon jasne hovoril, kým bude takpovediac skonzumovaná, alebo, inak povedané, splnené všetky podmienky EIA, tak musí byť známa aj technológia. A to v tom čase, samozrejme, sa nedalo. Čo sa dalo ale robiť, bolo zmeniť samotný atómový zákon. Počas, počas tretej vlády Roberta Fica bol ministrom hospodárstva pán Peter Žiga, ten na to v tom čase nenašiel odvahu, a keď sme nastúpili na ministerstvo, tak naozaj projekt Nového jadrového zdroja sa nachádzal, ja to volám, že v stave klinickej smrti. A mali sme dve možnosti, buď projekt nového jadrového zdroja jednoducho zarezať, povedať bohužiaľ, dovidenia, ale my sme si uvedomovali, že naozaj tá spotreba na Slovensku bude narastať, veď v roku 2050 tu môžeme mať 50, možno 70 TWh spotreby. Elektrifikujeme, pribúdajú nám elektromobily, tepelné čerpadlá, tak sme si povedali – dobre, skúsime to, a v tom čase sme zmenili, bolo to poslaneckým návrhom, tento atómový zákon a zaviedli sme tzv. obálkovú metódu. To znamená, že nebolo potrebné definovať technológiu, stačilo definovať okrajové podmienky o umiestnení stavby a tie museli spĺňať zákonné požiadavky. Následne Jadrová energetická spoločnosť Slovenska, teda JESS, doručila ešte v roku 2023 Úradu jadrového dozoru žiadosť o vydanie povolenia na umiestnenie jadrového zariadenia a jednoducho projekt vďaka tomuto žije. Jednoducho neupadol do zabudnutia, nebolo potrebné robiť novú EIA, ktorá by trvala niekoľko rokov a jednoducho nového jadrového zdroja by sme sa pravdepodobne už nikdy nedočkali. Čo bolo súčasne potrebné urobiť, bolo zahrnúť jadro do tzv. taxonómie, pre tých, kto nevie, kto je... čo je taxonómia, je to vlastne akési európske nariadenie o tom, čo je považované za udržateľné financovanie alebo do čoho môžu byť financované prostriedky z európskych zdrojov, ale aj zvýhodnené bankové financovanie. Jednoducho takéto zdroje sú považované za udržateľné. Podarilo sa nám vtedy, vytvorilo sa také konzorcium 11 krajín, ktoré majú jadro, zahrnúť túto taxo... teda toto jadro do taxonómie. No a potom prišiel Robert Fico, našiel práve tento oživený projekt Nového jadrového zdroja na stole a ten sa stal takým nejakým jeho obľúbencom. Najprv hovoril o tom, že tento Nový jadrový zdroj postavíme za štátne. Postaviť za štátne Nový jadrový zdroj, no neviem, akože dnes nemáme na úplne iné výdavky, a kde by sme zobrali 10, možno 15 mld., tak to naozaj neviem, vyvolalo to naozaj u mňa zdesenie, a preto som očakával, čo sa objaví práve v tomto zákone o energetike, to bol už ten zmienený paragraf 26a, ktorý hovorí o podpore výroby elektriny z jadrového paliva, a ods. 1 – a ten je naozaj napísaný dobre – Podpora výroby elektriny z jadrového paliva sa zabezpečuje prostredníctvom zmluvy o vyrovnávacom režime na výrobu elektriny z jadrového paliva . Potiaľto O. K. Veď my sami sme v tom čase hovorili – žiadne štátne financovanie, poďme do toho, aby si to zafinancoval samotný investor a sami sme navrhli, aby to išlo cez – anglický názov odborný je pre to – Contract for Difference, teda to je vlastne tá zmluva o vyrovnávacom režime na výrobu elektriny. Dnes sú to... dnes je to definované ako dvojsmerné rozdielové zmluvy. Ten princíp je veľmi jednoduchý. Stanoví sa nejaká referenčná cena, ktorá bude ponúknutá investorovi, ten ju môže prijať a bude garantovaná na určené obdobie. V zákone je to 30 +10 rokov. No a ak je cena elektriny na trhu vyššia, tak rozdiel je príjmom štátu, aj nižšia, tak to štát doplatí investorovi. Na toto môže byť opäť využitá práve tá tarifa za prevádzku systému, tá nešťastná TPS-ka, kedy už z tohto systému tie obnoviteľné zdroje postupne vypadávajú a môže tam prísť práve jadro. Štát paradoxne na tomto môže ale aj veľmi dobre zarobiť. Ale pozor, príde tu ods. 2 a ten hovorí, že na základe rozhodnutia vlády ministerstvo na obdobie od 17. júla 2027 predloží oprávnenému investorovi zariadenia na výrobu elektriny z jadrového paliva návrh na uzatvorenie zmluvy o vyrovnávacom režime na výrobu elektriny z jadrového paliva najneskôr do šiestich rokov odo dňa vydania povolenia na výrobu elektriny z jadrového paliva podľa tohto zákona . Ešte raz – na základe rozhodnutia vlády ministerstvo predloží. Čiže nie na základe nejakého nediskriminačného alebo transparentného výberového konania, ale na základe rozhodnutia vlády. A v ods. 3 sa hovorí – z a Slovenskú republiku koná pri uzatváraní zmluvy o vyrovnávacom režime na výboru elektriny z jadrového paliva a plnení práv a povinností z tejto zmluvy ministerstvo . Takže zhrňme si to. Všetko má rozhodnúť vláda a vyjednať ministerstvo. Pri všetkej úcte, pani ministerka, rok a trištvrte ste neboli schopná nám predložiť zákon, ktorý by si poradil s adresnou pomocou. Bavíme sa o 200 mil., ktoré budú možnože v tomto roku na to použité, a teraz sa bavíme o projekte s investičnou náročnosťou 10 až 15 mld. Doba realizácie je minimálne 10 rokov, prevádzka 60 rokov s možnosťou predĺženia o ďalších 20 rokov, samotná zmluva na rozdiel má trvanie 30 + 10 rokov. To znamená, to nie je že, že poďme to vyriešiť teraz do konca tohto volebného obdobia . Toto bude presahovať niekoľko volebných období. Životnosť elektrárne je niekoľko desiatok volebných období. A toto všetko má byť urobené absolútne netransparentne. Jediný, kto si toho všimol v rámci MPK, bola RÚZ-ka, Republiková únia zamestnávateľov a Asociácia zamestnávateľských zväzov a združení a priamo v pripomienke vám navrhli, ako by to mohlo byť, aby to bolo naozaj transparentné, ale súčasne vás upozornili na to, že tieto zmluvy zavádzate aj pre nové obnoviteľné zdroje a paradoxne tam ste už výberové konanie, transparentné výberové konanie navrhli. Čiže pri zdroji za niekoľko miliárd, životnosti niekoľko desiatok rokov, výstavbe viac ako desať rokov nie, ale v prípade malých obnoviteľných zdrojov, kde sa bavíme o tisícnásobne menších zdrojov investične aj napríklad tých výkonoch, tak nie. Tam o tom rozhodne vláda a tam dohodne zmluvu samotné ministerstvo. Áno, uvedomujem si, že bude musieť toto byť notifikované aj Európskou komisiou, ale oni už dostanú iba nejaký finál. Dovolím si prečítať priamo z tej pripomienky asociácie, alebo RÚZ-ky: „Priame určenie výrobcu elektriny, na ktorého bude uplatnený systém priamej podpory cien pri investícii vo forme dvojsmernej rozdielovej zmluvy vládou Slovenskej republiky, je diskriminačné, netransparentné a v priamom rozpore s čl. 19d bodu 2 písm. d) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady Európskej únie 2024/1747 – Všetky systémy priamej podpory cien vo forme dvojsmerných rozdielových zmlúv a rovnocenné systémy s rovnakými účinkami sa navrhnú s cieľom odmeny prostredníctvom otvoreného, jasného, transparentného a nediskriminačného súťažného ponukového konania. Ak takéto súťažné ponukové konanie nie je možné uskutočniť, dvojsmerné rozdielové zmluvy alebo rovnocenné systémy s rovnakými účinkami a uplatniteľné realizačné ceny sa navrhnú tak, aby sa zabezpečilo, že rozdelením príjmu podnikom nespôsobí neprimerané narušenie hospodárskej súťaže a obchodu na vnútornom trhu.“ Ešte raz to teda zopakujem. Projekt za 10 až 15 mld. eur. Doba realizácie minimálne 10 rokov, prevádzka 60 + 20 rokov a súčasne zmluva na 30 + 10 rokov. A skladať sa na to máme my všetci počas celej tejto doby v cenách elektriny. A o tom celom má rozhodnúť vláda a celé to má byť pripravené a dohodnuté iba na ministerstve hospodárstva. Ja viem, že Robert Fico už mal konkrétne stretnutia a možno už aj dal nejaké prísľuby, kto by takúto elektráreň mohol stavať, ale toto nemôže fungovať v štáte, ktorý je súčasťou Európskej únie, kde platia nejaké demokratické princípy, kde musia byť takéto veci riešené transparentným a nediskriminačným spôsobom. Tento zákon, alebo teda toto ustanovenie sa naozaj dostáva do zákona pod rúškom implementácie. Skrýva veľmi čudné ustanovenia, ktoré vo mne evokujú kauzu rozdelenia kapacít na pripojenie fotovoltiky na SEPS-e, ktorú som úmyselne spomínal, akurát je to kauza, ktorá je tisíckrát väčšia – a naozaj takýto zákon podporiť nemôžeme. Ja si viem predstaviť, že sa urobí výberové konanie, že celé to bude transparentné, nediskriminačné, že prebehne celospoločenská diskusia. V Českej republike vyberali technológiu, dodávateľa, vyberali, áno, vieme, ako to dopadlo, ale trvalo to desať rokov. To znamená, že naozaj ten proces bol dlhý. Žiaľ, doplatili práve na spor Westinghouse s kórejskou spoločnosťou, ale v konečnom dôsledku tá debata tam bola a presiahla niekoľko volebných období. Ja by som bol rád, keby do tohto celého bola zapojená aj Národná rada Slovenskej republiky. Možnože nie je tu toľko odborníkov na samotnú energetiku, ja sám sa považujem iba za jednookého medzi slepými, ale určite každá strana má svojho odborníka, ktorého by vedela nominovať do nejakej komisie, ktorá by mohla fungovať pod výborom pre hospodárske záležitosti, tak ako to bolo aj v minulom období, kedy sme mali aj komisiu pre energetiku alebo iné komisie, takže nejaká komisia pre Nový jadrový zdroj, toto je niečo, čo by určite pridalo na vážnosti a na transparentnosti celému tomuto procesu. Nezabúdajme, že tá zmluva má byť predložená, alebo teda hovorí sa o období od 17. júla 2027. Toto nie je výmysel ministerstva, toto je priamo stanovené Európskou komisiou, že toto je to obdobie, odkedy to môže byť uzavreté, ale ja sa naozaj obávam, že pokiaľ budeme zbytočne tlačiť na pílu takýmto netransparentným spôsobom, tak to povedie v budúcnosti k mnohým konfliktom, dohadom, možnože aj ďalším kauzám. Ešte raz teda na záver môjho vystúpenia zopakujem, že navrhujem vrátiť tento zákon predkladateľovi na dopracovanie, resp. prepracovanie. Pokiaľ k tomu nedôjde, som naozaj pripravený baviť sa o tých detailoch, nielen o tých, ktoré som spomenul dneska tu v rámci rozpravy, aj priamo na výbore. Ešte raz ďakujem a končím.