52. schôdza NR SR - 9.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2026-06-05
Poslanec: Horecký, Ján (KDH)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

Pán predsedajúci, vážený pán minister, dámy a páni, ďakujem za slovo. Zdá sa, že v tejto rozprave v podstate spolu diskutujú predstavitelia opozície. A je to naozaj dobrá diskusia, pretože neopakujeme po sebe ako papagáje. Nehovoríme, nemlátime prázdnu slamu, ako je nám to často vyčítané, ale ako vidíte, vedieme serióznu polemiku. A teraz aj pred chvíľou zazneli slová, ktoré ma trochu prekvapili od kolegu Michala Šipoša. Odporúčam mu naštudovať si zákon o rodine, aby aj on pochopil, že to nie je iba o tom, že matka je žena a muž je otec a že manželstvo, tak ako máme v ústave, je jediný zväzok muža a ženy. Toto nie je kultúrno-etický problém. Zákon o rodine rieši osvedčeným spôsobom vzťahy, ktoré sa týkajú všetkých vecí, zákonného zastupovania, všetkých vzťahov medzi blízkymi príbuznými, medzi náhradnými rodičmi, osvojovanie detí a tak ďalej. Je to komplexný zákon, ktorý sa v čase osvedčil a ktorý je veľmi dobrým zákonom, reflektujúcim vôľu občanov aj to, ako máme nažité svoje reálie, ako ich v skutočnosti žijeme. Hovorí sa aj taká zásada, že právo reaguje ako posledné. Právo nemá predpisovať ľuďom, ako majú žiť. Právo má pomáhať ľuďom nastaviť podmienky pre ich život tak, ako to ľudia si želajú a potrebujú. A takto je to aj v tomto prípade. V tejto polemike zaznieva aj veľmi často taký, aspoň ja to tak chápem, ak nie správne, tak sa ospravedlňujem. Že taký poukaz na to, ako je to v Českej republike, ako je to v Nemeckej republike, v Rakúsku a inde. Nuž tak, chcem zdôrazniť, že žiadna civilizovaná krajina v moderných časoch nepreberá mechanicky civilný kódex iného štátu. Skutočne sa to masovo v západnej civilizácii dialo, ja neviem, v časoch Rímskej ríše, kedy, a to som už spomínal v tom vystúpení, lebo odtiaľ sú korene nášho súkromného práva, rímskeho práva, kedy po sebe zanechali tento civilizačný odkaz, toto dedičstvo Rimania a my dodnes z neho naozaj žijeme. Ale toto sa už nedeje storočia, pretože civilný kódex je najdôležitejší, najintímnejší súbor Práva rímskeho práva, kedy po sebe zanechali tento civilizačný odkaz, toto dedičstvo Rimanom a my dodnes z neho naozaj žijeme. Ale toto sa už nedeje stáročia, pretože civilný kódex je najdôležitejší, najintímnejší súbor zákonov, ktoré sa dotýkajú každodenného života občanov, ako to už bolo viackrát a viacerými z nás vysvetlené. Ale to neznamená, že nemáme hľadať inšpirácie v úprave alebo teda v spôsobe komunikácie či implementácie tohto pre občanov najdôležitejšieho zákona. S tým naprosto súhlasím. To, že ako bude informovaná verejnosť, ako sa komunikuje s odborníkmi, s ako vôbec, lebo celé tajomstvo každého zákona je v implementácii, ako sa bude ten zákon v čase svojej účinnosti, ale ďaleko pred ňou pripravovať na budú, sa pripravovať občania a všetky inštitúcie, organizácie na jeho aplikáciu. No, preto môžem povedať za nás, lebo KDH nemá, ako to tu opäť veľmi neeticky zaznelo, žiadnu dohodu so Smerom alebo s predkladateľmi alebo s koalíciou, hovoríme autenticky veci, za ktorými si stojíme. My hovoríme, čo si myslíme, robíme to, čo hovoríme. Odborníci za KDH sú a boli v kontakte, intenzívnom kontakte s rekodifikačnou komisiou a desiatky rokov sa zúčastňujú naši ľudia tohto procesu prípravy alebo respektíve odborných diskusií o Občianskom zákonníku. Boli to sme za jedno, keď sme teda rokovali s rekodifikačnou komisiou, tak sme úplne harmonizovali s požiadavkami, ktoré kládli aj Slovenská advokátska komora, Republiková únia zamestnávateľov, Americká obchodná komora, áno, aj KBS, potom sudcovia z poručeneckej agendy a mnohé, mnohé ďalšie organizácie. Nestihol som si v tomto krátkom čase všetky vypísať alebo pospomínať. No a ešte raz, pretože to tu najčastejšie rezonuje, sa chcem teda vrátiť k tej, lebo niektorí z vás z toho robia dilemu alebo problém, k tomu, že rodinné právo nebolo integrované do Občianskeho zákonníka. Tak ešte raz to skúsim. Do Občianskeho zákonníka nebol integrovaný ani Zákonník práce. Zdôrazňujem, Zákonník práce upravuje vzťahy medzi zamestnancami a zamestnávateľmi a znovu nielen nejakú pracovnú zmluvu, akú bol pred chvíľočkou nevhodne karikatúrovaný zákon o rodine, že by to bolo len o tom, kto je mama a otec. To je naozaj absurdné a nedôstojné. Zákonník práce pokrýva všetky aspekty toho, čo sa náročne rodí v debatách so sociálnymi, hospodárskymi partnermi, vládou, parlamentom, príslušnými odborníkmi. Ten, keď sa dosiahne takáto, takej tej citlivej veci, nejaký konsenzus a upravuje prakticky to, čo sa týka takmer každého, či nie každý je zamestnanec alebo podnikateľ. Ale úplne každý je občan a človek. Zákon o rodine sa týka úplne, dá sa povedať, každého a ja ho považujem, a nielen ja, za oveľa citlivejšiu normu právnu, ktorá upravuje oveľa vážnejšie a dôležitejšie vzťahy pre život ľudí, než je Zákonník práce. Chcete polemizovať o tom, že vzťah medzi zamestnancom a zamestnávateľom je dôležitejší ako vzťah medzi mamou a dieťaťom? Medzi partnermi, manželmi, medzi príbuznými, najbližšími, medzi zákonnými zástupcami a deťmi? Čo z toho má väčšiu váhu pre ľudský život? Čo z toho je oveľa zásadnejšie pre šťastne a dobre žiť život? Určite zákon o rodine. A ten má byť integrovaný do Zákonníka občianskeho, pričom Zákonník práce nie, lebo to je viac. Veď to by sme naozaj nestavali tú pyramídu od základných kameňov smerom hore, ale opačne. Mohlo by sa mu to zle vypomstiť a zosypať. Preto je úplne správne, a to aj v duchu toho, čo som hovoril predtým, že nie mechanicky preberať. Ja nehovorím, že v Čechách to majú zle. Pri takejto norme sa stáročia a takto bude v práve vždy používa princíp racionálnej kontinuity. To nemôže byť nejaká vec, ktorú mechanicky preberiete. No, nebalte. Tak to je absolútne na mieste, že Zákonník práce, tento civilný občiansky zákonník, tento civilný kódex je lex generalis. A Zákonník práce a zákon o rodine sú jednoducho lege specialis. Takto je úplne v súlade s tým, ako žijeme svoje životy, ako existujeme v tejto krajine. Takto je to v súlade s našimi hodnotovými, ale aj ekonomickými, hospodárskymi a inými princípmi, ktoré treba posúvať dopredu, vylepšovať a tu je, čo robiť. Ja som zdôrazňoval význam teda tohto Občianskeho zákonníka aj jeho odbornú prípravu. Dával som kredit mnohým odborníkom a z minulosti až velikánom civilistiky. Snažil som sa pomôcť ukázať aspoň zo svojho miesta, som opozičný poslanec, tak nemôžem robiť prácu za vládnu koalíciu, za predkladateľa a komunikovať s celou verejnosťou. To, čo som ja mohol urobiť, som urobil. Poukázal som na obrovský význam kódexu, poďakoval za ústretovosť pri odborných rokovaniach, ale aj som poukázal na rôzne tematické okruhy, na ktoré sa treba ešte znova dobre pozrieť. Formuloval som aj požiadavky KDH, dovolil som si to, lebo tu nie je žiadna dohoda, ako to tu bolo veľmi neférovo podsúvané, s predkladateľmi, ak by zákon prešiel do druhého čítania. Ja neviem, či sa tak stane. A ešte som aj férovo oznámil, že KDH v tejto chvíli nemá pozíciu ku hlasovaniu, že toto vám oznámime po dohode pred hlasovaním a po rozprave. A na tom trvám, lebo opakujem. Môj a náš princíp je hovoriť, čo si myslíme a robiť, čo hovoríme. No k tým požiadavkám, ktoré sme formulovali, teda ak by hypoteticky prešiel zákon do druhého čítania, určite patrí, zopakujem, predloženie draftu paragrafového znenia zberného predpisu na SN 26, dôkladnú legislatívno-technickú kontrolu celého textu, poctivú diskusiu na pôde ústavnoprávneho výboru a súhlasím s tým, že aj ďalších výborov, čo bolo veľmi rozumné, a následne v pléne v druhom čítaní. A môžem k tomu pridať aj dôraz a požiadavku na to, ako to zaznelo, to súhlasím s pani Slaným Plavákovou, že potom treba vynaložiť zodpovedajúcu námahu a prácu pri komunikácii s verejnosťou, pri predstavení tohoto zákona, ak prejde, a to dopredu, a tu treba zvažovať potom aj dátum účinnosti tohto zákona. Lebo toto nemá byť nejaká, tu si nikto toto nemá dať na nejaký politický štít, že toto je moja alebo tvoja zásluha. Pretože toto je niečo, čo nás prežije. A preto treba tak k tomu pristúpiť so štipkou úcty a rešpektu k našej ústavnej kompetencii. Ďakujem za pozornosť.