52. schôdza NR SR - 2.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2026-05-27
Poslanec: Turčanová, Andrea 
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

Pani poslankyne, páni poslanci. Máme pred sebou dve parlamentné tlače. Dva návrhy zákonov v zlúčenej rozprave, spája ich to, že sa týkajú obidva zákona o rodine, ale keď si pozrieme texty jednotlivých návrhov zákonov, sú absolútne nesúvisiace. Kým v návrhu predloženej pani poslankyne Puškárovej chceme naprávať, alebo pani poslankyňa navrhuje naprávať krivdu a, povedzme si rovno, ak o tom hovoríme, celkom musím aj súhlasiť, pretože ak máme 30 % životného minima na dieťa ako minimálne náhradné výživné alebo minimálne výživné, ktoré môže platiť rodič, ktorý má nízky príjem, tak, povedzme si, tá suma náhradného, suma minimálna suma výživného alebo minimálna suma životného minima na dieťa je 129,74 eura. Máte rodiny, máte deti. Kto z vás? Dajte ruky hore. Kto z vás vie uživiť dieťa za 129,74 eura alebo dokonca za 30 % z tejto sumy. To je nejakých 27,50 myslím alebo tak nejako okolo 28 €. Ja vám poviem, že ani obedy v škole nezaplatíte za túto sumu. Tento návrh prišiel a ja si pamätám, kde to navrhla pani poslankyňa, lebo sme boli spolu na univerzite, kde boli prezentované výsledky výskumu, ktoré sa týkali jednorodičov a jednorodičovských domácností. Povedzme si, že ani suma 129,74 € ako sa navrhuje teraz, nebude postačujúca na to, ak chceme vychovať z dieťaťa, z mladého človeka úspešného človeka, ktorý bude ďalej tvoriť hodnoty a, povedzme si rovno, bude neskôr prispievať aj na naše dôchodky. Predstavte si, že potom takíto ľudia povedia, že vám má stačiť ako dôchodcovi 129,74 eura. A budete mať menšie potreby, lebo nebudete rásť, čiže nepotrebujete takú výživu. Budete na dôchodku, budú vám stačiť tepláky, nebudete chodiť do školy, nebudete sa musieť obliekať nijako. Čiže tuto áno, nespochybniteľne 129,74 eura je veľmi nízka suma, povedzme si, aj keď to bude 100 % minimálneho výživného na dieťa. Problém, ktorý ale s týmto mám, lebo toto je teraz to, že dávam za pravdu, že aj tá suma je nízka, mala by byť vyššia. Podľa mňa aj tých 300 € na dieťa je ešte minimum, ešte aj tak by sa musel rodič obracať, aby z 300 € na dieťa to dieťa vyživil nejako a zabezpečil mu nejakú, nejakú kvalitu života, krúžky, krúžkovú činnosť, aby ho teda pripravil na budúcnosť, štúdium. Povedzme si ale inú otázku a k tomu chcem teraz prísť. Pretože máme rodičov, už to tu bolo spomínané, ktorí možno ani nie z vlastnej viny, ale pre zdravotný hendikep alebo napríklad, že sú zo sociálne vylúčeného prostredia, nemajú prácu, nemajú vzdelanie, čiže sú odkázaní na dávku hmotnej núdze. Teraz toto minimálne výživné budú musieť zaplatiť všetci, bez rozdielu. A čo mi v tomto návrhu zákona chýba, je: ako? Chýba mi tu analýza. O koľko takýchto rodičov, o koľkých takýchto rodičoch hovoríme? Či budeme nanovo hnať všetkých na súdy, súdy budú nanovo všetko prehodnocovať, zvyšovať. A samozrejme, keď si nebudú plniť povinnosti, exekútori budú mať čo robiť. Zase zarobia aj exekútori, lebo odmenu exekútora musíte zaplatiť tak či tak, aj keď nič nevymôžu, až keď nič nevymôžu, potom príde k tomu. Čiže my reálne potrebujeme pomôcť jednorodičovským domácnostiam. Verím, že sa s pani poslankyňou zhodneme, že to bola hlavná motivácia, prečo s týmto návrhom zákona prichádza. Ale podľa mňa nie je toto riešenie, že my budeme nútiť tých, ktorí málo zarábajú a ktorí to z objektívnych dôvodov nevedia zaplatiť, že ich budeme exekuovať. Povedzme, viete, ako je to teraz? Veľmi nízko tam aj odznelo, že myslím, že 60 % matiek si ani neuplatňuje to náhradné výživné zo zákona. Práve preto, že, čo musí dnes splniť, a toto by sme mali zmeniť týmto zákonom. Ten postup, keď má určené súdom výživné, a to je jedno teda, či to bude určené 30 € alebo 300 €. Tá matka, keď je samoživiteľka, muž jej to výživné neplatí. Ak od neho náhodou odišla preto, že bol tyran, tak ona má strach požiadať exekútora, aby exekuoval. Ak nepožiada exekútora, úrad práce, keď nedonesie papier, že žiadala a nedalo sa vymôcť, jej to náhradné výživné neposkytne. Toto je problém, vážení, toto poďme riešiť. Zjednodušme cestu matiek jednorodičovských domácností alebo aj otcov, lebo týka sa to v nejakých 10 % aj otcov. Zjednodušme prístup k náhradnému výživnému a stanovme náhradné výživné, aké má byť minimálne. Ale nehovorme o tom, že zaťažíme ľudí, ktorí žijú, ja neviem, naozaj z invalidného dôchodku 460 €, že týchto ľudí zaťažíme vlastne tým, že ich budeme exekuovať a zaťažíme už tak či tak preťažené súdy tým, že sa budú musieť tieto matky znova konfrontovať s tými svojimi bývalými partnermi, stretávať na súde, budeme exekuovať, hovorím, ďalšie veci. Toto proste nie je dobrá cesta. Vráťme sa na začiatku, poďme urobiť dobrý zákon. Nemeňme zákon o rodine, meňme zákon o minimálnom výživnom a zjednodušme proces, ako sa matka k tomu náhradnému výživnému dostane. Toto si myslím, že nám pomôže oveľa viac. A keďže súčasťou tohto balíka je aj ďalší návrh zákona, o ktorom hovoríme v zlúčenej rozprave. Urobiť dobrý zákon. Dajme, nemeňme zákon o rodine, meňme zákon o minimálnom výživnom a zjednodušme proces, ako sa matka k tomu náhradnému výživnému dostane. Toto si myslím, že nám pomôže oveľa viac. A keďže súčasťou tohto balíka je aj ďalší návrh zákona, o ktorom hovoríme v zlúčenej rozprave z dielne poslancov za SNS, ako prepáčte, mne to prišlo, keď som to čítala, že také kuriózne. Pán prezident nemá čo robiť ako hlava štátu a chce sobášiť. On má toľko času. Viete, Prešov má určené – budem hovoriť za Prešov, keďže som tam bola. Od roku 2006 poslankyňa, od roku 2014 primátorka. Mohla som sobášiť? Veľmi rada som túto povinnosť prenechala piatim alebo siedmim, podľa toho, koľko poslanci zvolili sobášiacich. A to je preto, že ani ako primátorka som nemala čas stále chodiť štvrtky, soboty a prípadne za nejakú odplatu ešte aj iné dni ste mohli požiadať o sobáš, a dokonca aj na inom mieste, mimo radnice. Čiže niektorí v kaštieľoch sa chceli sobášiť, v hoteloch a tak ďalej. A teraz si predstavte, že náš prezident zruší medzinárodné návštevy. Pán vice vlády tak takisto nejaký nebude riešiť, povedzme, pán Taraba. Už nebude riešiť životné prostredie, nebude riešiť Čurany ani nič iné, ale bude riešiť sobáše. Sa budú pretekať na vláde, kto kedy, aký sobáš zoberie a budú utekať. Kto kde, jeden pôjde sobášiť do Michaloviec, ďalší do Prešova, ďalší neviem kde. Rozumiete? A to, a to si viem predstaviť, že niekto si vyberie taký aj zámoček v Rakúsku na sobáš napríklad. Napríklad, hej? Ako vážne toto chceme? Všetci, ako tu sedíme, buď v tom komunále ešte sme, alebo sme boli, alebo môžeme byť. Pekne to povedala pani poslankyňa Veronika Veslárová, je poslankyňa. Máme komunálne voľby v jeseni. Kľudne sa prihláste, keď chcete sobášiť. Buďte obecnými poslancami a sobášte. Nechoďte na hlasovanie, sobášte. Načo by ste vo štvrtky, keď je vo štvrtok sobášiaci deň, chodili tuto do Národnej rady? Choďte na východ a sobášte vo štvrtok v Prešove. Kľudne. A ďalšia vec, ktorá tiež nie je doriešená. Viete, že sobáše sa robia väčšinou na matričnom úrade. Malé obce majú zlúčené matriky, väčšie mestá majú samostatné matriky. Každé mesto, mesto Prešov nie je výnimka, má v zásadách o odmeňovaní dohodnutú aj odmenu za sobáš, lebo za sobáš nikto zadarmo nerobí. Zadarmo sobáš je len primátor. Ten to mal akože v náplni práce, ale poslanec má odmenu 30 € za jeden sobáš. Ako do toho dostaneme prezidenta? Kto ho bude platiť? A to ešte nehovorím, že tam je aj nárok na ošatné, lebo však musí byť nejako ustrojený, keď sobáši. Viete, čo vy otvárate, ľudia? Alebo ste len tak od pása strelili, že mne by sa páčilo, keby som mohol niekoho sobášiť, tak zmením zákon. Lebo takto mi to pripadá. Takto mi to pripadá, že vy proste len niečo chcete a neviete, čo všetko je ešte za tým. Tak si naštudujte, čo všetko je za tým, čo všetko výkon bude obnášať a potom príďte s takýmto návrhom. Ale prepáčte, ja naozaj podľa nového rokovacieho poriadku sa máme veľmi slušne vyjadrovať, ale ja sa neviem veľmi slušne vyjadriť na toto, čo tu teraz predvádzame. Neviem sa naozaj na to slušne pozrieť, lebo keby sme mali všetky problémy ľudí vyriešené, keby sa nám všetkým super žilo, keby všetky matky jednorodičky mali postarané o deti, že by si mohli dovoliť im kúpiť, čo im na očiach vidia, a nie, že bojovať, že či im ráno zabalí desiatu alebo či ich pošle bez desiatej. Ako, čo my tu riešime? Však sa konečne vráťme z piedestálu znova na zem a začnime riešiť potreby naozaj obyčajných ľudí. Ďakujem veľmi pekne. Poslanec Ján Vislař.