11. schôdza NR SR - 8.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2012-12-07
Poslanec: Novotný, Viliam (SDKÚ – DS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

50. Vážený pán predseda Národnej rady, vážený pán minister, vážená pani spravodajkyňa, vážené kolegyne, vážení kolegovia, tak neprekvapím vás, keď na úvod poviem, že sa budem venovať problematike zdravotníctva a som veľmi rád, že mám tú možnosť diskutovať s pánom ministrom financií o situácii v zdravotníctve, aj o tom, čo nás čaká a neminie v roku 2013. A v závere sa nevyhnem ani téme, o ktorej budeme diskutovať počas celého roku 2013, ale zrejme nás to neminie až(ani) v roku 2014, a to je vznik jednej zdravotnej poisťovne. Trošku ma aj prekvapilo, priznám sa, že zdravotníctvo, ktoré je vážnou témou v slovenskej spoločnosti, občania ju podľa závažnosti kladú na druhé, maximálne tretie miesto, čo sa týka problémov Slovenska, a budúci rok pretečie rezortom zdravotníctva viac než 4 mld. eur. Napriek tomu zatiaľ v diskusii, ktorá tu plynie od včerajšieho rána, sa rečníci dotkli tejto témy len veľmi okrajovo, preto - doniesol som si aj vodu - mi vopred odpustite, že to zoberiem trošku zo širšia, ale taká možnosť, aby som diskutoval s pánom ministrom financií o problematike zdravotníctva, tu nie je každý deň, takže rád by som to využil. Budem sa ale držať čísiel, aby som netáral veľa, ale budem aj argumentovať, pretože čísla samy osebe, keď nemajú súvislosti, veľa toho nepovedia ľuďom, povedzme, ktorí sa denne nezaoberajú touto problematikou. Poďme teda k tomu - návrh štátneho rozpočtu. Hneď na úvod chcem povedať, že keď bol pripravený návrh štátneho rozpočtu v zmysle platných zákonov Slovenskej republiky, tak som sa trošku pousmial a musím povedať, že neprekvapila ma skutočnosť, že štát chce vydať za poistencov štátu iba 4 % z priemernej mzdy v národnom hospodárstve predminulého roka. Čiže platba za poistencov štátu bola nastavená na 4 %. Pousmial som sa len preto, lebo si veľmi dobre pamätám argumentáciu svojich kolegov zo strany SMER - sociálna demokracia v opozícii, dokonca ešte aj pri schvaľovaní programového vyhlásenia vlády, a keby som bol veľmi zloprajný, odcitoval by som aj môjho kolegu a dobrého priateľa Richarda Rašiho, ktorý hovoril o tom, že neexistuje, aby do zdravotníctva išli len 4 % za poistencov štátu, pretože je to, skrátka, neúnosné. Dneska tu nie je, takže dnes už má zrejme iný názor na túto situáciu. Pamätám si, ako v programovom vyhlásení vlády bolo zdiagnostikované alebo, keď chcete ekonomicky, analýza hovorila o tom, že hlavným problémom slovenského zdravotníctva je to, že vláda Ivety Radičovej dávala do zdravotníctva málo, lebo platila za poistencov štátu iba 4 % z priemernej mzdy v národnom hospodárstve predminulého roka. A tak na základe takéhoto ambiciózneho programového vyhlásenia vlády som teda vedel, čo bude nasledovať v októbri, lebo už chvíľu pôsobím v politike a naivný už dávno nie som. Pán minister financií neprekvapil, 4 % za poistencov štátu. Vieme, v akej situácii je slovenská ekonomika. Je mi to úplne jasné. No len povedal by som, že keď SDKÚ - DS nikdy nenavrhovala 5 % za poistencov štátu, v opozícii ani v koalícii, a nebude to robiť ani teraz, pretože nie sme populisti, ale sme zodpovední hospodári. Očakával by som, že aj slovenskí sociálni demokrati alebo socialisti, teraz už neviem, lebo pán minister Richter ma poplietol, čiže sociálne cítiaca vláda a sociálne cítiaci SMER bude hovoriť to isté v opozícii a v koalícii. Pretože hovoriť v programovom vyhlásení o tom, že vláda Ivety Radičovej dávala za poistencov štátu menej a podfinancovala rezort, a potom navrhnúť 4 % za poistencov štátu, považujem trošku za balamutenie ľudí. Nielen v slovenskom zdravotníctve, ale všetkých občanov. Faktom ale je, že vláda Ivety Radičovej neplatila za poistencov štátu 4 %, lebo zaplatila 4,16 %. Áno, pretože predchádzajúci minister financií nechal v rezerve 50 mil. eur na nepredvídateľné alebo problémové situácie v zdravotníctve a túto záchrannú brzdu použila súčasná vláda, hlasovali sme o tom v tejto Národnej rade v júni, v júni... (Reakcia ministra.) Áno, áno, je to tak, aj k tomu sa dostanem, pán minister, ale pomalšie mi to trošku ide. Hlasovala o tom táto ctená snemovňa v júni tohto roku a od 1. júla bola táto rezerva 50 mil. eur rozpustená a prevedená do poistných fondov zdravotných poisťovní ako zvýšená platba štátu za svojich poistencov. To znamená, že od 1. júla až do konca tohto kalendárneho roka platí štát za poistenca štátu 4,32 % z priemernej mzdy v národnom hospodárstve predminulého roka. No ale keď sme čestní, tak to premietneme na celý kalendárny rok 2012, čiže platba za poistencov štátu bola 4,16. A vtedy príde minister financií s návrhom 4 %. Áno, pán minister má pravdu v tom, že ako opozičný poslanec spolu s pánom poslancom Rašim navrhovali, aby bola v štátnom rozpočte táto rezerva 50 mil. eur a súvisela, súviselo potom s tým, súvisel s tým aj postup pri hlasovaní o štátnom rozpočte. Musím byť korektný, je to naozaj tak. No dobre, ale poďme k tohtoročnému štátnemu rozpočtu, čo bolo, bolo, venujme sa mu. Teda 4 %. No je jasné, že reakcia stavovských organizácií, združení, odborárov, ktorí boli neobyčajne aktívni, hlavne po páde vlády Ivety Radičovej, a teraz už akosi svoju aktivitu lokalizujú len na nenastupovanie do nočných služieb v žilinskej nemocnici, čiže musím povedať, že akosi sa im to ostrie otupilo, ale chválapánubohu, lebo nepotrebujeme mať problémy na Slovensku, ale kľud na prácu. Samozrejme, všetci začali reklamovať, že teda 4 % je málo. A tu sa udialo niečo, čo by som prirovnal k tomu, o čom som hovoril v stredu v tejto snemovni, že najprv bola vláda proti zľavám v lekárňach a potom, ajhľa, 20. novembra v ranných hodinách prudký 180-stupňový obrat a zľavy už zrazu v lekárňach môžu byť. To už zrazu neohrozuje zdravotnícky charakter. No a to isté sa udialo aj so štátnym rozpočtom a treba to povedať, že zrazu sme sa dozvedeli, že po významnom vplyve pani ministerky zdravotníctva, ktorá bojovala za to, aby štát zaplatil viac za poistencov štátu, je zrazu percento 4,25. Štát zaplatí za poistencov štátu 4,25 % z priemernej mzdy v národnom hospodárstve. Nuž, aj ma to potešilo, ale tak som si aj pozrel čísla, čo zrejme moji kolegovia zo stavovských organizácií až tak neurobili, no a tu už som začal byť prekvapený, pretože čísla sa nezmenili a percento platby za poistencov štátu narástlo. Zázrak! Normálne zázrak. Takže, naozaj, človek chvíľu musel hľadať a zistil, že viete, čo sa nám stalo v októbri, začiatkom novembra? Neuveríte. Klesol nám počet poistencov štátu o 200-tisíc. Z 3 350-tisíc na 3 150-tisíc. Logicky, keď rovnaký objem peňazí predelíte menším počtom ľudí, za ktorých platíte, narastie vám percento na jedného poistenca štátu. Čiže, dámy a páni, pekný - po košicky, sa ospravedlňujem, dnes už budem večer doma v Košiciach, tak košicky, pán minister je pôvodom Košičan - taký gaťafalš. Ale krásny gaťafalš! Priatelia, štát nebude platiť viac za poistencov štátu ako 4 %, ktoré naplánoval pán minister niekedy v septembri. Len kozmeticky upravil toto percento na 4,25 s tým, že znížil počet poistencov štátu. Znížil, pretože počíta s tým, že dohodári si budú platiť poistné sami. Počíta s tým, že dôchodcovia, ktorí pracujú, zrazu akosi prestanú byť poistencami štátu, lebo si budú platiť poistné sami. Čiže administratívny úkaz: ani o jedno euro viac. Ani o jedno euro voči tomu, čo bolo napísané v septembri, viac. Dobre. A znovu sa budem snažiť byť korektný. Tvrdili sme to, keď sme vládli, a tvrdíme to aj teraz, keď sme v opozícii. Priatelia, 4 %, 5 %, 4,5 % je fetiš. Je zdravotnícky fetiš! Vyrobilo sa to tu. Viete čo, začneme diskutovať o problematike zdravotníctva a pán minister, myslím, že teraz sa snažím byť konkrétny, a tu nikto nehovorí o ničom inom, len, viete, keby do toho zdravotníctva za poistencov štátu ten zlý štát konečne zaplatil tých 5 %, všetky problémy sú vyriešené. Nič nie je vyriešené! Vôbec to nie je dôležité, lebo nie je dôležité percento, ale objem peňazí, ktorý ide do zdravotníctva. To je dôležité a o tom sa hovorí omnoho menej, lebo sa fetišizuje toto percento. Keby bol pán minister vedel, tak by znížil ešte o 200-tisíc počet poistencov štátu a už by sme boli na 4,5 %. Takže zjavne vidíte, že toto nie je dôležité číslo. Len preto som ho na úvod povedal, lebo veď všetci o tomto čísle hovoria. Prídu vám zástupcovia lekárskej komory, prídu vám odborári a začnú tým, že, viete, keby 5 % sa platilo, raj na zemi v slovenskom zdravotníctve. Dôležité je, aký objem peňazí ide do slovenského zdravotníctva. Čiže poďme k tým peniazom, buďme konkrétni. Pozrel som sa na platbu za poistencov štátu, ktorú zaplatila vláda Ivety Radičovej, teda ktorú naplánovala a ktorá išla do zdravotníctva v roku 2008, pretože ideme podľa rozpočtu, ktorý sme schvaľovali za vlády Ivety Radičovej v decembri 2011. Samozrejme, musím k tomu pripočítať aj 50-miliónovú rezervu, lebo tá bola pripravená v rozpočte. A teraz už musím byť naozaj kritický, vážený pán minister, vážená vláda Slovenskej republiky, vážení kolegovia zo SMER-u, ktorí ste hlasovali za programové vyhlásenie vlády a po ktorom ste povedali, že najväčším problémom slovenského zdravotníctva je skutočnosť, že vláda Ivety Radičovej dávala do zdravotníctva málo peňazí. Ajhľa, za poistencov štátu idete dať o 70 mil. eur menej ako vláda Ivety Radičovej! Nezabávajme sa tu s percentami: 4, 4,16, 4,25. To nechajme tým, ktorí tomu nerozumejú. Hovorme o peniazoch. Pretože peniaze pôjdu zo Štátnej pokladnice do zdravotných poisťovní, peniaze pôjdu zo zdravotných poisťovní pre nemocnice a ambulancie. Z tých budú nakupovať, platiť lieky, platiť lekárov, sestry a zdravotníkov. Idete dať, dámy a páni zo SMER-u, za poistencov štátu o 70 mil. eur menej ako vláda Ivety Radičovej, ktorú ste kritizovali za to, že platí do zdravotníctva málo peňazí. A to ešte chcete povedať, že zdravotníctvo je priorita? Toto je priorita? No samozrejme, je tu aj iné číslo. Medziročne očakávate nárast disponibilných zdrojov vo verejnom zdravotníctve, vo verejnom zdravotnom poistení o 150 mil. eur. Čiže o 70 mil. eur idete zaplatiť menej a očakávate 150-miliónový nárast. Že kto to zaplatí? Ekonomicky aktívni. Klasický postup sociálne cítiacej vlády. Za poistencov štátu dám menej ako vláda Ivety Radičovej o 70 mil. eur, ale ekonomicky aktívni, tí, ktorí pracujú, majú zaplatiť o 220 mil. eur viac do verejného zdravotného poistenia. Toto sú čísla, ktoré vieme vyčítať zo štátneho rozpočtu. A chcem hneď povedať pánovi ministrovi, že veľmi sme si dobre podiskutovali, no, podiskutoval som si ja, lebo pani ministerka veľa mi toho nenadiskutovala k zákonu o zdravotnom poistení 580/2004, kde je to rozmenené na drobné. Tak to, že sa budú platiť zdravotné odvody z dohôd, že dohodári, študenti, dôchodcovia si budú platiť zdravotné odvody, o tom sme už v tomto pléne diskutovali. Ľudia, ktorí pracujú, ktorí ťahajú ekonomiku, ktorí dávajú pracovné príležitosti, podnikatelia, tí zlí, ktorí platia dane a odvody - len pre túto vládu sú zjavne zlí -, tak tí už teraz nebudú platiť zdravotné poistenie z maximálneho vymeriavacieho základu trojnásobku priemernej mzdy v národnom hospodárstve, ale z päťnásobku priemernej mzdy v národnom hospodárstve. Do toho prichádza zodvodnenie dividend. Chcem hneď znovu korektne, pán minister tu nebol pri tejto diskusii o zdravotnom poistení, korektne povedať, že SDKÚ - DS nemá nič proti tomu, aby sme platili zdravotné odvody z dividend. Len mala by byť zachovaná odvodová neutralita. To je ten môj problém s odvodmi z dividend. Aj za vlády Ivety Radičovej sme to zaviedli, mimochodom, za vehementnej kritiky verejnosti. Pán poslanec Hlina mal na to aj pár takých pejoratívnych vyjadrení, ktoré sa vzťahovali aj na nás. Ale nech sa páči. 14 % percent z trojnásobku priemernej mzdy v národnom hospodárstve ako maximálny vymeriavací základ pre odvody zo mzdy, 14 % z trojnásobku priemernej mzdy v národnom hospodárstve ako maximálny vymeriavací základ pre odvody z dividend - a sme dohodnutí s pánom ministrom. Je pravda, že vláda Ivety Radičovej išla len na 10 %. Čiže ani tam to nebolo celkom presné, čiže je tam ešte priestor ísť na 14 % a sme dohodnutí. Ale, priatelia, zdravotné odvody z dividend na úrovní 14 % z desaťnásobku priemernej mzdy, to je aká odvodová neutralita? A to ešte čerešnička na torte: ono sa to ešte aj sčítava. Pán minister, musím povedať, že toto už je trochu veľa. To znamená, že človek, ktorý má eseročku s troma kolegami, majú firmu, zamestnáva 5-6 ľudí, všetci traja dostávajú aj platy, to spoločníci tej eseročky. Makajú, jak vedia, a celkom sa im darí. Majú dobré zákazky, platia DPH aj dane, nepodvádzajú, tak ako nás vyzýval k tomu pán minister Kažimír, ale darí sa im napriek tomu, čuduj sa svete, aj by si vyplatili dividendy na konci roka. Tak v tej úplne najhoršej verzii hrozí, že ten dotyčný spoločník, ktorý je zároveň zamestnancom vlastnej eseročky, zaplatí 14 % z pätnásťnásobku priemernej mzdy v národnom hospodárstve. Priatelia, čo za to dostane v slovenskom zdravotníctve? Viete, povedal som to pani ministerke a chcem sa držať čísel, nechcem veľmi odbáčať, ale aj solidarita by mala mať spodnú hranicu a hornú hranicu. Budem vždy za to, aby vo verejnom zdravotnom poistení bola solidarita. Verejné zdravotné poistenie bolo postavené a vymyslené na solidarite a tá solidarita musí byť zachovaná. Ten, kto má vyšší príjem, platí viac, ten, kto má nižší príjem, platí menej, ten, kto nemá žiadny príjem, štát za neho zaplatí verejné zdravotné poistenie z daní ľudí, teda znovu tých, ktorí majú lepší príjem a platia dane, a užíva ten, kto to potrebuje. Súhlasím, len malo by to mať nejakú mieru. Priatelia zo SMER-u, ja viem, že tí najbohatší sú tí zlí a bojujete s nimi, len oni aj dávajú prácu, mimochodom, tým, ktorí sú v strednej vrstve alebo v tej nižšej vrstve príjmov, dávajú im aj prácu. Ale uznajte, že 14 % z pätnásťnásobku priemernej mzdy v národnom hospodárstve nie je solidarita, ale zlodejina. Viete, čo budú robiť tí podnikatelia? Špekulovať, ako to obísť. To je ten náš problém. A nejdem ich navádzať. Počul som to od pani ministerky zdravotníctva, že im dávate návody. Nie, nie, nie. Žiadne návody im dávať nebudem. Ale viete, zákon by mal byť taký, aby aj ten poistenec cítil, že platím poistné a za to niečo dostanem. Ja poznám slovenské zdravotníctvo veľmi dôverne aj ako lekár, aj ako človek, ktorý sa mu venuje desať rokov. Prepáčte, 14 % z pätnásťnásobku priemernej mzdy v národnom hospodárstve, za to vám nemáme čo ponúknuť v slovenskom zdravotníctve. Čakanie na kĺb dva roky? Alebo aj štyri v ružinovskej nemocnici? Aký bonus dostanú títo ľudia? Žiadny? Verejné zdravotné poistenie solidarizujú? Toto je solidarita? Pokračujem ďalej, lebo naozaj chcem sa trošku držať viac čísel. To, čo je podstatné, som chcel povedať, že, priatelia zo SMER-u, zbytočne budete kamuflovať, že za poistencov štátu dávate viac ako vláda Ivety Radičovej, lebo dávate 4,25 %, vláda Ivety Radičovej dávala len 4 %. Nedávala 4 %, dávala 4,16 %, lebo čísla "nelžou" a pravda je taká, že za poistencov štátu zaplatí vláda Slovenskej republiky v kalendárnom roku 2013 o 70 mil. eur menej, ako zaplatila vláda Ivety Radičovej v roku 2012. Chcete to dohnať cez ekonomicky aktívnych takýmto nehoráznym zlodejstvom, o ktorom som pred chvíľočkou rozprával. Obávam sa, pán minister, a myslím to veľmi úprimne. To nebude fungovať. Tak ako nám nefungovalo - a vysmievali ste sa nám za to, a právom -, keď sme vymysleli zdravotné odvody z prenájmu. Právom ste sa nám vysmievali, lebo to nefungovalo. Keď sme vymysleli, že študenti nad 25 rokov majú platiť a tak ďalej. Museli sme to zrušiť. Obávam sa, že ani toto nebude fungovať, že príjem 220 mil. eur plus, ktorý chcete od ekonomicky aktívnych vybrať v roku 2013 do verejného zdravotného poistenia oproti roku 2012, bude omnoho nižší. Toho sa ja veľmi obávam. Čo je zlá správa pre zdravotníctvo. Vôbec ma to neteší. Niet sa čomu tešiť. Pán minister, viem, že to ovládate omnoho dokonalejšie ako ja, ja som predsa len lekár, ale určite ste si všimli a preštudovali a poznáte to, čo povedala fiškálna rada k rizikám tohto štátneho rozpočtu, a ja sa budem venovať len tomu jednému číslu, že v zdravotníctve môže objektívne chýbať 100 mil. eur v kalendárnom roku 2013. Môže chýbať aj preto, lebo výber od ekonomicky aktívnych nebude o 220 mil. eur vyšší, ale môže chýbať objektívne aj preto, lebo slovenské zdravotníctvo je charakteristické svojím úžasným plytvaním. Viem, že som nepriateľom všetkých svojich kolegov, keď hovorím o plytvaní v slovenskom zdravotníctve, ale, pán minister financií, máme tu možnosť spolu diskutovať a vážim si to, že ste tu. V slovenskom zdravotníctve sa neuveriteľne plytvá. Naháňate každých desať eur, a to je dobré, že ich naháňate. Prosím, venujte sa viac slovenskému zdravotníctvu a naháňajte riaditeľov štátnych nemocníc, pani ministerku, šéfa štátnej poisťovne a celý ten systém slovenského zdravotníctva, kde sa všetko predražuje a kde je úžasná neefektivita. Preto nám bude chýbať 100 mil. eur. A hneď začnem tým, čo je aktuálne, čo sme riešili v tejto snemovni v stredu. Zákon o rozsahu a zákon o liekoch. Priatelia, jedna tretina výdavkov z verejného zdravotného poistenia ide na lieky. Zhruba 1,3 mld. eur. Hovorím hrubé čísla, nebudem vás tu zabávať detailami. 1,3 mld. eur, jednu tretinu výdavkov z verejného zdravotného poistenia minieme na lieky. Čo je teda dôležité, je, aby lieky boli čo najlacnejšie. Preto znovu tu pred pánom ministrom financií chcem povedať, že nerozumiem tomu, milí priatelia zo SMER-u, čo ste tu urobili v stredu? Prečo zdražujete lieky? Keď vás fiškálna rada upozorňuje, že môže chýbať 100 mil. eur v zdravotníctve, vo verejnom zdravotnom poistení objektívne môže chýbať, lebo sa nevyberú, ale aj subjektívne môže chýbať, že jednoducho nebude dosť peňazí na vykrytie toho všetkého, čo sa tvárime, že vieme vykryť. A v tejto chvíli príde pani ministerka zdravotníctva s tým, že cena liekov na Slovensku sa nebude určovať ako druhá najnižšia cena v Európskej únii, ale ako priemer troch najnižších cien. Keby to bolo fiškálne nulové, povedal by som, no dobre, tak nerozumiem síce tomu, prečo vás trápi druhá najnižšia cena v Európskej únii, keď to funguje. Ale prosím. Ale ono to bude v praxi znamenať zdraženie liekov. Pani ministerka tvrdí, zlacnenie, SDKU - DS tvrdí, zdraženie. Okej. Dopadová štúdia ministerstva zdravotníctva, ktorú by skontrolovalo aj ministerstvo financií, myslím, že pán Filko je dobrý odborník a rozumie sa zdravotníctvu, by ma upokojila, veď môžem sa ja mýliť. Ja nehovorím, že všetko viem. (Reakcia ministra.) Toto nebudem, to som nepočul. Môžem sa aj ja mýliť, nie som ja odborník na všetko. Môžu sa mýliť aj ľudia, ktorí pripravili podklady a ktorí prepočítavali, experti, ktorí sú blízki SDKÚ - DS. Niekedy bol aj pán Filko, ale teraz je už u vás. On tak chodí medzi tými jednotlivými vládami. Ale to je jedno, to nie je dôležité. Teraz to nie je o pánovi Filkovi. Teraz je to o tom, že my sme vypočítali, že z 5 200 kategorizovaných liekov 222 zlacnie, 815 zdražie. Počítali sme podľa októbrových cien. Viete, tretia, druhá najnižšia, priemer troch najnižších, musíte porovnávať krajiny Európskej únie v danom mesiaci, lebo každý mesiac kategorizujeme. A nám vyšlo, že v mesiaci október, ak by sme išli podľa priemeru troch najnižších cien a nie podľa druhej najnižšej ceny, 815 liekov by bolo drahších, znovu v celoročnom premietnutí, ak by sme sa držali októbrových cien, o 92,5 mil. eur. Odpoveď pani ministerky: "Klamete." Nerád používam takéto silné slová a myslím si, že do úst politikov ani nepatria. Zvlášť, keď nie sú podložené argumentami. Pretože ja som očakával papier pani ministerky, že takto to bude, priatelia. (Rečník drží v rukách hárok papiera.) Papiera niet. Viete, kto mi odpovedal? Farmaceutické firmy. Asociácia farmaceutických firiem hovorí, že nemám pravdu. Veru, veru. Ony chcú starý systém, druhú najnižšiu cenu. Lebo priemer troch zlacnie lieky a ich to strašne, strašne poškodí. Viete, ako prepáčte, nechcem používať žiadne prirovnania, ale pre mňa v diskusii o šetrení verejných zdrojov na lieky, ktoré vydávame z peňazí občanov, ktorí platia verejné zdravotné poistenie a dane, pretože za poistencov štátu tam platíme z daní občanov, mňa nezaujíma názor farmaceutických firiem! Mňa zaujíma názor tých, ktorí to majú vypočítať - ministerstva financií a ministerstva zdravotníctva. Tak keď farmaceutické firmy budú mať vyšší zisk budúci rok vďaka tomu, že zdražejú lieky, čo myslíte, budú proti tomu? Tak jasné, že použijú všetky možné argumenty, aby presviedčali o tom, že ako je to dobré, ako to bude stabilné, aké inovatívne molekuly prídu na Slovensko, ako je to dôležité, ako zabránime kde-akým nekalým veciam na trhu. A čo od nich očakávate? Že budú proti tomu, že budú mať vyšší zisk? Veď to ako nefunguje, to logicky nefunguje. Kedy je vaše dieťa proti tomu, že mu chcete dať väčšie vreckové? To nemá logiku. Ale ministerstvo zdravotníctva a ministerstvo financií sú tu nato, aby chránili verejné zdroje. Pán minister, ministerstvo zdravotníctva to nerobí. (Reakcia ministra.) Ja lieky nepredávam, ja len sem-tam si kúpim Coldrex. (Reakcia ministra.) Ale, pán minister, keď to nestráži ministerstvo zdravotníctva, strážte to vy. Prosím vás o to. Prosím vás, naozaj úprimne vás o to prosím. Nič zlé v tom neviďte. Lieky je priestor, kde vieme ušetriť. Je priestor, odkiaľ, ak ušetríme vo verejných zdrojoch, dokážeme dať viac na ukončené hospitalizácie, viac na umelé kĺby, viac na šošovky, dokážeme dať viac pre ambulantnú sféru, dokážeme dať viac pre lekárov, sestry a zdravotníkov bez toho, aby sme trápili ministra financií, aby nám dal ďalšie zdroje. To sú vnútorné úspory. Hlavná, prvá najdôležitejšia vnútorná úspora, ktorú vieme robiť, sú lieky. V tejto chvíli zdražujete? Zaspali na tom ministerstve financií? Čo robí Filko? Nemá prepočítané? Ako prosím, keď chcete mať lepšie vzťahy s farmaceutickými firmami, my keď sme predkladali tento návrh zákona na vláde, tak prišli listy od veľvyslancov, čiže uvedomujem si, že farmaceutické firmy majú obrovskú schopnosť lobovať. Obrovskú schopnosť lobovať! Ale povedzme si teraz, čo je pre nás prioritné? Či chrániť verejné zdroje, či mať kamarátov vo farmaceutických firmách? Vláda Ivety Radičovej mala odvahu ísť na druhú najnižšiu cenu v Európskej únii! A ja som videl ten list a čítal som ho tu, ten list od veľvyslancov, ktorí nás upozorňovali na vážne medzinárodné konzekvencie takéhoto ohrozovania. Napriek tomu do toho išla vláda. Teraz listy chýbajú. Keby to bolo také hrozné, že to ešte zlacnie, čo myslíte, že zabudol už americký veľvyslanec adresu Úradu vlády? Priatelia, nie je to zodpovedné, čo ste urobili v liekovej politike. Lieky zdražejú pre chorých a dôchodcov. Lieky zdražejú pre pacientov pre verejné zdroje. Budú vyššie doplatky na liekoch. A keď poviete, že chcete robiť sociálnu liekovú politiku, počul som od pani ministerky, že vy idete robiť sociálnu liekovú politiku, to znamená, že chcete nižšie doplatky, to znamená, že z tej vyššej ceny lieku, keď bude pacient doplácať menej, kto zaplatí viac? Verejné zdravotné poistenie. Na úkor platieb pre nemocnice, na úkor platieb pre ambulancie, na úkor lepších platov pre lekárov, sestry a zdravotníkov, na úkor kratších čakacích dôb. Nepustí tá matematika. Bohužiaľ, v zdravotníctve hospodárime s uzavretým koncom. Bolo by dobré, keby ten koniec bol otvorený. Ja ako zdravotník by som sa tešil. Ale, žiaľ, hospodárime s uzavretým koncom. Toľko teda k liekom. A ak dovolíte, idem na druhý veľký problém, ktorý ohrozuje zdroje vo verejnom zdravotnom poistení, ktorý ohrozuje stabilitu slovenského zdravotníctva a v ktorom sa strácajú, neuveriteľne strácajú finančné prostriedky, vzácne zdroje v zdravotníctve, ktoré nie sú efektívne využité v prospech pacientov, a to sú štátne nemocnice. Priatelia, predchádzajúca vláda Ivety Radičovej sa pustila do komplikovaného projektu transformácie nemocníc na akciové spoločnosti. Bol to druhý pokus. Dali sme do toho, minuli sme na to ako predchádzajúca vláda trošku viac než 300 mil. eur. Tristo miliónov eur bolo použité na oddlženie štátnych nemocníc, na to, aby boli pripravené na transformáciu na akciové spoločnosti. SMER bol proti. Bol proti v 2005, bol proti v 2011. Dobre, toto je politický stademant strany SMER, tomu sa dá rozumieť. Vy nesúhlasíte s tým, aby štátne nemocnice boli akciové spoločnosti. Podľa mňa nie je dobrý stademant, ale je to vaše rozhodnutie, je to vaša politika. Aké iné riešenie máte pre štátne nemocnice? Aké iné riešenie máte pre neuveriteľne a večne sa zadlžujúce štátne nemocnice? Čo je váš projekt? A na ten sa pýtam od roku 2005 alebo 2006. Čo je váš projekt? Liať tam vzácne zdroje z verejného zdravotného poistenia rýchlejším tempom? Lebo keď sú diery vo vedne na spodku, tak keď lejete vodu, tak je vyššia hladina, ale stále odteká. To je vaše riešenie?! Áno, predviedol to pán minister Valentovič v roku 2008. Zvýšil platby pre štátne nemocnice o 20, 30, 40 % za ukončené hospitalizácie a znížil platby pre stredné a malé nemocnice, aj pre tie NO-čky, kde ste už mnohí, resp. členovia vašej strany, momentálne v správnych radách. Budete sa s tým trápiť. Ste v správnej rade, máte zodpovednosť. Znížil plat. Vyriešené. Jednoducho prerozdelil. Súkromným malým VÚC-karským, mestským zobral, NO-čkam zobral, pridal štátnym nemocniciam. Čo myslíte, hospodárili vo vyrovnanom rozpočte? A tak hospodárili vo vyrovnanom rozpočte, že ešte ste im potom museli dať návratnú finančnú výpomoc v roku 2009. A po tej návratnej finančnej pomoci, keď pán minister Raši svätosväte sľuboval, že už sa polepšia a že už budú hospodáriť dobre. Myslíte, že hospodárili dobre? Tak tak, že na ich oddlženie na konci roku 2011 sme potrebovali minúť 300 mil. a ešte ani nebolo všetko oddlžené, lebo Mikloš zastavil peniaze v okamihu, keď táto Národná rada zastavila, pardon, keď pán prezident zastavil, ospravedlňujem sa, lebo Národná rada bola až neskôr, keď pán prezident zastavil transformáciu nemocníc po páde vlády. Mikloš zastavil peniaze, lebo povedal, že no tak načo to tam budeme liať? Minulo sa nejakých 310 mil. eur. A čo myslíte, teraz už, keď už sme ich, tieto peniaze, žiaľ, minuli bez toho, aby bola dokončená transformácia pre pád vlády, myslíte si, že teraz sa nezadlžujú? Len jednu informáciu vám poviem: 20 mil. eur nového dlhu za 6 mesiacov voči Sociálnej poisťovni. Štátne nemocnice. Len Sociálna poisťovňa 20 mil. eur. Čiže celoročne 40 mil. eur nového dlhu len voči Sociálnej poisťovni! Aké je riešenie? Pán minister, aké je riešenie? Pani ministerky Zvolenskej sa budem na to pýtať, aké je riešenie? Nič. Tvárme sa, že kým to nevybuchne, ako to začína byť v Žiline horúce, tak nejak akože potichu, však s Božou milosťou každý mesiac dobrý, ktorý prežijeme. Aké je riešenie? A to je ďalší problém slovenského zdravotníctva. V lete urobila nezávislá inštitúcia INEKO, myslím, že INEKO je autorita, ktorú by sme mohli rešpektovať napravo aj naľavo, urobila analýzu tendrov, ktoré sú realizované v štátnych nemocniciach. Výsledkom analýzy týchto tendrov bolo, INEKO to konštatuje, zverejnili to Zdravotnícke noviny, čiže som si to nevytiahol len tak zniekadiaľ, že dva tretiny (reakcia z pléna) všetkých tendrov v štátnych nemocniciach sa predražujú. Že dve tretiny, ďakujem pekne, ach, už idem do Košíc, to už začínať byť cítiť. Dve tretiny všetkých tendrov sú predražené. V dvoch tretinách všetkých tendrov v štátnych nemocniciach, priatelia, sa síce tendruje, ale nesúťaží, lebo sa zúčastňuje len jeden uchádzač. Jeden jediný uchádzač! A INEKO to vyčíslilo. Predraženie odhadujú na 21 %. Ročné šetrenie len v štátnych špitáloch by bolo 36 mil. eur, keby sa súťažilo. Nič nechcem, len nové súťaže. Aspoň dvaja aby boli v tom tendri. A tu sa znovu musím opýtať, hľadám to v materiáloch, predchádzajúca vláda to začala pripravovať - centrálne verejné obstarávanie. Sem-tam to tak zachytím, že aj súčasná vláda povie, že asi v tých štátnych nemocniciach by na to mali ísť, ale jeden rezort súhlasí, druhý rezort nesúhlasí, jeden to chce, druhý to nechce. No tak, keď štát zriaďuje nemocnice, obrovské množstvo nemocníc, 36 štátnych špitálov máme, nerozumiem tomu, načo je štátu toľkých nemocníc. Ale nejdem tu teraz otvorene nabádať k tomu, aby hlavne do tých menších nemocníc úplne kľudne mohli vstupovať investori, pretože im len pomôžu. Ale dobre. Vy chcete mať štátne zdravotníctvo; 36 štátnych špitálov máme na Slovensku. Prečo pre nich štát centrálne neobstaráva? Preto, lebo každý riaditeľ si radšej chce urobiť svoj vlastný tender s jedným uchádzačom? Je to tak zaujímavejšie? Prečo? Dobre, vy mi teraz poviete, no ale INEKO to robilo za dlhé obdobie. Áno, pozrite si tú štúdiu. Naozaj to je zaujímavé, 2009 porovnávali. Čiže aj za predchádzajúcej vlády to tak prebiehalo. Prebiehalo, ale preto sme to chceli transformovať na akciové spoločnosti, pretože sme chceli zmeniť ten základný postoj k tomuto problému z pozície "malo by sa šetriť" na pozíciu "musíme šetriť". To je ten zázrak. Viete, to je to, čo sa veľmi ťažko vysvetľovalo, lebo kolegovia zo SMER-u, či už v opozícii, alebo v koalícii, na výbore alebo v pléne veľmi radi povedia, že, no ale čo sa zmení? Teraz, keď sa zadlžuje špitál XY, štátna nemocnica XY a vy ju stransformujete na akciovú spoločnosť, no tak bude mať vždy len také normálne príjmy, aké mala predtým, a normálne výdaje a tam je schodok, tak sa bude zadlžovať ďalej ako akciovka, skrachuje a pôjde do konkurzu a ohrozíte dostupnosť zdravotnej starostlivosti. A, viete, to celé bu-bu-bu, čo ste na to už nabalili, veď vy to viete hovoriť lepšie ako ja. Priatelia, len zabúdate na jeden veľmi dôležitý moment. V okamihu, keď pravidelne oddlžujeme štátne nemocnice, naša vláda z dôvodu, že ich pripravuje na transformáciu, ale v princípe ich oddlží, aby boli na nule. A vaša vláda z dôvodu iných všelijakých, že návratná finančná výpomoc a riaditelia predkladali projekty. Rád by som upozornil pána ministra financií, že riaditelia v 2009, nemocníc, predkladali projekty, že jako sa dostanú do nuly. Mohli by ich teraz vybrať ich nástupcovia, že jak to vlastne mali vypočítané. Len radím v dobrej viere, že keď už teda tie akciovky nechcete, no tak ten direktor niečo načmáral do tých papierov v 2009, že jak to on teda dosiahne, tú nulu, s tým svojím špitálom. Len, viete, keď riaditeľ štátnej nemocnice vie, že bude oddlžený a bude oddlžovaný aj za vašej vlády, pána ministra financií na to upozorňujem, možno rok 2013 prežijete, ale 2014 bez oddlžovania štátnych nemocníc neprežijete, keď s nimi nič neurobíte, so systémom ich fungovania, neprežijú to. Bohužiaľ, ďalšia zlá správa. A lacné to nebude, nebude to 5,50 ani 30-tisíc eur, ktoré bude potrebné na ich oddlženie. Tak keď nemáte žiadne iné riešenie na ich oddlžovanie, čo im chcete ponúknuť? Aká je vízia pre tieto nemocnice? No a keď má riaditeľ teda víziu, že ich oddlžíte, lebo túto víziu má každý riaditeľ štátneho špitálu, keď sa netransformuje, povedzte mi, prečo by mal šetriť? Znovu sme pri motivácii. Viete, my zlí pravičiari veríme v motiváciu. Prečo by mal šetriť? Práve naopak. Ten, ktorý šetrí, robí zle. Pretože nič nové nekúpi, nezvýši pohyblivú zložku pre lekárov a sestry, nemajú ho radi, je zlý riaditeľ nemocnice. Ten druhý na to nedáva pozor a na konci ten, ktorý urobí veľký dlh, je oddlžený takisto ako ten, ktorý urobí malý dlh. Čo sa teda viacej vyplatí? No robiť veľký dlh. Pekne tendrovať s jedným účastníkom o 21 % drahšie. Zaujímavé, nie? Či šetriť. A to je to čaro v tej akciovke, že v akciovke pozíciu "mal by som šetriť" zmeníte na "musím šetriť", pretože som člen predstavenstva, člen dozornej rady, generálny riaditeľ, som zainteresovaný na hospodárskom výsledku týchto nemocníc. Poďte sa pozrieť do Košického kraja. Kolegovia zo SMER-u, ktorí majú väčšinu v zastupiteľstve samosprávneho kraja, v dlhom, v dlhom procese súhlasili s ekonomickým prenájmom štyroch nemocníc pre súkromného investora. Nejdem teraz robiť politiku. Urobili dobre. Urobili dobre, zo začiatku to síce vyzeralo ako nie tak celkom vydarený projekt. Treba povedať, že v závere aj vzhľadom k tej situácii a vzhľadom k tomu, čo sa tam deje dnes, musím povedať, že urobili dobre. A zoberte si jednu nemocnicu, Rožňavu, s ktorou nevedel Košický samosprávny kraj, kým bola príspevková organizácia, urobiť nič, čierna diera. Požičiavali sme im peniaze. Normálne návratnú finančnú výpomoc v malom robil župan Trebuľa, to, čo robil minister Počiatek za prvej Ficovej vlády. Tak sme im poslali 30 mil. Poďakovali, vrátia. Nevrátili. Tak sme im poslali 50 mil., bo už tak bolo, že už vypnú im elektriku, tak sme museli. Dnes vedia byť blízko vyrovnaného rozpočtu v bežnom mesiaci. Ešte to nie je dobré, ale vedia sa k tomu dostať, no lebo pozícia malo by sa sa zmenila na pozíciu musíme. Musíme! (Potlesk.) To je ten veľký a veľmi dôležitý m