27. schôdza NR SR - 5.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2013-12-03
Poslanec: Kuffa, Štefan (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

69. Vážený pán minister, vážený pán spravodajca, vážená pani podpredsedníčka, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi niekoľko slov. Možno trošku bude taký iný pohľad, ako doposiaľ to tuná odznelo. Je to taká citlivá téma, lebo sa to dotýka nás samotných poslancov. No ale aby sme tak zase oduševnene do seba, sami seba nekopali, tak skúsme mať naozaj taký aj reálny pohľad. Ja som tu počúval ako dopoludnia kolegov, ktorí tuná predkladali, argumentovali. Musím sa priznať, zamyslel som sa nad tým. A naozaj, však uvažoval som už aj predtým, a zdá sa to, že tu čosi naozaj nie je v poriadku, tuná, ak premiér tejto krajiny má nižší plat ako starosta. Ale tak to není zase celkom, no, neviem, možno tu by sa dalo naozaj prijať tuná zákon v parlamente, aby sa tomu, tak nedialo. Lebo naozaj nepomerne viac tej práce a zodpovednosti má premiér krajiny, ako má nejaký starosta obce. Myslím, že na tom sa zhodneme, to nikto nemusí o tom pochybovať. No ja mám jednoducho taký názor. Keď som sa nad tým tak zamýšľal, tak byť tým premiérom v skutočnosti nie je ľahké, nie je jednoduché, hej. A mali sme tu dvojnásobných premiérov, ktorí boli dvakrát po sebe tohto. Premiér takisto druhýkrát je premiérom. A ja som sa zamýšľal tak aj práve nad touto funkciou a touto pozíciou. Trošku tak si dovolím tuná pripomenúť pri tejto príležitosti, keď to porovnávam s funkciou prezidenta, ktorá je čestná funkcia, a prezident Slovenskej republiky má priznaný ten dôchodok. Zo zákona je to, myslím, že 1000 eur, tuším 1000, okolo tisícky. A premiér tejto krajiny nemá nič. Skúste sa zamyslieť, kolegovia, nad tým, aby premiér krajiny, a to je jedno, dneska je to váš premiér, zajtra to bude zase iný, hej, a ďalšie volebné zase ďalší. Myslím si, že aj táto funkcia, ktorá je veľmi, veľmi náročná, zaslúži si aj takúto pozornosť. Keď tu preberáme, ja neviem, predčasné dôchodky, ale teda dôchodky, výsluhové dôchodky policajtov, pardon, a naozaj sa nezamýšľame možno sami nad sebou, nad ústavnými činiteľmi a nad predsedom vlády. A premiéra ako takého stále nemáme nejak tak poriešeného. Niektoré tie vystúpenia, ktoré tuná tak odzneli, aby zase z nás nehovorila taká nenávisť, možno aj závisť, ale aby to naozaj proporcionálne bolo vyvážené. Áno, každý o tej svojej solidarite, alebo to, ako bude nakladať s tým svojím platom alebo s tou svojou odmenou, je to na každom z nás, ako sa rozhodne, ako tie finančné prostriedky, ktoré dostane, či už ako starosta alebo poslanec Národnej rady, tak každý slobodne, aby mohol s tým nakladať. Myslím si, že aj robotník si zaslúži spravodlivú mzdu. A spravodlivé je dať každému to, čo mu patrí. Ak starosta vykonáva túto prácu zodpovedne a dobre, no tak mu patrí za tú prácu odmena, ale tá odmena má byť primeraná. Dovolím si povedať, že nemala by byť tá odmena starostu, hej, vyššia, ako je odmena nášho premiéra. To, myslím si, že každý uzná, ale samozrejme dať mu za vykonanú prácu, aby každý dostal tú prácu, tú odmenu, to, či ty už stíhaš jednu funkciu alebo dve práce alebo tri práce alebo len jednu prácu. Mne, naopak, chýba, že poslanci Národnej rady, nám chýba spätná väzba, spätná väzba skrze pracovno-právny vzťah. Keď sme tuná príliš dlho v tej Národnej rade a niekedy stačí jedno volebné obdobie, to je obdobie štyroch rokoch, ak je tu niekto dve volebné obdobia, tri alebo štyri, tak už ani nevie, čo sa deje na tom pracovno-právnom trhu, aké sú v podstate možno aj vzťahy, podmienky a za akých ťažkých podmienok veľakrát mnohí ľudia pracujú. Není to také jednoduché. Naopak, ja by som povedal, že my, poslanci, mali by sme mať aj takúto väzbu, aj skrze pracovno-právny vzťah, ak to zvládaš, a možno čiastočný úväzok alebo máš dohodnutý pružný pracovný čas, aby si vykonával túto prácu, aby si mal ten kontakt, aby si sa stretával s ľuďmi reálnejšie a s ich potrebami a s ich problémami, ktoré naozaj tuná sú. Veľakrát mám taký pocit, že prijímame zákony alebo sa tuná doťahujeme a hovoríme niečo úplne abstraktne, alebo v nejakom imaginárnom svete sa pohybujeme, a ten kontakt s tou realitou je veľakrát na míle vzdialený. Ono je veľmi ťažko určiť, čo je spravodlivé a čo nie. Samozrejme, budeme sa veľmi ako doťahovať. Pán kolega Brocka toto spomínal, že napríklad taká práca lekára, učiteľa, zdravotníckeho zamestnanca, hej. Tak je to aj teraz, že v podstate je to možné vykonávať, túto prácu, popri tomto mandáte. Lekár ako taký, ak by nevykonával svoju prax, stratil by svoju odbornosť. Po dvoch, po štyroch rokov, aký by to bol lekár? Jednoducho by bol úplne, totálne mimo. Rovnako však aj učiteľ, vedecký pracovník. Politika je naozaj službou, ale aby nebola tá služba taká, ktorá reprezentuje teba samého, že slúžiš sebe samému, ale aby si naozaj slúžil druhým. No ale keď by sme si položili otázku, kto z nás je sluha a kto by ním chcel v skutočnosti byť, tým sluhom, no tak by sme sa, myslím si, že veľakrát, alebo keď by nás niekto tak označil, že si sluhom, tak by sme to považovali za čosi dehonestujúce. Byť v tej politike je veľmi náročné. A takisto aj plat poslanca, aj poslanec si zaslúži primeranú odmenu. Samozrejme, tá práca poslanca, aj ja som si niekedy, tak mal takú skreslenú predstavu o tých poslancoch. Ale je veľmi náročnou tou prácou, veľmi náročnou, náročne psychickou. A tuná keď kolegovia povedali, že jedna práca a dosť a už viac... Ja si to neviem ani predstaviť, že by som nepracoval. Keď prídem domov, ja naopak, ja mám únik vo fyzickej práci. Keď ja potrebujem trošku zrelaxovať, a ten môj oddych je práve pri tej fyzickej práci, hej. A už každý v podstate môže ten, aj ten svoj voľný čas vypĺňať nejak inak. Nie je možné limitovať človeka, že ty musíš mať len jednu prácu a dosť. Rovnako aj Zákonník práce je natoľko flexibilný, že zamestnanec môže mať viac pracovno-právnych vzťahov. A jednoducho to umožňuje Zákonník práce. Veľakrát mám taký pocit, že rôzne výhody a kdečo všetko, sa nám to, oveľa ľahšie to schvaľuje pre iné skupiny obyvateľstva. Možno, ako sú policajti, ja neviem, záchranári, hasičský zbor. Mali sme tu dobrovoľnícky hasičský zbor a podobne. Je oveľa ľahšie nám to prijímať a zaujímať tieto postoje ako k sebe samým. Odpusťte mi, kolegovia, ale veľakrát sa správame, ako by sme sa správali tak pokrytecky. Ja som, som to tuná tak povedal, však máme tento zákon na stole, pán minister financií ho tuná predkladá, tak je tu teda pán minister síce vnútra, ale v jeho zastúpení, predkladá, no my môžme zahlasovať ako poslanci, Národná rada, proti tomuto návrhu zákona. Ja viem, že to není jednoduché a není to populárne, a ako by sme sa všetci báli a obávali toho, že, a možno tých otázok, a prečo si hlasoval proti návrhu tohto zákona. Lebo si myslím, že tá odmena mi patrí. Si myslím. Môžeš si to myslieť, môžeš sa aj úprimne mýliť. Veď môžme mať naozaj rôzne názory na tú istú vec. Tak ako to možno aj minulý týždeň tuná tak zaznelo, že ja si nemyslím, že ktokoľvek z nás tuná je, tak, že by si nezaslúžil ten plat, alebo že ti nepatrí ani cent alebo ani tých 50 halierov. Už len to byť tuná v tej sále rokovacej a sústredene počúvať to, čo odznieva tuná v tej rozprave, ja sám sa priznám, že je to aj pre mňa veľakrát až také vyčerpávajúce, niekedy až priam zničujúce, ale človek sa dal na ten boj, tak je tuná. A to chcem povedať tým, teda chcem tým povedať to, že tá práca poslanca Národnej rady nie je takou jednoduchou a takou ľahkou, ako by sa takto zdalo. Ak si v tejto verejnej funkcii, tak aj mnohí ľudia, veľakrát práve sú to často možno skupiny ľudí, mienkotvorní, a veľakrát sú to aj tí novinári, koľkokrát do nás zarypnú, hej? Však ten poslanec je ten, ktorý musí zniesť všetko. No ale ja mám tiež svoju ľudskú dôstojnosť, hej. A koľkokrát práve, že ty si ako poslanec! No tak si niekedy tak pripadám, odpusťte mi to, ale niekedy je tá situácia taká, ako keby si bol ten najposlednejší v tejto krajine alebo aj nejakou tou handrou. Myslím si, a zamyslime sa nad tým, že túto dôstojnosť poslanca Národnej rady a vôbec tú pozíciu poslanca ako takého, naopak, treba zdvíhať hore, nie dehonestovať, lebo to kdesi klesá. My už sme pod tou latkou dávno dole, my už šliapeme po tejto funkcii, po tejto pozícii. A môže sa naozaj potom stať aj to, že ľudia budú mať aj problém, hej, ísť do týchto verejných funkcií. Rovnako jak som to spomínal, keď tu bola aj tá poslanecká imunita. Imunita nepatrí tebe ako osobe, ale poslancovi Národnej rady, a to sa nededí. To nie je tak, že ty to zdedíš ako také dedičstvo. Ak si tým poslancom, tak máš to, hej? A naozaj to aj, v skutočnosti to aj potrebuješ. Ak ti zaniká ten tvoj mandát alebo ti skončil tento mandát, a aby si ty mohol slobodne vykonávať ten svoj mandát, potrebuješ mať na to tú imunitu. Koľkí z nás naozaj sme tuná v laviciach a bojíme sa odprezentovať svoj vlastný názor tuná od rečníckeho pultu?! Koľko z nás je to tuná, týchto ľudí? Ja tiež sa niekedy tuná tak aj potknem, aj verbálne sa potknem. Veľakrát ja nemám taký text napísaný, ktorý plynule ako čítam. Priznávam to. Ale som ako človek, ako hocikto iný, ktorý má, ktorý sa potkne, ktorý sa pomýli. A tak, aby sme boli aj k sebe vzájomne tolerantní. Nemusíme si tuná tak nadávať. Však aj ten minulý týždeň, však toľko invektív, ktoré tuná boli! Však, ak chceš v tej politickej súťaži, to neznamená, že ty teraz na ihrisku toho spoluhráča zozadu strhneš za ten dres. Ja som bol vrcholovým športovcom, tak to viem, o tom. A my keď sme aj, my sme každý zápas chceli vyhrať, každý jeden zápas sme chceli vyhrať. Kto by ho nechcel, hej, kto by ho nechcel? Ale keď som prehral a čestne som prehral, tak tomu svojmu súperovi som aj na tom ihrisku podal ruku. A učil som sa to. My to nevieme. Sme dospelí ľudia. A ty keď si ako poslanec, tak si mienkotvorný, ale aby si bol zároveň dobrosrdečný. Tá dobrosrdečnosť má sa rozliať na celý ten národ. Skrze čo? Skrze tvoje hlasovanie a tie návrhy zákonov, ktoré tuná ty podávaš. Ty nemôžeš byť egoista. Veľakrát naozaj tuná stojím, a to nehovorím teraz, či ľavica alebo pravica, a veľakrát sme manipulovaní my, samotní poslanci, a ako by som, a videl som to tuná a zažil som to a cítil som, že sú to lobistické skupiny, ktoré presadzujú tuná veci skrze nás poslancov, nás všetkých. To je jedno, či z ľavice, či z pravice. Ja nebudem teraz ukazovať vľavo, vpravo alebo kde. Veľakrát je to. No ja, tak ma to, tak mi to tak odpustite, ale tiež sa modlím k Duchu svätému, aby som vedel rozlišovať medzi tým, čo je dobré, čo je spravodlivé, čo je správne. Veľakrát mám aj ja vnútorný problém s tým, aby som naozaj zaujal ten dobrý a spravodlivý postoj. To, že som sa pomýlil aj tuná v tej Národnej rade, áno, pomýlil som sa, ale máme tu na to, myslím si, že každý právo. Myslím si tuná na záver, keď dovolíte, aj ten predkladaný zákon, ktorý, ktorý tuná je, pán minister, keď som ho pozorne počúval, hovoril, že sa usporí v štátnom rozpočte 8,2 mil. eur. Ale treba si uvedomiť, že úspora alebo to zmrazenie platov sa týka aj našich sudcov, na ktorých nadávame veľakrát, našich prokurátorov, na ktorých veľakrát nadávame, ktorých veľakrát osočujeme, ako že sú skorumpovaní a podobne. No ako chceme tomu zabrániť?! No tak nech už robia za, preženiem to, prepáčte, za nejakých 500 eur alebo možno za 200 eur a budeme chcieť od nich nejaké tie výkony. Zamyslite sa aj pri tomto, keď budeme tuná hlasovať teraz o platoch ústavných činiteľov, že sa to dotýka aj tejto celej skupiny. Pozmeňujúci návrh ja nepredkladám, lebo si uvedomujem, že som opozičný poslanec. Občas, občas to urobím, že predložím, skúšam aj ja, že či motyka nevystrelí. Možno, že raz vystrelí. Do konca volebného obdobia máme dva roky. Nepredkladám tuná tento, žiaden pozmeňujúci návrh, avšak vyzývam vás, vládnu stranu, aby ste sa nad tým zamysleli, aký spravodlivý mechanizmus tuná nastoliť. A aby sme pamätali aj... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.) Laššáková, Jana, podpredsedníčka NR SR Pán poslanec, je 12.00 hodín. Ešte, ak vás môžem poprosiť... Kuffa, Štefan, poslanec NR SR ... končím, ústavných činiteľov, ktorých som tuná spomínal, dotýka sa to aj ich. Ďakujem za pozornosť. Končím, lebo je dvanásta hodina. Želám dobrú chuť všetkým.