53. schôdza NR SR - 2.deň - B. popoludní
Dátum: 2015-06-17
Poslanec: Horváthová, Eva (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

2. Ďakujem pekne za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážení kolegovia dvaja, ktorí sú v sále, traja, vážený pán minister, vážený pán spravodajca, dovoľte mi pár slov, krátko sa len vyjadriť k tomuto návrhu zákona, zmeny školského zákona. Nebudem sa vyjadrovať k zákonu ako k celku. Veľa tu už bolo povedané, s veľa vecami sa stotožňujem. Chcem v prvom rade pochváliť pána ministra, že prišiel s novým zákonom, že sa snaží mnoho vecí zlepšiť. Takisto mnoho vecí sa snaží zlepšiť aj pán poslanec Petrák, ktorý dal pozmeňovací návrh vo výbore. Zároveň musím jedným dychom povedať také moje sklamanie, konštatovanie toho, že ono asi sa s tým už nič nebude dať spraviť, ale asi to bude, asi teda je to bežná prax v parlamente, že príde deň predtým večer na mail pozmeňovací návrh, ktorý má, ja neviem, desať strán, a potom na výbore sa o ňom diskutuje a sú tam veľmi závažné veci uvedené, ktoré bežní ľudia, keď sa chcú s nimi oboznámiť, tak ich, sa nevedia k nim poriadne ani dostať. Tieto informácie z takéhoto pozmeňujúceho návrhu, ktorý je na výbore prijatý, sú potom v spoločnej správe a tie, tie informácie si potom ľudia môžu nájsť elektronicky na stránke Národnej rady. Avšak treba zdôrazniť, že k takýmto zmenám potom nie je možná celospoločenská diskusia a prípadné chyby, ktoré možno sa aj nedopatrením tam dostanú, potom nemožno na ne upozorniť alebo veľmi neskoro a zistíme ich potom až v praxi, že čo tieto veci, ktoré sa snažíme ustanoviť, čo spôsobia a čo sa môže stať, a zbytočne ten zákon sa stále otvára dookola, a chyby, ktoré možno neúmyselne sa tam dostali, sa potom musia opravovať. Takisto sa mi zdá veľmi nedôstojné to, že poslanci čakajú v pléne, či príde nejaký pozmeňovák, či nepríde, či sa bude meniť spôsob volenia riaditeľa školy, čo je tak závažná vec, že sa mi zdá absolútne nedôstojné, že vlastne už od rána rokujeme o tomto zákone, a stále nie je pozmeňujúci návrh a dá sa teda predpokladať aj z vystúpenia pána poslanca Beblavého, že takýto nejaký návrh na zmenu voľby riaditeľa školy príde. Neviem, či tomu bude tak, alebo nie. Nechce sa mi skúmať tieto zákulisné hry. Každopádne chcem povedať, že sa stotožňujem s tým, že pokiaľ rada školy nebude mať rozhodujúce slovo pri voľbe riaditeľa, tak táto jej funkcia je potom úplne zbytočná, lebo zriaďovateľ kedykoľvek bude môcť povedať, že nesúhlasí s týmto riaditeľom, a voľba sa bude musieť opakovať. To znamená, že takisto ani mne sa takýto spôsob nepáči. Nemyslím si, že je to správny krok. Skôr si myslím, že je to krok späť. Aj keď chápem teda sčasti dôvody, ktoré vysvetlil aj pán poslanec Petrák, čo sa týka voľby riaditeľa školy, už teda v rozprave v prvom čítaní. Čoho by som sa chcela ale dotknúť a skôr by som poprosila aj pána ministra, možno pána poslanca Petráka, keby mi k tomu dal nejaké vysvetlenie alebo tie pochybnosti, ktoré teraz vznesiem, žeby nejak uviedli na pravú mieru. A to je zo spoločnej správy bod 12 a bod 3. Bod 12 v spoločnej správe hovorí, teda mení § 107 školského zákona a hovorí o výchove a vzdelávaní detí zo sociálne znevýhodneného prostredia a žiakov zo sociálne znevýhodneného prostredia. Veľmi oceňujem, že prišiel takýto paragraf a že sa snažíme nejakým spôsobom tieto deti riešiť. Čo je veľmi dobré, je, že sa v týchto, konkrétne budem citovať tento paragraf, v 1. ods. sa hovorí, že výchova a vzdelávanie detí zo sociálne znevýhodneného prostredia sa uskutočňuje podľa individuálnych podmienok, čo sú úprava organizácie výchovy a vzdelávania takýchto detí, úprava prostredia, v ktorom sa výchova a vzdelávanie uskutočňuje, a uplatnenie špecifických metód na vzdelávanie. Druhý bod, druhý odsek. Dieťa alebo žiak, ktorého špeciálne výchovno-vzdelávacie potreby vyplývajú výlučne z jeho vývinu v sociálne znevýhodnenom prostredí, nemôže byť prijaté do špeciálnej školy alebo špeciálnej triedy materskej školy, základnej školy alebo strednej školy. Veľmi pekný cieľ. Avšak pýtam sa, kto vie odlíšiť, výchovný poradca, psychológ, že či sú to odchýlky u toho dieťaťa, ktoré sú vyslovene spôsobené len tým, že teda žilo od nula do šesť rokov v sociálne znevýhodnenom prostredí alebo sú nejaké presné kritériá na to. To sa totižto nedá oddeliť. Všetky tie deti alebo takmer všetky majú nejaké poruchy, poruchy pozornosti, poruchy učenia, môžu mať akékoľvek a nikto vám presne nevie povedať, že či to súvisí len s tým, že boli v sociálne znevýhodnenom prostredí alebo ozaj mali nejakú genetickú predispozíciu na toto ochorenie. Myslím si, mám za to, že sa to nedá celkom dobre oddeliť, aj keď, ešte raz hovorím, že oceňujem to, že sa snažíme, aby tieto deti boli integrované medzi normálne deti, lebo, myslím si, že toto je jeden zo spôsobov ako z tohto bludného kruhu von. Avšak tu znova chcem zdôrazniť, že pokiaľ tieto deti nebudú povinne v materskej škôlke a nebudú, povinne sa nezačne so vzdelávaním skôr, tak v škole už sú to len komplikácie, ktoré sa navyšujú, nabaľujú jedna na druhú a je to o to ťažšie riešiteľné. Zaujímavý je tretí bod z tohto § 107, ktorý bol vložený nanovo do novej spoločnej správy, že deti zo sociálne znevýhodneného prostredia alebo žiaci zo sociálne znevýhodneného prostredia sa zaraďujú do triedy materskej školy, základnej školy s ostatnými deťmi alebo žiakmi. A čo je ešte zaujímavejšie, že teda ministerstvo školstva môže prideliť takýmto deťom príspevok na skvalitnenie podmienok na výchovu a vzdelávanie žiakov z tohto prostredia znevýhodneného. A tieto prostriedky môžu byť použité na mzdu alebo plat asistenta učiteľa, vybavenie didaktickou technikou, účasť žiakov na aktivitách, všetko v poriadku až na bod d), kedy sa hovorí, že tieto peniaze môžu byť určené na výchovu a vzdelávanie žiakov v špecializovaných triedach. Tak na jednom mieste hovoríme, že nemôžu ísť do špecializovaných tried, na druhej strane príspevky, ktoré chceme týmto deťom dať, môžu ísť na žiakov do špecializovaných tried. Tak nie celkom asi tomu dobre rozumiem. Keby sa mi to dalo nejak dovysvetľovať, lebo toto sa mi zdá ako také, také nelogické niečo. Tak buď chceme, aby boli v normálnych triedach, a potom im tie peniaze určíme len na to, aby sme ich tam mohli dobre vzdelávať, alebo môžu byť potom v špeciálnych triedach. Hej? Čiže toto je podľa mňa taký, taký trošku chaos, také nezrozumiteľné. No a potom sa ešte chcem venovať bodu 3, ktorý sa mi zdá trošku taký ľahko zneužiteľný a nie celkom fér voči našim deťom. Tu by som chcela, keby aj rodičia, ktorí náhodou počúvajú, alebo niekde to odznie, aby zbystrili pozornosť, aby sme, ako v dobrom to hovorím, aby sme sa trošku nad tým zamysleli, že čo chceme zaviesť. Odcitujem teraz: "Ak riaditeľ materskej školy alebo príslušné školské zariadenie výchovného poradenstva", to znamená výchovný nejaký pedagóg, "zistí, že vzdelávanie začleneného dieťaťa nie je v prospech začlenenému dieťaťu alebo deťom, ktoré sú účastníkmi výchovy a vzdelávania," čiže tým zdravým deťom, "navrhne po písomnom súhlase zriaďovateľa materskej školy a písomnom súhlase príslušného zariadenia výchovného poradenstva", teda toho výchovného poradcu, "zákonnému zástupcovi iný spôsob vzdelávania dieťaťa. Ak zákonný zástupca nesúhlasí so zmenou spôsobu vzdelávania svojho dieťaťa, rozhodne o tom súd." Zároveň v ďalšom bode hovoríme, že "v základnej škole sa môže zriadiť špecializovaná trieda. V špecializovanej triede sa vzdelávajú žiaci, ktorí nemajú predpoklad úspešne zvládnuť obsah vzdelávania príslušného ročníka na účely kompenzácie chýbajúceho obsahu vzdelávania. Žiaka do špecializovanej triedy zaraďuje riaditeľ školy na návrh triedneho učiteľa po vyjadrení výchovného poradcu s informovaným súhlasom zákonného zástupcu žiaka na nevyhnutne potrebný čas, najviac na dobu jedného roku." Čo je zaujímavé, že túto špecializovanú triedu môžeme založiť na škole a vlastne môžeme na ňu dostať aj peniaze, ako som vám čítala predtým, najmenej pre štyroch žiakov a môžu to byť žiaci z rôznych ročníkov školy, najviac pre 8 žiakov. Tu chcem povedať, že napríklad budem mať ja dieťa, ktoré má ADHD, čiže má poruchu pozornosti a hyperaktivitu. A teraz toto dieťa bude natoľko robiť problémy v tej triede, že učiteľ sa nebude snažiť získať asistenta pre toto dieťa, ktorý by mu pomohol začleniť toto dieťa, ale jednoduchšie preňho bude si povedať, tak mám takýchto detí viacej, no tak si založím na mojej škole špecializovanú triedu, kde toto dieťa pôjde. Zriaďovateľ povie, áno, máš pravdu, môžeš, riaditeľ to podpíše, rodič je o tom informovaný, keď nesúhlasí, môže sa obrátiť na súd. Čiže kým dieťa sa dostane na strednú školu, tak súd možno aj rozhodne. Teraz preháňam, ale zámerne to robím. Každopádne môže sa moje dieťa dostať do špeciálnej triedy, kde, si dovolím tvrdiť, že skončilo. Ak bude so štyrmi ďalšími deťmi, ktoré má ADHD, a nebude tam na to vhodný personál, pedagóg a nebude mať pozitívne vzory to dieťa, tá porucha nebude tak ťažká, že by muselo byť v tej špeciálnej triede, ale napriek tomu tam bude zaradené, môže nastať problém a nebude to celkom, nieže celkom, je to nevhodné pre to dieťa. Ja si myslím, že je najlepšie, keby tie deti boli začlenené do zdravého kolektívu, ale tu zdôrazním, ak ma teraz počúvajú nejakí učitelia, ktorí takéto deti majú, ja viem veľmi dobre, jak je ťažké s týmito deťmi pracovať, ako to narúša klímu v tej triede. Práve preto sme zdôrazňovali ešte niekedy s Jankou Žitňanskou potrebu asistentov učiteľov. Každé takéto dieťa by malo mať asistenta. Možno jedného na viac detí, ktorí by boli schopní pracovať extra s tými deťmi v triede, ale nesmieme ich z tej triedy vyčleňovať, neni to správny krok. Ideme späť, ideme proti tomu, čo sa deje v moderných výchovno-vzdelávacích inštitúciách aj v západných vyspelých krajinách, nie je to dobre. Čiže tu upozorňujem na to, že v bode 3 a v bode 4 spoločnej správy môže dôjsť k takejto nejakej modelovej situácii. Navyše to, čo som teraz spomínala, sa mi zdá veľmi také ľahko zneužiteľné. Na jednej strane hovoríme, že deti zo sociálne slabšieho prostredia, ktoré tam od malička vyrastajú, musia byť začlenené medzi normálne deti. Na druhej strane hovoríme, že ak takéto dieťa nezvládne toto začlenenie, môže ísť do špeciálnej triedy. Ja si dovolím tuná dať svoju takú nejakú obavu, že nedá sa to celkom dobre oddeliť. Také deti jednoducho sa ťažšie prispôsobujú. Vždy ten riaditeľ môže povedať alebo aj zriaďovateľ, že takéto dieťa jednoducho nie je schopné fungovať a je ako, v úvodzovkách poviem, na škodu tým ostatným deťom, ktoré idú, napredujú pomalšie vďaka nemu. Čiže bola by som veľmi rada, keby sme sa spoločne vedeli k tomu nejaké stanovisko relevantné dať a k tejto čiastkovej veci sa nejak vyjadriť. K ostatným veciam sa nechcem vyjadrovať, pretože nemám rada, keď sa opakujú tie isté veci dookola. Takže týmto vám ďakujem za pozornosť.