11. schôdza NR SR - 5.deň - B. popoludní
Dátum: 2012-12-04
Poslanec: Kuffa, Štefan (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

244. Budem sa usilovať, aby to bolo rýchle. Vážená pani podpredsedníčka, vážený pán minister, milí kolegovia, neponáhľam sa, no dobre, kolega ma upokojil tak úplne v pohode. Veď do 19.00 hodiny rokujeme. No ono s tými predkladanými pozmeňovákmi a návrhmi, tak to je guláš teda dobrý, lebo ja som teraz naozaj pred chvíľou nevedel, že čo to čítame opätovne, zákon o správnych poplatkoch a z akého dôvodu. Dovolil som si takto osloviť tuná tak familiárne pána ministra, ktorý mi podal vysvetlenie, že prečo to je, ale pani podpredsedníčka, neviem, či tam neboli dve chyby, keď ste to prvýkrát čítali. (Reakcia z pléna.) Hej, jedna bola pritom tých 0,40 alebo 40 a druhá bola, keď ste pri jazierkach, studniach a v sakoch, tak ste tam čítali 5 m 2 a neviem, pri studniach ste čítali 50 m 3 , ale tuná, v tom návrhu, nikde som to, čo, aspoň čo som mal ja na stole, tak som to nikde nevidel, že by to tam bolo napísané, tak som tiež nevedel, že či máte iný vy návrh, ako my máme v laviciach. Tak ja len tak na upresnenie. Ja už to nechcem zamotať viac, ale pána ministra som chcel aj poprosiť a ja využijem práve tú motanicu, lebo všetko je zlé na niečo dobré, pán minister, a to je to, že by ste naozaj stiahli tento zákon o hazardných hrách celkom úplne z tohto rokovania, tak ako som to aj navrhol už. (Reakcia z pléna.) No dúfam, môžte sa vrátiť, pán minister, jak to hovoríte. Príďte s ústavným zákonom, to by bolo super, my to podporíme, ak bude naozaj dobrý zákon, tak ho podporíme. Ale prečo to hovorím? Stiahnite tento zákon, lebo z toho je naozaj veľká motanica. A bude to veľmi trápne ako vyzerať a tie stavebné úrady, tuná Janka kolegynka, prepáčte, také familiárne oslovenie, no ale tak už mi to hádam odpustíte. (Smiech v sále.) Je už tak, nevedel som si rýchlo, pani Vaľová, vaše meno, priezvisko spomenúť. To krstné si pamätám ako dobre, tak mi to prepáčte, ale bude mať problém aj na tom stavebnom úrade, lebo bude vydávať rozhodnutie o správnom poplatku a bude sa odvolávať na hazard, o hazardných hrách. Veď to bude motanica. Pán minister, to je nedôstojné pre vás. Ja si vás vážim. A viete, keď tak budú vydávať ako tieto správne poplatky a budeme sa odvolávať na hazard a teraz, ja som to minule povedal, pán Sulík to tak, to pripomenul, tak som sa ja usmial popod nos, ale aby nebolo hazardom stavať rodinný dom. Ale v dnešnej dobe je asi všetko možné, hej? No áno, ja si viem predstaviť, že aj rodinný dom začať stavať, môže byť hazardom, že som nezodpovedný, nemám na to, nemám dostatok prostriedkov, nemám dostatok síl a tak ďalej, zle si to rozrátam, môže to byť hazard. Vtedy, v tom prípade by to malo to svoje opodstatnenie, aj ten zákon o hazardných hrách, že si hazardér, keď staviaš dom a nie si schopný ho ani dokončiť. Ale naozaj, je to veľmi, veľmi zlé, a keď tí úradníci na tých stavebných úradoch budú vydávať ako tieto rozhodnutia o stavebných povoleniach alebo teda hej, aj odvolávajúc sa na tie správne poplatky a budú tam citovať zákon o hazardných hrách, no je to maximálne trápne. Myslím si, že neni je to ani vhodné a neni je to ani dôstojné, že by sme to tak ako robili. No. (Povzdych. Krátka pauza.) K tomu, ktomu návrhu, ktorý tuná pani podpredsedníčka Zmajkovičová, teraz ako kolega to prečítal, tak ja som si už všimol to predtým, keď to čítala, tak áno, aj ja som to pozitívne hodnotil, keď predtým boli tie poplatky za tú, možno tú obstavanú, obstavaný priestor, nie plochu, alebo obstavený priestor, teda v m 3 a teraz je ten správny poplatok zavedený na základe tej investície. Zdá sa mi to také prehľadnejšie, možno aj spravodlivejšie. Pán Sulík si dal tú námahu, že to porovnával, tie poplatky predtým a teraz, ja som to nestihol porovnať, ale tak verím mu, že to tak hovoril, že sú aj tie správne poplatky teraz, myslím, že nižšie a znížené. A dáva to aj logiku, keď ten investičný náklad, ja neviem, tam sú spomínané rôzne ako sumy 50-tisíc eur a podobne, mám to tuná, ale však to nebudem vás tak otravovať, 50, od 50 do 100, od 100 do 500, od 500 do milióna a podobne, takže myslím si, že toto by mohlo byť ako spravodlivejšie, neviem, ja zase, sledoval som síce vonku pána kolegu Sulíka, ktorý on hovoril, že by bolo nespravodlivé rozdeľovať právnické a fyzické osoby. Ja, naopak, si dovolím povedať, že bolo by to spravodlivejšie, nech tie fyzické osoby majú nižší ten poplatok. Je to dobré, je to v tom návrhu, ale ja som to už aj spomínal, dokonca ten správny poplatok tie fyzické osoby aby vôbec nemali. Niežeby ho mali nižší, ale aby vôbec ho nemali, lebo sa mi zdá veľakrát ako to veľmi nelogické. Aj keď na druhej strane môže to byť, áno, tento problém, ktorý je tuná a to je ten tretí sektor, kedy sú tu neziskovky a majú nejaký ten investičný náklad a veľakrát tie peniaze a finančné prostriedky zohnané vôbec na realizáciu tej stavby sú veľakrát krvopotne. Je to na základe ako tých darov a podobne a ešte sa má zaplatiť taký vysoký správny poplatok. Ale mohlo by to byť tak, že ten tretí sektor alebo tie občianske združenia, aby tiež nemali ten správny poplatok, aby neplatili, hej? Však robí verejnoprospešnú službu pre nás, pre ľudí, pre občanov, pre tento štát. Nech tento správny poplatok vôbec nemá. A keby mal aj miliónový náklad pri realizácii tej stavby, tak nech by to nemal. K tomu hazardu už len trochu, však už aby sme sa tak nejak aj dopracovali ku koncu, no ešte máme 18.37 hodín. No ja som to pánu ministrovi rozprával, však odznelo to tu už aj tak opakovane. Viete, toto je minister financií, ráta to, ako ten príjem z toho hazardu, že zhruba okolo tých 90 až 100 miliónov eur bude príjmom štátneho rozpočtu. Predpokladám, že to v tom aj návrhu štátneho rozpočtu sa to tam aj premietne, aj ten predpokladaný príjem z toho hazardu. Ale naozaj si tu nenahovárajme, že to je to, čo sa oplatí ako nám, ako tomuto štátu. Určite nie. Šesťnásobne väčší výdaj je. Ty euro získaš, 6 vydáš. Keď, ja neviem, máš ten príjem sto miliónov, tak 600 miliónov máš ten výdaj zase ako naspäť. Toto je také, úplne až také schizofrenické, lebo je to taký paradox, kedy zarábame na jednej strane na chudobných a na nešťastí ako tých druhých. Paradoxne je to veľakrát na tých najchudobnejších skupinách. A zase, tie isté peniaze, ktoré vyberieme, tak aby sme sa tak pokrytecky správali, prepáčte mi za výraz, tak zase to povieme, že to tým chudobným vrátime, aby sme im pomáhali v núdzi. A to už v rôznej núdzi, či to je sociálne alebo kultúrne aktivity, zdravotníctvo. V tej dôvodovej správe, pôvodnej dôvodovej správe, ktorú pán minister ako predkladal ako k návrhu zákona, tak je to tam ako spomenuté. Toto, odpusťte mi, ale je to naozaj čosi úplne choré, čosi zvrátené. Na jednej strane, od tých chudobných, od tej najväčšej chudoby vyberiem tie peniaze a aby som to takou nálepkou zakryl, takou krásnou, nádhernou, tak zase, ale však tej chudobe to zase vrátime aj na vzdelávacie aktivity, aj pre tých chudobných, aj pre tie sociálne projekty a takto. Nerobme to, skutočne, zamyslime sa nad tým a ten hazard, najlepšie by bolo, keby ten pán minister ten návrh zákona to stiahol. Pán kolega Kaník vyjadril sa tuná, tiež ma to napadlo, aj mňa teda okrem iného táto podobná myšlienka, ako to hovoril, že je zle nastavený sociálny systém. Ľudia nepracujú. No áno, toto treba prehodnotiť, lebo človek, ktorý je v práci, je vyťažený a naozaj keď aj, či už tá fyzická práca, alebo veľakrát aj tá intelektuálna práca, príde domov, je vyšťavený. Ale keď je doma ako nezamestnaný, dostáva podporu, no tak nevie sa vpratať do kože, má veľa času možno na hlúposti a na premýšľanie o hlúpostiach, nie o logických veciach a nie to, že čo ja zajtra v práci, čo ma čaká, ale vlastne tá nečinnosť je veľmi zlá. Pán Brocka dneska tuná spomenul, spomínali, tak si dovolím aj ja povedať, keď to spomínali pri zákone o daniach z príjmu, tak ja to tak pripomeniem, bol to jeden, pokladám ho za jedného veľkého učiteľa, pedagóga 19. storočia, konca 19. storočia a on pekne to povedal a to bolo pri tej záhaľke: "Rob, čo chceš", on to povedal tak nábožensky, "len nehreš." Inými slovami, svetskou rečou: "Rob, čo chceš, len nerob zle." Hej? Tak by som to asi tak preložil. A naozaj ty keď si zamestnaný, vyťažený, mladí ľudia možno keď športujú, hej, alebo vykonávajú zmysluplnú prácu a my dospelí, ako otcovia rodín, matky rodín, my pracujeme, aby sme zabezpečili rodinu. Ak ty pracuješ, naozaj nemáš na to ani priestor, ani ten čas na to, aby si ty kdesi utekal a bokom a míňal prostriedky na ten hazard. Jedna z ciest by bola, ale to sa netýka pána ministra financií, ale pána ministra Jahnátka, ktorý tuná bol, a jedna z ciest pre Slovensko mohla by byť naozaj, trošku si tak dovolím, ale súvisí to s tým, to sú tí súkromne hospodáriaci roľníci. Tú pôdu máme všade na Slovensku. O mne médiá písali v prvej rozprave, v ktorej som vystúpil, že Kuffa posiela Slovákov, aby pásli ovce alebo kozy. Za pastierstvo a za súkromne hospodáriacich roľníkov a za dobrých, poctivých, spravodlivých gazdov sa my nemusíme hanbiť. Ja som sa stretol ako s tými roľníkmi. Naozaj kopec pôdy je nevyužitej. Tam je tá práca, tam ju máme pod nosom. Všade v regiónoch leží nám tá práca pod nosom. Aj keď tí ľudia budú vyťažení, aj v tejto poľnohospodárskej činnosti a v poľnohospodárskej práci, no nepôjdeš ty hrať! Lebo ak ty budeš mať naozaj tam pri tej čriede tých oviec, budeš od rána do večera, no tak kedy prídeš ku tomu kasínu? Taký budeš zmordovaný, že najväčšou odmenou pre teba bude ani nie tie eurá, ktoré dostaneš, ale najväčšou odmenou bude to, že môžeš jak taký podťatý strom ísť večer spať, unavený, vyčerpaný, hej, tak zdravo vyčerpaný. Takže sa tak nesmejme. Ale Krásna Hôrka by nezhorela, ľudia, znova to zopakujem. Nebyť našej nezodpovednosti. Ja som tam bol rok predtým s manželkou, sme sa tam zastavili, tak ešte som sa na to pozrel a hovorím: "Ty, Evka, kukni tuná na to", prepáčte mi za ten výraz, že kukni, "pozri sa na to", po slovensky aby som rozprával, "pozri sa, tu len keď by niekto len špak hodil, zhorí všetko, aj celá Krásna Hôrka." Rok na to zhorela, hej, to ja som úplne zíral, že naozaj to vyhorelo, to, čo som len ako povedal. Vidíte, akú má slovo.. (reakcia z pléna.), pán Sulík, vidíte akú má slovo silu. Slovo má silu, ale ja to tak poviem, kolegovia, že kým to slovo zostáva tu, v tom parlamente a my sa ešte tuná tak doťahujeme, aj pán minister sa pekne tak nenápadne ospravedlnil vám, pán Sulík, neboli ste akurát tu, hej, že tie emócie niekedy sú väčšie, hej? Ale keď je tá slovná prestrelka tu, ja som bol akurát hore, na tom balkóne, je to vždycky dobré. Je to vždy lepšie, ako keď máme my štrajkujúcich a manifestujúcich v uliciach našich miest a v uliciach našich obcí. Ja som išiel, koľko, pár dní je to dozadu, k tým učiteľom, aj k tým štrajkujúcim deťom a som sa ich pýtal, že čo vlastne chcú? A teraz, keď ich človek osloví, tak sa tí učitelia zľaknú, lebo aby nebola téma spolitizovaná. No a ja sa pýtam, no dobre, položil som si otázku, a načo ste prišli pred ten parlament? Tak choďte, štrajkujte si pred školou alebo, ja neviem, do Dunaja kričte. Nemusíte tu hulákať pred, pod tým parlamentom. Neviem, teraz tí učitelia, keď ma tak vidia, však ja si tiež myslím, že by mali ako dôstojnú prácu aj adekvátne ohodnotenú, lebo si myslím, že táto práca nie je dostatočne ohodnotená a práca učiteľa nie je len tou prácou. Naša mamička, moja mamička bola učiteľka a učila vyše 40 rokov, nejakých 45 alebo 47 rokov, ale práca učiteľa je zároveň povolaním. To nie je len naučiť sa tam tie heslá, čo som čítal na tých transparentoch, že bez vzdelania môžeme sa stať len akurát tak politikmi. No viete, to sme dostali vyznamenanie. Na takom kartóne som si to prečítal, alebo v tom duchu nejako to heslo bolo tak napísané, hej, no tak aby to naozaj to nebolo, aj my, že by sme tak nevyzerali, že sme naozaj takí hlúpi a že sme bez vzdelania, alebo teraz, no, hej, tak mi to tak prepáčte, trošku som asi tak zašiel ďalej. Pán minister, hádam mi to odpustíte. Ale spomeniem tu ešte, keď dovolíte, kolega tu spomínal, hej, že obetovať život za vlasť. Zdá sa to veľké ako vlastenecké a je to super a bolo to tiež v predchádzajúcich rozpravách, ale my nie sme schopní a my nie sme ochotní obetovať svoj život za vlastnú rodinu. Ty pustíš celý ten, sociálnu dávku, alebo celý aj ten plat, možno, hej a tak nezodpovedne sa správaš ako otec rodiny alebo ako matka rodiny a prehráš všetko. Ty nie si schopný priniesť tú obetu pre vlastnú rodinu. Zomierali by sme za vlasť a nevieme pritom postupne sa spaľovať za svoju rodinu. Ty si jak taká svieca, môžeš naozaj obetovať celý ten svoj život, aj tú svoju orientáciu naozaj ako za rodinu. Takže to sa tu zdalo také, no. Zomieranie nie je jednoduché, ja som to už tak hovoril, aj ísť na istú smrť, no, neni to, hej. Pán Boh nech ochraňuje túto krajinu aj celú našu Európu od vojny, ale nemáme k nej možno ďaleko, lebo tie nepokoje, ktoré sú, za chvíľu budú upratovačky, ktoré budú štrajkovať, ale tie sa nedajú dokopy, pán minister, nemusíte sa báť, lebo tie nepôjdu do ulíc, lebo tie sa nevedia tak dať dohromady, ale bude tu kopec ďalších iných nespokojných skupín, ktorý každý bude chcieť mať viac. Staré rímske právo hovorí: "Spravodlivé je dať každému to, čo mu patrí." Aj učiteľovi, aj lekárovi, aj zdravotnej sestre, ale aj tuná, aj pánu ministrovi, aj poslancovi, aj upratovačke, aj komukoľvek, aj tomu bačovi pri tom košiari, aby dostal spravodlivú mzdu, každý aby dostal spravodlivú mzdu. Ďakujem za pozornosť.