39. schôdza NR SR - 8.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2025-09-19
Poslanec: Dušenka, Igor (SLOVENSKO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

80. Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, milé kolegyne, kolegovia, v zásade možno konštatovať, že novelizáciou zákona o Ústavnom súde nemožno napáchať také škody, aké boli napáchané novelou trestných zákonov pred dvoma rokmi, napriek tomu sa však treba mať na pozore. Začnem od takých jednoduchších technickejších poznámok, resp. nedostatkov. Pri súdnom poradcovi v § 31 navrhujete zrušiť päťročnú prax. Pred ani nie dvoma hodinami sme sa tu rozprávali, ako treba dbať, doslova lipnúť na súdnej praxi, ak chce ísť sudca na stupeň vyššieho súdu, môžme oželieť aj jazykové testy, aj psychotesty, aj odborné testy, základ nech je tam prax. Tuto ideme presne naopak. Ja beriem, že toto je s najväčšou pravdepodobnosťou pripomienka Ústavného súdu, pretože majú o jedného člena menej, nestíhajú tú agendu a, samozrejme, verím aj tomu, že s päťročnou praxou nie je tak veľa záujemcov, ktorí by za tie peniaze chceli ísť robiť súdneho asistenta na Ústavný súd. Tak to dávam len tak do pozornosti, ako v zákone o sudcoch hovoríme, nech je tam hlavne súdna prax a akonáhle sa bavíme o súdnych poradcoch, ale sudcov Ústavného súdu, tak tam nielenže tú prax skracujeme, nie, úplne ju rušíme, úplne. Ale v poriadku, beriem, že to bola zrejme pripomienka Ústavného súdu, ale že tak jednoducho to pustíte a úplne opačným smerom idete v zákone o sudcoch, tak to ma celkom prekvapilo. Zrušujete povinné zverejňovanie nevyhovujúcich nálezov Ústavného súdu. No, Ústavný súd aj keď nevyhovie, že vydá teda nevyhovujúci nález, napriek tomu je to podľa mňa veľmi dobrým zdrojom poznania a nielen, najmä teda pre odbornú verejnosť, ale aj sčasti pre laickú verejnosť, ktorá sa na základe aj negatívnych, negatívnych nálezov dokáže do budúcna zariadiť a môže tým pádom odbremeniť Ústavný súd od povedzme nezmyselných alebo neopodstatnených konaní. Keď jednoducho uvidí, ako Ústavný súd uvažuje v jednotlivých veciach, tak skrátka nebude ten Ústavný súd zahlcovať. To je snáď aj cieľom vašej novely, ako som tak vyrozumel z dôvodovej správy, ale čo robíte, idete presne opačným smerom. Namiesto toho, aby ste zverejňovali, čo nie je absolútne žiadna práca, absolútne žiadna práca, stačí len zverejniť, aby sa verejnosť a ľudia, ktorí zvažujú podanie na Ústavný súd, mohli trochu lepšie rozhodnúť, či to vôbec má zmysel alebo nie, či majú do toho investovať čas, energie, peniaze alebo nie, tak aj to im zatrhnete. Okej, v poriadku, ale podľa mňa to ide úplne opačným smerom, ako ste si stanovili cieľ v tejto novele. Ďalej § 37, Ústavný súd nebude musieť ustanovovať právneho zástupcu. V zásade technikália, môžme nad tým mávnuť rukou, v poriadku, lebo veď ľudia sa môžu obrátiť na Centrum právnej pomoci, ale aký to vysiela signál verejnosti, že ani Ústavný súd skrátka, dobre, nemá na to zamestnancov, tak ho to veľmi obťažuje? Lebo podľa mňa je to, ad 1 vie, ktorí právni zástupcovia sa agende, ktorú Ústavný súd prerokúva, venujú a nemusí ich odkazovať na centrá právnej pomoci, ktoré sú beztak z môjho pohľadu preplnené a majú tam množstvo úplne inej agendy ako tú, ktorú rieši Ústavný súd. Čiže toto je v zásade technická, administratívna vec, ale nemyslím si, že je to správne vypúšťať to odtiaľ. Ďalej dopĺňate použitie správneho súdneho poriadku pred Ústavným súdom. Doteraz sa používa civilný sporový poriadok, no tu sa treba mať trošku na pozore, pretože v roku 2019 ste to isté presadili do ústavného zákona o majetkových priznaniach a dnes sa to zneužíva ako argument na neverejnosť konania o majetkových priznaniach. Navyše ani neregistrujem výhrady zo strany Ústavného súdu, že by bol s civilným sporovým poriadkom problém. Tak toto mi, prosím vás, takisto vysvetlite, že čo je za tým, lebo tak ako som hovoril aj v minulej rozprave, tu nemožno pozerať len na technické spracovanie textu, ktoré, povedzme, je v poriadku, ale ten úmysel. Ja sa naozaj veľmi obávam, aby nedošlo k tomu, že kvôli nahradeniu civilného sporového poriadku za SPP, SSP, pardon, tak budú konania neverejné. Nadviažem na moju predrečníčku pani Kolíkovú, navrhujete zrušiť rotáciu senátov. No, to je z môjho pohľadu takisto jedna zásadná chyba, pretože rotácia, ako funguje dnes, nie je vo vyspelých európskych právnych poriadkoch ničím novým. Funguje tak v Nemecku a práve nemeckým modelom bola aj naša právna úprava pred pár rokmi vlastne inšpirovaná a takpovediac ju kopíruje. Je tam aj zachovaný, to obdobie rotácie, že najneskôr do troch rokov. A presne, ako povedala aj pani Kolíková, ide o to, aby sa nevytvárala nejaká mikrojudikatúra, že čo senát, to istý typ rozhodnutí a potom plénum skrátka bude mať od jedného senátu, od druhého senátu v podobných veciach rôzne právne názory a bude ich treba zjednocovať. Tak pokiaľ chcete, aby mal Ústavný súd menej práce, tak im nepridávajte ďalšiu novú robotu, že znova tu bude mikrojudikatúra v jednotlivých senátoch a Ústavný súd zrejme nemá čo robiť, tak znova bude musieť zjednocovať ešte aj vlastnú judikatúru. Úplne krok späť, krok späť a len sa vzďaľujete tomu cieľu, ktorý ste si tu napísali. No a posledná vec, § 56 písm. g). Ja to vnímam tak, že vláda alebo vy ako ministerstvo spravodlivosti chcete sťažiť a do veľkej miery aj zmariť rozhodovanie Ústavného súdu o súlade právnych predpisov s ústavou. Tak teraz tu zavádzate možnosť, že o návrhoch na posúdenie ústavnosti právneho predpisu s ústavou bude možné odmietnuť také podanie už neverejným uznesením, správne hovorím? Pardon, áno, na neverejnom zasadnutí v trojčlennom senáte bez toho, aby to prijal na ďalšie konanie. Bez preháňania môžem povedať, že to dávate na úroveň toho, ako keby občan podal na Ústavný súd žiadosť o rozvod. Zjavná neopodstatnenosť, to áno. A vy prakticky najzložitejšiu možno agendu na Ústavnom súde, o ktorej sa môžu písať právne teórie, o témach, ktoré sú diskutované na rôznych právnych fórach a konferenciách, tak vy to umožníte zhodiť zo stola na neverejnom zasadnutí. Skrátka to, ako významné je postavenie, alebo nieže postavenie, ale posudzovanie právnych predpisov s ústavou vyplýva aj priamo z § 44, kde sa uvádzajú, aké typy konaní Ústavný súd vedie. Práve konanie o súlade právnych predpisov je tam uvedené ako prvé, ako úplne prvé, ktoré vedie, a to je tých konaní tam 22. Už len z tohto položenia jasne vyplýva, že súlad právnych predpisov je jedna zložitá problematika, ktorú nemožno len tak hodiť do koša po prvotnom preskúmaní. Navyše ďalší argument, prečo návrhy o súlade právnych predpisov treba brať vážne, je aj to, kto ich môže podať. Veď tento typ konania môže byť začatý len na návrh či už prezidenta, vlády, tridsiatich poslancov, generálneho prokurátora, všeobec... pardon, ombudsmana a ďalších a ďalších, predseda Súdnej rady, Najvyššieho kontrolného úradu, to sú všetko subjekty alebo jednotlivci, ktorí sú tak už zo svojho postavenia významnými hráčmi, že to podanie skrátka nebude obsahovať žiadne zjavné chyby a nedostatky. A keby náhodou sa stalo, že aj áno, tak aj tam je taký postup, že Ústavný súd navrhovateľa vyzve na doplnenie a podobne. Čiže tu absolútne neexistuje žiaden dôvod na to, aby sa o tak dôležitej veci, jednoducho aby sa tak dôležité návrhy na začatie konania mohli zhodiť zo stola bez toho, aby o tom vôbec rozhodoval senát na neverejnom zasadnutí. Takže opakujem, rotácia senátov, krok späť, úplne idete proti cieľu novely, to isté skrátenie praxe, zverejňovanie nevyhovujúcich nálezov Ústavného súdu alebo použitie Správneho súdneho poriadku pred Ústavným súdom. Jedna vec je, čo deklarujete v dôvodovej správe, a druhá, čo sú reálne opatrenia, ktoré tu navrhujete. To je nebe a dudy. Ďakujem veľmi pekne.