21. schôdza NR SR - 4.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2017-10-13
Poslanec: Sopko, Miroslav (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

144. Vážený pán predseda, vážený pán predkladateľ, ctené panie poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte aj mne, aby som sa vyjadril k tomuto návrhu zákona a v prvom rade sa s vami podelil o moju osobnú skúsenosť o tom, čo sa môže stať, ak sa niekto rozhodne, že hlas občana by nemal na zastupiteľstve zaznieť. Konkrétne sa jedná o august tohto roka, kedy som sa osobne zúčastnil mestského zastupiteľstva v Michalovciach, keďže som sa dopočul, že na predchádzajúcom zastupiteľstve napriek snahe občanov a hlásení sa o slovo, aby sa mohli vyjadriť k jednotlivým bodom, ktoré boli preberané, im to nebolo umožnené. Prišiel som tam a sledoval som pozorne celé rokovanie, videl som na vlastné oči a počul na vlastné uši, keď sa občania znova snažili prihlásiť o slovo a následné hlasovanie dopadlo tak, že im toto slovo nebolo udelené. Dokonca ani v poslednom bode Rôzne, kedy, ako sa hovorí dokonca, nádej ešte žije, a naozaj ich tam bolo viac, tých zdvihnutých rúk, ktoré sa snažili vystúpiť ku konkrétnym problémom a konkrétnym veciam, ktoré sa preberali. Napriek tomu záverečné hlasovanie bolo také, že ani v bode Rôzne títo občania nemohli vystúpiť. Tak som sa prihlásil o slovo ja. Snažil som sa vysvetliť pánom poslancom, že je mimoriadne dôležité častokrát potlačiť v sebe to, že obávame sa hlasnej kritiky, pretože keď sme sa rozhodli ísť do verejnej služby, tak musíme jednoducho určitú mieru kritiky znášať. Apeloval som na nich a pýtal som sa ich, či v minulosti zaznamenali na zastupiteľstve nejaké hlasné prejavy nespokojnosti, nejaké narúšanie poriadku, a nakoniec keďže oni neumožnili opýtať sa občanov ku konkrétnym problémom, som tie otázky položil ja v dvoch prípadoch. Konkrétne išlo o stanoviská, ktoré sa, ktoré reagovali na predchádzajúce stanoviská mesta a boli v nich konkrétne, v jednom z nich aj konkrétne návrhy, ako by sa situácia dala zlepšiť. Odpoveďou mi bolo, že v demokracii je to tak. Majú svoje právo umožniť vystúpiť, respektíve neumožniť vystúpiť. A tiež hovorili o tom, že keď majú občania problém, majú prísť za nimi, prípadne ísť na komisie, ale tu pred kamerami, tu si nikto žiadnu reklamu robiť nebude. A ja sa pýtam spolu s vami, kam sme to dospeli? Prečo chceme dať občanom najavo, že sa bojíme počúvať ich hlas, že sa bojíme si vypočuť aj kritické pripomienky? Aby som na to zareagoval aj nejakým príkladom, zoberme si aj my poslanci v Národnej rade, máme predsa svoju hodinu otázok, kedy sa môžeme vlády opýtať, prečo chceme ľuďom, ktorí nás volia, sú našimi voličmi, ktorí nám dávajú svoju dôveru, odmietnuť možnosť sa vyjadrovať. Takže tento konkrétny návrh zákona reaguje na situácie, ktoré sa reálne dejú. Mne potom písali ľudia, že toto nebolo len v tomto meste, že sa to stáva aj v iných mestách, aj v obciach. Tento nešvár, ktorý tu začína rásť, že nechceme počúvať ľudí, je veľmi nebezpečný, najmä ak naozaj nie sú zaznamenané prípady v konkrétnej samospráve, že to nebolo zneužité na to, aby tam niekto robil cirkus, ale naozaj chce položiť otázku a predložiť tie návrhy. Dôkazom toho je aj to, že potom v následnej odpovedi na moje vystúpenie sa dotyčná osoba dozvedela odpoveď a bola pozvaná, že keď má konkrétne návrhy, nech príde, ale toto mohla predsa položiť vo svojom vystúpení a dať aj ona sama. Tak skade je potom ten strach, sa pýtam. Odkiaľ sa to berie? Prestávame sa počúvať. Hľadáme za všetkým aj to, čo tam nie je. Podľa mňa je mimoriadne dôležité, aby aktívni občania sa zapájali a mali túto možnosť vystúpiť, mali možnosť otvorene sa opýtať svojich zástupcov a preto podporujem tento návrh zákona. A verím tomu, že pri pevnom nastavení pravidiel, kedy sa vyčlení priestor, tak ako už v niektorých mestách to je nastavené, môžeme zlepšovať úroveň demokracie na Slovensku a nie si ju ohýbať podľa svojho strachu. Prestaňme sa báť, keď nám by niekto chcel v prenesenom slova zmysle naložiť. Ľudia, ktorých ženie úprimný záujem o veci verejné, majú mať možnosť sa vyjadriť. Urobme ústretový krok, dajme aj to tak pevne do zákona a povzbuďme tých, ktorí sa nevzdali, tí, ktorí ešte veria, že dá sa meniť, že sa dá s touto spoločnosťou ísť dopredu, dajme im takýto signál, že občan neostáva za dverami a je na prvom mieste. A to môžete urobiť tým, že podporíte tento návrh zákona. Ďakujem.