21. schôdza NR SR - 1.deň - B. popoludní
Dátum: 2013-06-18
Poslanec: Hlina, Alojz (-)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

76. Vážená pani predsedajúca, vážení kolegovia, vážené poslankyne, vážení poslanci, z pohľadu, z pohľadu taktiky už nie je čo pokaziť, lebo už je to dané. Čo bude, bude, takže si dovolím byť trošku slobodnejší a nebudem taktizovať, mierne to zanalyzujem. A skôr, ako začnem, tam som si prečítal, teraz, desať minút dozadu, status pána Chmela, ktorí ho poznáte, ktorí nie, niekedy sa to dá čítať. A on napísal ale naozaj vystihujúcu vec, že pred Národnou radou sú tri skupiny demonštrantov, ktorí pokrikujú na seba jeden na druhého, že s tými druhými nič nemajú. A je to také surrealistické. A ja som si dal tú prácu, som tam bol a v zásade si to myslím tiež. Ono je to totižto aj našou vizitkou, vážení. Ja som sa tam teda bol pozrieť, ale tu, ak sme chceli vyhrať boj, mali sme bojovať. A bojovať znamená to, že nie dneska tam budú tri bezprizorné skupiny, ktoré budú na seba pokrikovať a bude to celé pôsobiť pitoreskne. Tu mala byť pred týždňom jedna veľká demonštrácia bojovníkov za demokraciu, lebo za tú sa bojuje. My, čo sme ju dostali zadarmo, si to neuvedomujeme, ale za demokraciu sa bojuje. A vy ste mali, KDH malo dať 5-tisíc euro, SDKÚ 5-tisíc euro, MOST - HÍD 5-tisíc na autobus, na bagety, mali ste tým ľuďom pomôcť, mali ste im vytvoriť logistickú podporu, a nie sa spoliehať, že tam tí chudáci, bedáci, v tom teple tam stoja a bojujú za demokraciu a vy tu dáte dve-tri patetické reči a ste za demokratov. A keď voľba prebehne, vám garantujem, že niekto z vás pôjde odniesť bedničku šampanského. A keď nie sám, tak niekoho pošle. Vážení, ak sme chceli vyhrať boj o demokraciu, tak to niečo stojí. Každá demokracia, keď sa má vybojovať, treba priniesť aj obetu. Obetu v tom, že vytiahnem z vrecka 100 euro, 200 euro, z pokladničiek, z kasy vytiahnem 100, 200 euro, pomôžem tým ľuďom. Kto chce ísť do Bratislavy? Kto chce ísť bojovať za to, aby, cítite to, že to bude niečo protidemokratické? Cítite? Chcete? Poďte! Prečo sa spoliehate, že niekto po tom všetkom, čo sa tu udialo v tejto krajine, niekto po tom všetkom uverí tomu a príde a zaplatí si ícéčko z Popradu? Tam bolo naše miesto, vážení! Tuná plačeme už zbytočne. Tuná už plačeme zbytočne. Tam bolo naše miesto, to sme mali zvládnuť, nezvládli. Nezvládli! Môžme sa z toho poučiť do budúcna. Dneska bude zvolený generálny prokurátor. A ja som to tušil, ja som to týždeň dopredu, preto, viete, čo je umenie možného? Ja viem, že tu sa svätí demokrati budú hnevať. Umenie možného je aspoň niečo. Lebo aspoň niečo je viacej ako nič. Tí, ktorí tomu rozumiete, tak rozumiete, ktorí nie, to nepochopíte nikdy. Aspoň niečo je viacej ako nič. Aspoň niečo je to, čo dokopal včera či predvčerom, včera pán Procházka pána Čižnára, kandidáta k tomu, že tak vajatavo síce, ale nejako potom sa to celé poplietlo, k nejakému prehláseniu, sľubu, o tom, že čo urobí, keď. To môžme potom spätne analyzovať, ako to vlastne povedal, ale je to aspoň niečo, je to zádrapka, je to niečo, lebo bez Procházkovho, že by to vôbec povedal, nemáte nič. Aj ja som sa ho pýtal, že či by bol ochotný a schopný, či je veľký na to, že by urobil gesto pre Čentéša v tom, že by ho vymenoval za prvého námestníka. Tiež sme sa nedopracovali k jednoznačnej odpovedi, čo je možno pre túto chvíľu lepšie ako nič. Ja viem, že vy bojujete za demokraciu, ale za demokraciu sa bojuje dneska pred parlamentom, chudáci v tom teple tam bojujú. Ani vodu ste im neboli zaniesť! Tam sa bojuje za demokraciu, tam ste mali vyhrať ten boj. Mali ste mať tisíc ľudí pred parlamentom, mali ste zaplatiť autobusy, bagety a minerálku a vám garantujem, že Fico by to nepostavil, keby vedel, že sa toto udeje. On vedel o tejto úbohosti. Vedel, že na čo sa zmôžeme. Pár patetických rečí, toto, hento, tamto, demokracia, neviem čo. Za demokraciu sa bojuje, vážení, lenže to tu málokto z vás vie! Tam sme spravili prvú a obrovskú chybu, preto dneska generálny prokurátor bude zvolený. Budeme, bude dneska zvolený a potom čo s tým, vážení, lebo aj o tom to je. Čo s tým? V zásade nikoho nemožno odvolať. Viete, keď niekde máte nikoho, tak ho ani neviete odvolať. My dneska nemáme generálneho prokurátora, čiže ho nemôžme odvolať. My máme dneska prvého námestníka, ktorého môže odvolať iba generálny prokurátor. To znamená, to je fakt situácia ad absurdná. A zdá sa, že možno niekomu vyhovuje. V konečnom dôsledku možno niekomu vyhovuje, že takto plahočiť sa, takto sa prekotúlavať, možno rok, dva, možno to niekomu naozaj vyhovuje, ja neviem. Takže ak je tam po dnešnej voľbe, tam bude niekto, tak to vytvára predpoklad, lebo niekoho môžte odvolať. Nikoho nemôžte odvolať. Niekoho môžte. Ťažko, ale môžte, aj podľa existujúceho zákona. Ale potom sú tu voľby a voľby treba vyhrať, vážení. A keď vyhráte voľby, môžte, ako pán Lipšic avizoval, môžte skrátiť volebné obdobie. Môžte. To je tiež, to patrí k demokracii, bude krik okolo toho, ale môžte. Akú dostaneš, takú vráť, plus 10 %, vážení. To je, včera som vám to tu aplikoval v praxi pri tuná poslaneckom kolegovi, ktorý tu dnes nie je. O tom to je. To sú naše možnosti, to je výsledok, to je záverečná bilancia tohto akože boja dvojročného. Tento váš akože boj dopadol, tak ako dopadol, vážení. Vonku sa pražia v teple pätnásti ľudia, ani vodu ste im neboli zaniesť. Ak dneska zvolia, teda zvolia generálneho prokurátora, naše možnosti, rekapitulujem, sú také, ak im niektorý z vás nepôjdete zaniesť bedničku šampanského, alebo nepošlete niekoho, kto pôjde pre istotu zaniesť bedničku šampanského, lebo jeden nikdy nevie, potom môžme čo urobiť? Môžme toho generálneho prokurátora tak skutočne, ale tak skutočne kontrolovať. Skutočne zistiť, či napĺňa to, čo na tom ústavnoprávnom výbore hovoril. Tak skutočne a budeme mať aj podporu verejnosti, lebo celé toto, viete, v čom je, ja vidím význam? Vo všetkom zlom je niečo dobré. Viete, v čom je význam tohto dnešného, že vlastne sa takto udialo, ako udialo? Že ľudia vôbec vnímajú, že generálny prokurátor existuje, vážení. Však keby nie Trnku, tak ani nevieme, kto vie, že bol nejaký Vaľo alebo Hanzel, viete, že to proste ľudia ani nevnímali, že takáto funkcia existuje a že má takú obrovskú moc. Tak tešme sa z toho úspechu, že sa to už, začínajú si to uvedomovať. Ľudia si začínajú uvedomovať, že existuje niekde nejaká inštitúcia, nejaká persóna, ktorá má obrovskú moc v tomto štáte, ktorá sa k tej moci dostala voľbou z tohto parlamentu a rozhoduje o veľa veciach. S tým sa dá pracovať, vážení! Pokiaľ nezanesieme bedničku šampanského, s tým sa dá pracovať. Už po dvoch týždňoch sa dá pracovať od voľby. Keď zistíme, že niečo niekto neurobil, mal a neviem čo a budeme tvrdí, budeme nemilosrdní, nekompromisní a budeme tu trieskať a búchať, možno obrazne hovorím, nie reálne, a budú sa báť. Pokiaľ nezanesiete bedničku šampanského. To chcem na to upozorniť, vážení! Stav je taký, aký je, treba si priznať chybu, treba vyhrať voľby. Pre túto chvíľu sa treba tešiť z toho, že pán Procházka vôbec niečo zadefinoval, i keď by ste ho utopili ako mača vo vedre vody. Treba sa tešiť, keby možno naozaj Čentéša, pána Čentéša, i úplne ideálne by bolo, keby ho nominoval do funkcie prvého námestníka, lebo to by bolo také zaujímavé, lebo potom keby náhodou musel odstúpiť kvôli tomu, čo zadeklaroval, síce tak vajatavo, však, pani Žitňanská, ale keby niekto moc tlačil, možno, ale možno by morálne to nezniesol a ustúpil, tak v konečnom dôsledku by tým generálnym prokurátorom v zásade bol ako prvý námestník. Čiže konečne by bol pán Čentéš, ale to sme mali možnosť zatlačiť, zapučiť, viete, v konečnom dôsledku on by sa ním takto stal a potom by mohla prebehnúť ďalšia voľba pred voľbami, tých scenárov je niekoľko, ako by to celé mohlo alebo, mohlo, ale nemuselo prebehnúť. Teraz sa tešme, ak pána Čentéša bude funkcia vyššia, ako je teraz, úplne ideálne by bolo, keby bol prvý námestník, vytvorí sa tandem v určitej tenzii, v takom napätí. A my sa budeme tešiť, že sa tu darí, že je tu lepšie, dozvieme sa, zistíme ten progres, zistíme, že sa vetrá, možno, keď nám na tom bude záležať. To ešte ďalší nevyhnutný predpoklad na to, že nielen teraz a dneska sme tu všetci bojovníci za spravodlivosť. Od zajtra budeme zisťovať, že či chutilo šampanské. To je to proste, byť konzistentný a plnohodnotný v tom. Takto sú karty rozdané, vážení, to je demokracia. Je aj toto demokracia, čo nám tu predvádzajú dneska, aj to je určitým spôsobom demokracia. Môžme tu nad tým analyzovať dva dni, tri dni, vážení. Dva dni, tri dni. Mali sme x možností, ako to zmeniť. Oni urobili v zásade to, nič v zlom, no pri tomto si hryznem do jazyka. Skončím s tým, že očakávam, teda ja za seba poviem, vážení, ani nepošlem nikoho, ani esemesku nepošlem, ani šampanské nepošlem, nič nepošlem, prosím vás, prípadne aj vy keby ste, to nás bude oprávňovať v tom druhom kole byť ostrí, nemilosrdne, bez zľutovania. To bude tá naša kostra, na ktorej budeme stáť. A to bude aj to, čo v konečnom dôsledku aj dodá silu tým ľuďom, ktorí teraz vonku tam chudáci v tom teple stoja a nikto si ich nevšíma, ani vodu ste im neboli zaniesť. To už nehovorím o tom, že ste im mali pomôcť, aby sem vôbec prišli. Lebo aj to je demokracia. Pardon, ospravedlňujem sa, že som to možno poňal z iného rohu, ako sa čakalo. Ale takto to vnímam, lebo to je reálny stav. Ďakujem pekne.