39. schôdza NR SR - 3.deň - B. popoludní
Dátum: 2014-10-16
Poslanec: Hlina, Alojz (-)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

59. Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, chcem vystúpiť k tomuto návrhu zákona v druhom čítaní a chcem to povedať, čo chcem povedať predkladateľovi, tak počkám, kým sa vráti. (Zaznenie gongu.) Jurinová, Erika, podpredsedníčka NR SR 60. Prosím pána podpredsedu vlády, aby prišiel do rokovacej sály. (Reakcia ministra.) Áno, chýbali ste, pán minister. Nech sa páči, môžete, pán poslanec. Hlina, Alojz, poslanec NR SR 61. K predkladateľovi, nechýbali ste mi, pán minister, ako, teda aby to nebolo pochopené zle, ako, ale ako predkladateľ. Tak som chcel teda predkladateľovi adresovať moje vystúpenie. Skôr ako začnem, dovoľte uviesť takú, chytím sa toho posledného, ono, to súvisí, ten múr, čo ste povedali. Ja poznám takú peknú príhodu o múre. Že sú tri partie ľudí. Robia to isté. Stavajú ten istý múr, ale rozdiel je vo vnímaní toho múru. Pýtajú sa tej prvej partie: "Čo robíte?" Oni povedia: "Staviame tento ...", a povedia škaredé slovo, "múr." Pýtajú sa druhej partie: "A vy čo robíte?" "My staviame tento múr tak, aby bol, tak ako má byť, aby držal, aby bol staticky pevný." A tretích sa pýtajú: "A vy čo robíte?" "My staviame katedrálu." Všetci traja robili presne to isté, ale to vnímanie bolo rádovo iné, pán minister. Ja by som si prial, keby sme sa aspoň k tomu silnému statickému múru, k tomu múru, čo pán Paška teraz búra, tomu, čo Tiberia chránil, toho múra, ktorý tu je vedľa kúsok od nás, toho múra, ktorý teraz búrajú, pán minister, aspoň k tomuto keby sme sa dopracovali. K samotnému návrhu dovoľte uviesť. Stotožňujem sa s tým, že nemajú sa zbrane váľať po povalách, s tým sa stotožňujem. Nemám s tým najmenší problém. Som za. Podľa mňa nemajú byť zbrane nielenže po povalách u tých, čo nemajú robiť, ale nemajú byť zbrane aj u tých, ktorým boli vydané, a zabudli im ich zobrať. Som zvedavý na odpoveď na moju interpeláciu, na moju interpeláciu v tej veci, či sa odoberali zbrojné preukazy tým, ktorí... (Reakcia ministra.) Odoberali sa? Tak rád počujem. Tak si ju pozriem potom v kľude. Čiže s týmto dovoľte vyjadriť spokojnosť. Pán minister, samozrejme, nedodržali ste, ale v zásade sa nečudujem, neboli ste korektný. No neboli ste korektný. Ja nechcem porušovať rokovací poriadok tak flagrantne, ako by to možno sa niekomu zdalo, a komentovať vaše predchádzajúce vystúpenie. Znova ste využili tú možnosť záverečného slova, tvrdili ste, čo ste tvrdili. Nepovedali ste, že som klamal, ale že som nehovoril pravdu. Ono je to v zásade to isté, však? (Reakcia ministra.) Aj vy ste z pohľadu toho zákona hovorili, vášho zákona. Nehovorím o Paškovi teraz, ja hovorím o tom zákone, že som nehovoril pravdu, ergo som klamal. Neklamal som. Ale dovoľte uviesť. Ak teraz robíme, my nerobíme amnestiu, lebo pokiaľ si pamätám, tak amnestiu môže robiť iba prezident. My robíme teraz ustanovenie zákona, ktoré pre zjednodušenie by sme mohli nazvať ako zbraňová amnestia. Aby sme to ľahšie uchopili. A, prosím vás, ja chcem deklarovať jednu vec. Ak sem raz niekto príde a povie, že chce dať amnestiu na ničenie archeologických vykopávok, tak neprejde. Neprejde. Lebo raz tu niekto bude musieť prísť. Raz tu niekto bude musieť prísť, aby dostal niekto amnestiu na ničenie archeologických vykopávok. Prosím vás, mňa uráža tá poloha, čo vy ste, čo tu niekto povedal. A to je presne to. Vy od tých archeológov, od tých pamiatkarov chcete, aby ruky, nohy, bozkávali alipašovi Paškovi, že dal peniaze na výskum? Prosím vás, kto iný, ak nie Národná rada mala dať peniaze na výskum Severnej terasy? A keby tam našli iba pozostatky z amfiteátra z 50. rokov, tak vtedy mohli povedať, môžme tu niečo postaviť. To by bolo korektné. Lenže niekto chcel stavať. A medzi stavbou stál tento otravný výskum, ktorý museli dať urobiť. A to je presne tá poloha. Mňa mrzí tá porobnícka poloha archeológov, pamiatkarov, že oni sú teraz vďační, že tri roky sa mohli hrabať. Áno, mohli sa hrabať, lebo to platil štát, nie Paška. Mohli sa päť rokov hrabať v tej zemi! A mohli nájsť Tiberia. Aj ho našli. To je, nesedí to tak, že Paška zabezpečil, že sme našli. Nie! Nie, nie, nie. Našli sme, urobili ste to, čo... Kto iný, ak nie Národná rada to mala urobiť? (Reakcia ministra.) Kto iný, ak nie Národná rada? Nemusíš ma počúvať. Ja to len chcem povedať, aby si to ľudia pamätali. Lebo vy ste schopní, vy ste schopní ten múr, ten pylón z dôb Tiberia zbúrať kvôli tomu, aby ste si tam mohli zaparkovať auto. O to teraz ide, vážení! A ľudí chcem na to upozorniť. Ja viem, že niekomu to je utrum, stĺp jeden hore, druhý dole. To ja viem. Ale niekde ešte, prosím vás, by sme mohli mať v sebe stopku. Ja to poviem cez nejaké rozmery. Možno sa na niečo to chytí. Keď niekto nevie, kto bol Tiberius, že mu to je jedno, tak to poviem cez religiózny rozmer. V tej dobe, keď bol ten chrám, tak možno, lebo to bolo na Jantárovej ceste. To znamená, ak bol niekde Jeruzalem a tam pôsobil Ježiš Kristus, tak možno súčasníci Ježiša Krista boli tiež na tom hradnom kopci. To znamená, ľudia, ktorí stretli Ježiša Krista, možno spali na našom hradnom kopci. Tak prosím vás, má to zmysel... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.) Jurinová, Erika, podpredsedníčka NR SR 62. Pán poslanec, iba vás chcem upozorniť, že rokujeme o zákone o strelných zbraniach a strelive. Hlina, Alojz, poslanec NR SR 63. Toto je strelná zbraň. (Smiech v sále.) Prosím vás, vy chcete, vy chcete zničiť historickú pamiatku. Veď vy ste islamisti. Proste islamisti strhávajú sochy, režú hlavy. Vy nerežete hlavy, ale ničíte kultúrne dedičstvo! Ja chcem nájsť, aby sa niekto vzoprel tomuto barbarstvu, obludnému barbarstvu, ktoré tu je. Tak hovorím, cez niečo na to... Cyril a Metod, keď tu prišli, tu iné, nikde nebolo to nejaké zastavané územie. Tam bolo staroslovenské osídlenie, kde bude vzduchotechnika, kde bude technologické zázemie tých garáží. Keď sem prišiel Cyril a Metod, niekde musel spať. Prosím vás, tak ten Cyril a Metod spal na tom hradnom kopci. Jak vám to mám ináč povedať?! Ľudia, ktorí možno stretli Ježiša Krista a prišli po Jantárovej ceste a prešli najvýznamnejšie oppidum v tejto oblasti, možno tiež tu spali. Inde nájdu šuter a postavia okolo neho múzeum! My sme našli ohromné, ohromné vykopávky, a staviate tam garáže! Veď ste barbari! To už aj tí islamisti by možno neurobili, keby im niekto za to zaplatil. Nerozumiete, čo chcem tým povedať?! Pylón 2 100 rokov starý, prežil 2 100 rokov, prežil zakopaný v zemi. Neprežije boľševika v podobe pána Pašku. Neprežije! Stojí v ceste. Na to chcem apelovať. A keď sa ma niekto bude pýtať, čo som robil vtedy, keď ho išli búrať, tak poviem, stál som tu aj napriek tomu, že som porušoval čiastočne rokovací poriadok, som to povedal. Pre pamäť toho miesta. A ja vám poviem. Ja urobím, čo sa bude dať. Kto sa pridá, sa pridá. Prosím vás, nedovoľme, to je symbol! Všetko nemôžte zničiť! My musíme ochrániť ten pilier, pri ktorom bol Tiberius, pri ktorom možno spali Tiberiovi vojaci, pri ktorom, ja neviem, tých, môžte už tých príbehov tam dať. Okolo takýchto vykopávok sa dá postaviť priemysel. Turistický priemysel sú ľudia schopní postaviť okolo jedného šutra. My sme našli stavby, o ktorých môžte robiť príbehy na štyri knihy, a idete tam urobiť garáže! Veď to je sen! To je sen. Urobím, ja urobím, čo sa bude dať na to, aby tá rímska stavba v tej polohe, ako je, zostala. Keď vydržala 2 100 rokov, musí prežiť aj Pašku! Musí prežiť aj Pašku. Prosím vás, ak sa niekto chce pridať, budem rád. Ďakujem. (Zatlieskanie jedného poslanca.)