7. schôdza NR SR - 3.deň - B. popoludní
Dátum: 2012-09-13
Poslanec: Matejička, Vladimír (SMER - SD)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

130. Pán predseda, ďakujem za slovo. Vážený pán minister, vážený pán Hrušovský, ktorý ma nechcel nechať vystúpiť, lebo asi podporím tento návrh zákona. Tú pikošku, pán poslanec Gál, čo hovoril, tak to bola sila, že dcéra plače otcovi, či pôjde na Kubu, alebo že len vtedy môže ísť, keď bude na to mať peniažky alebo zisk. Nech dá primeraný zisk, nech dá aj pracovníkom, nech ide na Balaton, to má lacnejšie, nebude letenku kupovať. Ale vrátim sa k tej mojej problematike. Po vyše roku sa parlament opäť zaoberá novelizáciou Zákonníka práce a je to vzhľadom na výsledok marcových volieb prirodzené, lebo naša strana už vlani avizovala, že už pri najbližšej príležitosti zmení tie ustanovenia, ktoré poškodzujú zamestnancov. Jednou z oblastí, ktorej sa presne toto stalo, je postavenie zástupcov zamestnancov vo vzťahu k zamestnávateľom. Rád by som sa po vyše ruku vrátil vo svojom vystúpení k tejto problematike, lebo sa znovu stáva predmetom demagogického boja pravice, ktorá sa usiluje návrat k spolurozhodovaniu zástupcov zamestnancov prezentovať ako akýsi dar SMER-u svojmu zmluvnému partnerovi Konfederácii odborových zväzov Slovenskej republiky. Zaznelo to aj dnes, zaznelo to aj na tlačovej konferencii strany MOST - HÍD tento pondelok. A je to hlúposť z viacerých dôvodov. Venujem sa tejto problematike... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.) 131. Paška, Pavol, predseda NR SR Pán poslanec, p án poslanec, chvíľočku. Poprosím vás, kolegyne, kolegovia, ak nemáte záujem počúvať vystúpenie, radšej odíďte zo sály. Nech sa páči, pán poslanec. 132. Matejička, Vladimír, poslanec NR SR Venujem sa tejto problematike vo svojom vystúpení preto, lebo chcem na konkrétnom príklade ukázať, akým nezmyslom je kritizovať spolurozhodovanie zástupcov zamestnancov o veciach, ktoré sa priamo dotýkajú pracovníkov vo firmách, aké pozitívne dopady navrhovaná zmena môže mať. Viem o tom a môžem o tom hovoriť na základe vlastnej skúsenosti. Sám som bol niekoľko rokov šéfom odborovej organizácie na úrovni závodu. Teda ani nie celého podniku. Zdôrazňujem to preto, aby bolo jasné, že nehovorím o právach, či dokonca o akýchsi privilégiách odborárskych bossov za odmenu, za volebné podporu SMER-u, ako sa to usilujú vykresliť opoziční politici. Hovorím výlučne o pôsobení ľudí na najnižšej úrovni odborárskej práce. Hovorím o pôsobení členov zamestnaneckých rád či zamestnaneckých dôverníkov, ktorí by mohli pôsobiť tam, kde odborárska organizácia chýba. Hovorím o ľuďoch, ktorí často vykonávajú svoju prácu dobrovoľne, prípadne len za minimálnu odmenu v zmysle zákona či kolektívnych zmlúv, ktorí sú neraz vystavení veľkému tlaku okolia, tlaku zamestnávateľov, ale aj samotných zamestnancov. Ak sa teda navrhovaná novela Zákonníka práce zameriava aj na posilnenie spolurozhodovania zamestnancov, neprináša to posilnenie právomoci pre Gazdíka, Machynu či Szalaya, lebo ich právomoci sa v skutočnosti ani veľkí bojovníci proti odborom z radov pravice vo vlaňajšej novele nijak nedotkli. Posilňuje to postavenie tých, ktorí obhajujú, bránia a zastupujú pracujúcich ľudí v jednotlivých firmách. Vlastná skúsenosť, na ktorú chcem upozorniť, spočíva v tom, že dobre fungujúce odbory v podniku či v závode a dobre fungujúci predák základnej odborovej organizácie je veľmi užitočný človek nielen pre zamestnancov, ale aj pre manažment firmy. On totiž nefunguje len jedným smerom - od pracujúcich smerom k manažérom, ale aj opačne. Z vlastnej praxe by som mohol hovoriť príklady, ako bolo našim šéfom výhodné odkomunikovať niektoré rizikové, povedzme nepríjemné situácie, nie priamo, ale prostredníctvom mňa ako šéfa miestnych odborov. Dobrý odborový predák dokáže ľudí nielen nabudiť k boju za svoje požiadavky, ale aj upokojiť, keď sú ich predstavy nereálne. Ten, kto to nedokáže pochopiť, je zlý manažér. A to, že pravicová vláda bola partiou veľmi zlých manažérov, veľmi rýchlo pochopila aj slovenská verejnosť a vyjadrila to svojím hlasovaním vo voľbách. Na navrhovanej novele oceňujem fakt, že postavenie zástupcov zamestnancov vláda navrhuje vyriešiť úplne novým a veľmi moderným spôsobom, ktorý vychádza z dobrých praktických skúseností na podnikovej úrovni. Nie je to automatický návrat k stavu, ktorý sme mali pred poslednou novelizáciou Zákonníka práce, ale je to výrazný posun novým smerom. Oceňujem, že návrh odstraňuje zjavný rozpor ustanovenia zákonníka o reprezentatívnosti odborov s Ústavou Slovenskej republiky, pretože, ako to povedal aj pán minister Richter, je protiústavné požadovať, aby zamestnanci museli zverejňovať svoje členstvo v odborových organizáciách. Z tohto hľadiska považujem za správne, že sa úplne zmenil spôsob vytvárania podmienok pre pôsobenie zástupcov zamestnancov v § 240 tak, aby vyčlenený čas nezávisel od počtu členov odborovej organizácie, ale od počtu zamestnancov v podniku. Pritom je dôležité, že vyčlenený čas na náklady zamestnávateľa nemá byť určený len na prácu samotného zástupcu - buď člena výboru odborovej organizácie, alebo člena zamestnaneckej rady, či zamestnaneckého dôverníka. V rámci tohto času sa vytvára priestor pre všetku ich činnosť, čo najmä v prípade odborovej organizácie bude znamenať napríklad aj schôdzu odborového výboru. Zdôrazňujem to preto, lebo kritici radi vykladajú § 240 ako nástroj na zamestnávanie odborárskych bossov na náklady zamestnávateľov. Argument, prečo má zamestnávateľ platiť nejakého odborárskeho funkcionára, sa objavuje často, ale ako som ukázal nové znenie § 240 sa zďaleka netýka len akéhosi financovania odborárskeho funkcionára, ale aj inej odborárskej činnosti v podniku. Návrh pritom vytvára rovnaké podmienky pre všetkých, ak v podniku funguje viac ako jedna odborová organizácia. A je dobré, že vytvára tlak na odborárov, aby sa museli medzi sebou dohodnúť, ako si vyčlenený čas medzi sebou podelia. Oceňujem to ako dobrý spôsobom tlaku na odborárov na podnikovej úrovni, aby sa zvýšila ich vlastná zodpovednosť za ich vlastné rozhodnutia. V tejto súvislosti si dovolím ešte jednu poznámku. Ako prezentovali nielen vládni predstavitelia, ale aj sociálni partneri, konečná podoba tohto ustanovenia je výsledkom akéhosi kompromisu, pokiaľ ide o rozsah času poskytnutého pre činnosť zástupcov zamestnancov. V novele teda vláda navrhuje, aby to bolo 15 minút na zamestnanca, pričom odborári podľa medializovaných informácií požadovali 20 minút a zamestnávatelia zase len 10 minút. Je teda navrhnutých 15 minút veľa? Je to, naopak, málo? Zaťaží to výdavky zamestnávateľov tak, že to nedokážu zvládnuť? Alebo im to aspoň výrazne zhorší ekonomiku podniku? Nuž, ja som si urobil prepočet, aby sme mali jasnú predstavu, o čom to vlastne budeme rozhodovať. A tých 15 minút na zamestnanca predstavuje jeden a pol pracovného úväzku pri firme, ktorá má tisíc zamestnancov. Predstavuje to tri pracovné úväzky pri firme, ktorá ma dvetisíc zamestnancov, alebo tri štvrtiny pracovného úväzku pri firme s päťsto zamestnancami. Inak povedané, navrhovaný rozsah predstavuje pár hodín mesačne pri firmách so sto zamestnancami. Myslím si, že každý, kto má skúsenosti z podnikovej praxe, uzná, že ak firma, ktorá má sto zamestnancov, zaplatí ešte, tisíc zamestnancov, zaplatí ešte jedného a pol zamestnanca navyše, nemá žiadne, nemá to žiadne, ale absolútne žiadne devastačné účinky na hospodárenie takejto firmy. V skutočnosti si výdavok takáto firma ani len nevšimne. Ale pozitívne dopady, o ktorých som už hovoril, sú neporovnateľne väčšie. Takže oceňujem, že vláda navrhuje taký rozsah uvoľneného času, ktorý vychádza z reality na podnikovej úrovni. Vážené kolegyne, kolegovia, verím, že som na konkrétnych faktoch s použitím konkrétnych údajov i konkrétnych skúseností poukázal na pozitíva, ktoré novela Zákonníka práce prináša. Zámerne som sa zameral na problematiku, ktorá na jednej strane nie je v médiách prezentovaná ako kľúčová, pokiaľ ide o zmeny v Zákonníku práce, ale na druhej strane je často politicky až ideologicky zneužívané, zneužívaná kritikmi najmä z radov pravicovej opozície. Verím však na základe praktických skúseností, že aj táto zmena je dôležitá a bude mať veľmi pozitívne účinky nielen na postavenie zamestnancov v podnikoch, ale aj na fungovanie podnikov ako takých. Táto a niektoré ďalšie zmeny totiž budú viesť k tomu, že zamestnanci budú v oveľa väčšej miere cítiť záväzky voči firme, svojej firme. Tieto zmeny môžu zvýšiť spolupatričnosť zamestnancov s firmami, môžu zvýšiť ich chuť pracovať, môžu zvýšiť ich výkonnosť, produktivitu práce, ich lojalitu voči firme najmä v krízových obdobiach a to všetko bude mať nepochybne pozitívne dopady na firmu. Takže aj v tejto problematike vláda posúva Zákonník práce pozitívnym smerom tak pre zamestnancov, ako aj pre zamestnávateľov. To je dôvod, prečo budem hlasovať za navrhovanú novelu. Ďakujem pekne.