43. schôdza NR SR - 4.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2019-03-29
Poslanec: Šimkovičová, Martina (-)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

40. Ďakujem za slovo. Jedna z prvých vecí, ktoré ma zarazili, keď som prišla do politiky, bolo to, ako som často narážala na rôzne mimovládne organizácie. Sú všade. V školstve, v sociálnej politike, v ochrane životného prostredia, v zahraničnej politike, v obrannej politike. Uvedomila som si, že majú obrovskú moc a naviac nikým a nijako nekontrolovanú. Svojím lobizmom si nárokujú stále viac kompetencií, lebo však občianska spoločnosť má právo vedieť, dohliadať, kontrolovať. Lenže najpodstatnejšie z tohto všetkého je, že si osobujú právo rozhodovať. Ja osobne som na rozdiel od niektorých, ktorí sedia v tomto pléne, do politiky nešla preto, aby som plnila nariadenia mimovládok. Vždy budem stáť na strane rodín, matiek a detí, a preto hovorím a tu a teraz a jasne, Istanbulský dohovor je zvrátenosť. Žiaden normálny človek nemôže podporovať a nepodporuje násilie na ženách a som si istá, že aj v tomto pléne každý jeden z nás násilie na ženách odsudzuje. Vážim si našu kultúru, vytvorila monumentálne diela architektúry, inžinierske zázraky, vymietla choroby z povrchu zeme, zachraňuje životy a v neposlednom rade je to kultúra, ktorá svoje úspechy dosiahla vďaka tomu, že dala a dáva príležitosť každému. Za stáročia sme sa dopracovali k tomu, že každý jedinec je vzácny a potrebný. Preto má každý dostať rovnakú šancu. Tieto úspechy však stoja nielen na právach, ale aj na zodpovednosti. Je to zodpovednosť za seba samu, za deti, za svoju rodinu, za svoju vlasť. Len vtedy, keď sa ľudia spoliehajú v prvom rade sami na seba, keď majú všetci rovnaké práva a šance, spoločnosť môže byť úspešná. Len sa pozrite okolo seba, žijeme v blahobyte, o akom naši predkovia mohli len snívať. Tečúca pitná voda na otočenie kohútika je pre milióny ľudí vrchol luxusu. Tieto vymoženosti však nespadli z neba. Celé generácie museli tvrdo pracovať, mysliac pritom na budúcnosť svojich detí a rodín. Robili to pre nich. Muži ochraňovali ženy, aby tieto mali príležitosť vychovávať deti podľa vzorov, ktoré viedli k stále väčším istotám a prospechu pre všetkých. Istanbulský dohovor však túto konštrukciu ničí. Rodiny sú zákonom zbavené vplyvu na výchovu detí, drobnými písmenami je písané, že štát zabezpečí výchovu k inkluzívnosti, k lepšiemu pochopeniu rodovej tematiky a podobne. Garantom celého procesu majú byť mimovládne organizácie, ktoré nik nevolí a ktoré nenesú pred svojimi voličmi žiadnu zodpovednosť. Často sú platené zo zahraničia a presadzujú vízie iných krajín, iných ľudí. Zavádzajú sa nové pojmy, ktoré zahmlievajú podstatu rodiny ako takej. Rodičia majú stratiť väzbu na svoje deti, ktoré sa tým pádom stávajú akoby majetkom štátu. Som si istá, že túto budúcnosť nechcem a budem nahlas a tvrdo vystupovať proti niečomu, čo považujem za diverziu budúcnosti našich detí. S Istanbulským dohovorom, definíciami, ktoré zmenia právny stav našej spoločnosti a úlohou mimovládnych organizácií, ktoré ako ideová polícia budú stáť na stráži novej morálky, bude trvať len jednu, dve generácie, kým nastanú nevratné zmeny. Dôsledkom bude vykorenená spoločnosť bez historických väzieb a hlavne plne ovládaná novou elitou, ktorá bude nariaďovať, čo sa môže a čo sa nemôže. Ďalšia závažná vec, ktorá z Istanbulského dohovoru vyplýva a ktorá je zvrátená, je, že stavia všetkých mužov do pozície násilníkov a predátorov, ktorí ženy utláčajú a páchajú na nich násilie všetkého druhu, psychické aj fyzické. Ženy zas Istanbulský dohovor stavia do pozície obetí. V skutočnosti je naša spoločnosť spoločnosťou ľudí s rovnakými právami. Ak začneme hovoriť o špeciálnych právach nejakých skupín, na jednej strane ich ponižujeme a práve vtedy vytvárame diskriminačné prostredie. Čo je najhoršie? Keď začneme separovať ľudí na skupiny, nevytvárame nádhernú dúhu, ako to opisujú propagandisti? Vytvárame rozdelenú spoločnosť. Zároveň na nové pravidlá budeme potrebovať peniaze, nové represívne zákony, hordu príživníkov, ktorých jedinou úlohou bude zvyšovať pocit svojej dôležitosti a vymýšľať nové obmedzenia. A presne o tomto je Istanbulský dohovor. Pripraviť pôdu na atomizáciu spoločnosti pod zámienkou ochrany žien a dať moc do rúk nikým nevoleným úradníkom. Ďakujem. (Potlesk.)