22. schôdza NR SR - 9.deň - B. popoludni
Dátum: 2024-11-05
Poslanec: Jurík, Beáta (PS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

70. Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, vážení traja plus jedna statočných, teda jeden z povinnosti, traja statoční, dnes sme už o pánovi poslancovi Huliakovi tu hovorili a myslím si, že všetko dôležité už bolo povedané, a hlavne dúfam, že si všetci a všetky to dôležité aj uvedomujeme. Avšak ja by som chcela tak stručne vystúpiť a s takou akoby spomienkou na to, že ako vlastne ten, ten deň, v ktorý sa toto všetko zomlelo, a vlastne tých dní bolo aj viacej, lebo počuli sme aj od kolegyne poslankyne Stohlovej, že toto nie je ojedinelý prípad, keď sa poslanec Huliak správal tak, ako nielenže poslanec, ale ani ako muž, ako človek by sa správať nemal. Ale predsa vráťme sa teda k tomu, k tomu dňu. Ja vtedy, keď sa to stalo, keď mali teda tlačovku, vtedajšia SNS, teraz už ten zlepenec. Tak ja som bola na výbore pre európske záležitosti a začal mi pípať telefón. A keď som videla, že čo vlastne si poslanec na pôde Národnej rady dovolil povedať, tak sa priznám, že ja som bola v totálnom šoku, že som už ani nevnímala vlastne, že čo sa ďalej dialo na výbore, lebo už sme si tu zažili kadečo, môžeme si spomenúť na rôzne také emotívne momenty aj také ťažšie momenty, aj pre mňa osobne boli niektoré skutočne až také osobne ťažké, ale nikdy som nečakala, že dôjdeme až tak ďaleko. A to, myslím si, že sa zhodneme, minimálne teda, ako tu sedíme. Ja dúfam, že aj vy traja teda, že takéto niečo na pôdu Národnej rady a vlastne aj mimo parlamentu vôbec do tejto spoločnosti absolútne nepatrí, aby sa jeden človek vyjadril o inom človeku takýmto spôsobom. Tak to ani je, že grobianstvo, to je... to len dokazuje asi malosť toho človeka. Ale teda o to horšie to je, že sa to udialo práve na pôde Národnej rady, pretože my tu nie sme len na to, aby sme schvaľovali zákony, aby sme teda pracovali pre ľudí, aby sme šťukali tie tlačidlá podľa svojho vedomia a svedomia. My sme tu aj kvôli tomu, že reprezentujeme tých ľudí. No, a ja sa vás tak pýtam. Toto je to, ako reprezentujeme ľudí? To pán poslanec Huliak reprezentuje tu grobianov, alebo teda hulvátov, alebo ako nazvať mužov, ktorí takýmto spôsobom osočujú ženy? Alebo kto ho sem vlastne zvolil? A ja teda dúfam, že ak už on sa teda pasuje do úlohy reprezentanta takýchto ľudí, tak my ostatní práve aj prijatím tohto uznesenia, ktoré odsudzuje jeho správanie a jeho výroky, by sme mali ukázať, že toto nie je to, akým spôsobom to chceme my robiť. A my sa s tým jednoducho nestotožňujeme. Aký príklad to dáva tým ľuďom? Často sa tu bavíme o tom, že ako je spoločnosť rozdelená, ako v nej panuje strach, neistota, čím ďalej tým viac sa burcujú vášne. Vieme, kam až môžu následne zájsť, vieme, akú váhu majú slová, a my skutočne toto chceme tolerovať na pôde Národnej rady? Ja sa v spomienkach vrátim aj k ospravedlneniam, ktoré tu vtedy padli, a boli aj z tejto strany voči teda pani poslankyni Plavákovej. A ja som bola veľmi rada za ne. Aj samotný pán predsedajúci, pán Gašpar sa jej ospravedlnil večer na ústavnoprávnom výbore. Ale, pán Gašpar, určite si pamätáte, my sme vám to vtedy povedali, že je to síce silné gesto, také gesto, ako má prísť od každého a každej z nás, ale zároveň to nestačí, lebo to nestačí povedať v médiách, nestačí to povedať na výbore, že áno, mrzí ma to, lebo ja by som to v živote nespravil. Potrebné je aj to politické gesto, a síce zahlasovať za toto uznesenie, aby sme sa tu všetci, ako tu sedíme, nielen individuálne tí, čo za ňou prišli, alebo teda tí, čo to spravili aj na výbore, aby sa takýmto štýlom ospravedlnili, ale aby sme celá Národná rada prijali zodpovednosť za to, že áno, vieme, čo sa stalo, a my to odsudzujeme . A to je maximálne dôležité. Čím bolo toto spôsobené? Ja som sa dozvedela, tak z médií, že vlastne tie vášne boli burcované aj mojím vystúpením, lebo som si dovolila vystúpiť k uzneseniu, ktoré predkladal pán poslanec Krátky, a že keby som ja vtedy nevystúpila, tak by tu vlastne nebola debata o interrupciách, a teda by pani poslankyňa Plaváková necitovala rozhodnutie Ústavného súdu, a teda by pán poslanec Huliak na ňu nezaútočil. No, prepáčte mi, ale toto si myslím, že je teda veľmi pritiahnuté za vlasy, nakoľko ja za prvé ako teda zvolená poslankyňa mám právo vystupovať k akýmkoľvek návrhom, za druhé, ak už by sme mali niekoho viniť za to, že sme sa tu osem hodín bavili o interrupciách, tak som to nebola ja, ale človek, ktorý sem ten návrh doniesol. A ja ho teda nechcem obviňovať, len hovorím, že zodpovednosť predsa nemá človek, ktorý vystupuje k niečomu, ale ten, ktorý ten návrh prinesie. A vôbec, ja si nemyslím, že toto celé bolo spôsobené tou diskusiou. Bolo to spôsobené čisto tým, že tu máme medzi sebou ľudí, ktorí sa nevedia správať k iným ľuďom. A to sa len potvrdilo. A keď raz niekto je mizogýn, keď raz niekto je sexista a keď raz niekto je homofób, pretože, prepáčte mi, možno je to môj osobný názor, ale ja neverím, že pána poslanca Huliaka vyprovokovalo v skutočnosti to, čo moja kolegyňa Lucia Plaváková povedala. Jeho vyprovokovalo to, že on jednoducho neznáša queer, alebo teda LGBT ľudí, a chcel na ňu zaútočiť a toto bola obyčajná zámienka. A takýto človek by si tú zámienku našiel hocikedy a v hocijakom prípade. Toto spôsobilo celý ten útok. No ja sa pýtam, že čo ak my nebudeme schopní odsúdiť takéto vyjadrenie, čo to spôsobí ďalej? No odpoveď je jednoduchá. Ak nie sme schopní ako Národná rada sa voči niečomu takémuto ohradiť ako celok, tak normalizujeme takéto verbálne násilie či už voči ženám, alebo voči LGBT ľuďom. A bez ohľadu na to, že čo si myslíte o rovnosti, o právach či už žien, alebo LGBT ľudí, ja dúfam, že aspoň v tomto sa zhodneme, že jednoducho jeden človek sa nemá k inému správať takýmto spôsobom. Takéto grobianske maniere sem jednoducho nepatria. A nepatria ani do našej spoločnosti. Ak ich my budeme takýmto spôsobom tolerovať, tak v tej spoločnosti jednoducho príkladom nepôjdeme. Nechcem byť emočná, lebo pani poslankyňa Plevíková tu už síce nie je, ale ona ma tak rada za to napomína, ale ja by som sa vás, drahí kolegovia, drahé kolegyne, opýtala, čo na to vaše partnerky, matky, dcéry, keby niekto niečo takéto povedal im. Boli by ste s tým oukej? Ja si skutočne nemyslím. A teraz je jedno, či sa to stalo im, alebo sa to stalo vašej kolegyni. Jednoducho je našou morálnou povinnosťou takéto niečo odsúdiť. A ja som úplne za to, aby sme sa tu v pléne hádali. Však veľakrát, dosť často spolu nesúhlasíme, ale robme to slušne, kultivovane, odborne, vecne, na základe skutočne tých politických názorov, ktoré nezdieľame, lebo keby sme ich zdieľali, tak sme všetci v jednej strane a to nie sme, ale dá sa to aj bez toho, aby sme sa tu urážali, aby sme si tu hovorili nejaké osobné invektívy. A ja verím, že väčšina z nás to dokáže. A keď to jeden, alebo teda keby to bol aj hocikto iný, keby ich bolo aj viac, ľudí, nedokáže, tak sa voči tomu my ostatní postavme. Stalo sa to a už sa neodstane. To je jasné. Nijakým spôsobom toto uznesenie, ak by sme ho aj prijali, tak neodčiní to, všetky tie dôsledky, ktoré na živote mojej kolegyne, a dovolím si povedať aj blízkej priateľky Lucie Plavákovej tento útok spôsobil. A myslím, že aj ona sa o tom nejako pred vami nezmieňovala, a preto to nespravím ani ja, ale verte, že to malo aj ďalšie dôsledky. A necítila sa v bezpečí. Iba kvôli útoku jedného homofóbneho poslanca. A aj preto si myslím, že takéto gesto, ktoré by bolo akousi len, nazvime to, nálepkou na to, čo sa skutočne stalo je maximálne dôležité už len kvôli tomu, aby sme jej a ďalším ženám, ďalším osobám, ďalším ľuďom, však môže sa to stať aj vám mužom, aby sme im jednoducho vyjadrili podporu a solidaritu a povedali, že toto do našej spoločnosti nepatrí a my to netolerujeme. A ja verím, dúfam, prosím vás, aby sme sa aspoň na tomto zhodli. A bavila som sa aj s niekoľkými z vás, aj s vašimi paniami poslankyňami, aj keď nemyslím si, že to je iba na ženách, zastať sa pani poslankyne, práveže vôbec, je to na nás všetkých, ale hovorili ste, že áno, toto je neprijateľné. Tak ja vás teraz prosím, dokážte to. Dokážte, že to myslíte vážne. Individuálne ospravedlnenia už nestačia, ospravedlňme sa ako kolektív a prinúťme poslanca Huliaka ospravedlniť sa. Ďakujem pekne.