35. schôdza NR SR - 12.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2014-06-06
Poslanec: Mikloško, Jozef (KDH)
Druh vystúpenia: Vystúpenie

46. No dobre. Ďakujem veľmi pekne. Ja som tiež jeden z predkladateľov tohto zákona a teda dovolím si vystúpiť aj ako predseda Združenia kresťanských seniorov, druhej najväčšej organizácie seniorov celoštátnej na Slovensku po Jednote dôchodcov. No a dovolím si povedať pár poznámok a snáď aj štatistík, ktoré nie sú všeobecne známe, ale sú veľmi zaujímavé a podporujú práve, ako by som povedal, tento návrh. Podčiarkujem, že teda prekonávame krízu, sme v čase, keď ceny sú už dávno kapitalistické, ale naše penzie sú stále ešte socialistické. To ukážem aj na určitých krátkych štatistikách, ktoré mám teda zo Štatistického úradu. Hneď takým prvým bolo to, že aká je priemerná výška vyplácaných dôchodkov. Tak veľmi stručne. Starobný dneska 399 euro. Budem zaokrúhľovať. Predčasný starobný 395, invalidný do 70% 197, invalidný nad 70% 349, invalidný 269, vrátane čiastočnej invalidity. A takto to ide ďalej, vdovský. Čiže sú to všetko relatívne malé sumy a nejaká štatistika tu nedávno bola povedaná, že 14-tisíc našich seniorov má penziu menšiu ako 200 euro. Čiže to je naozaj, naozaj málo. Druhou takou štatistikou bol počet vyplácaných dôchodkov v mesiacoch. Tak je nás tu dôchodcov 1,329 miliónov. Čiže to je riadna sila, aj politická. Z toho starobný dostáva temer milión, predčasný starobný 21-tisíc, invalidných 230-tisíc, vdovských 293-tisíc, vdoveckých 39-tisíc a tak to ide pomaly dole. Čiže celkove dostáva 1,623 miliónov ľudí nejaké tieto príspevky, ktoré by sa mohli nazvať dôchodkami. Čiže to je relatívne tiež veľmi veľa na počet obyvateľov. Celkové sumy, toto nie je moc múdre, že to tu hovorím, ale sú skoro 6 miliárd euro, ktoré sa vyplácajú na starobné dôchodky, predčasné starobné, invalidné, vdovské a tak ďalej. Len na starobné sa vypláca v roku 2013 sa vyplatilo 4,4 miliardy korún. Čiže je to veľké, sú to veľké položky a chápem aj štát, že proste nemá na nejaké radikálne zvyšovanie, ale tento zákon práve dáva určitú malú symbolickú možnosť. Čo sa týka rastu, nie, vzťahu priemernej výšky vyplácaného starobného dôchodku a priemernej mesačnej mzdy v hospodárstve. To je tiež zaujímavá štatistika, ktorá už teda je tu sledovaná od, po novembri. A odpichnem sa od roku 1993, tam tento pomer bol 47 %. O desať rokov bol 47,4, o ďalších desať rokov 2013 bol 47,39 tiež. No, čiže vidíte, že za 21 rokov sa vlastne, je to stále polovica, pomer dôchodku priemerného k priemernej mzde. Čiže to je relatívne málo v porovnaní s inými európskymi krajinami. Stále je to prakticky okolo 47 % iba. Čiže situácia určite v tomto smere nie je u nás dobrá. Aj keď určite v Európskej únii nie sme poslední a je tam ešte viacero štátov, ktorí sú na tom ešte horšie. Tu je otázkou, ale to je už takým širším podnetom, možnosti zavedenia minimálneho dôchodku. Vtedy by tie najmenšie dôchodky naozaj nejakým spôsobom vypadli, aj keď toto by bolo iste náročné na štátny rozpočet. Ale takýto cieľ by sme mohli mať. No a ešte poslednou takou štatistikou je vlastne to narastanie priemerného dôchodku, každoročne asi takých o 10, 15 euro, čo je pozitívne. Dneska je to už okolo 400 euro. Vlani bolo 389. Lenže to súvisí s úmrtím dôchodcov, najmä starodôchodcov. Čiže tým, že tí s tými najmenšími penziami umierajú pomaly, bohužiaľ, nie bohužiaľ, ale umierajú a tým pádom ten priemer stúpa. Ale neni to kvôli tomu, že by sa zvyšovali dôchodky, ale kvôli tomu, že tí ľudia s najnižšími dôchodkami umierajú. Konštatujem, že chudoba v Európe rastie, aj u nás. A najmä sa to týka v prvom rade rodín s malými deťmi a až na druhom mieste sú seniori. To je zaujímavé. Čiže v prvom rade by mali rodiny s malými deťmi byť šetrené a potom seniori. Ale obidvaja sú na tom zle. Seniori celý život pracovali, tvrdo pracovali, vybudovali veľa vecí a teraz vlastne na starobu, posledné roky musia otáčať každý cent pri lieku a pri všetkom. To je také nedôstojné, by som povedal, no. Zas na druhej strane platí medzigeneračná solidarita, čo často zdôrazňujeme. Tento zákon ju vylepšuje. Ale tá medzigeneračná solidarita znamená aj to, tak ako to hovorí zákon o rodine, že sa obojstranne zaväzuje starostlivosť rodičov o deti, keď sú deti malé, ale aj opačne, detí o rodičov, keď sú deti veľké a starší ľudia zostarnú a nevládzu a sú odkázaní vlastne. Toto, najmä tento druhý bod, často starí rodičia hovoria, že deti nemôžu, nemajú a tak ďalej. Na to je veľa aj kontra príkladov. Ale nechcem to tu rozvádzať. Toto je skôr na demonštráciu, že seniori to naozaj dnes nemajú ľahké. Už tu bolo povedané, ešte sa to týka najmä matiek, ktoré mali viacero detí, stále boli doma, stále sa o nich starali, vychovali dobrých ľudí, ktorí pracujú, dávajú odvody. Ony boli zanedbané, majú nízke penzie, pretože málo pracovali, alebo vôbec nepracovali. A pritom ich deti dávajú odvody, platia dane a tak ďalej, že týmto by sme mali najmä, najmä pomôcť. Tu sa teda jedná o dopad na štátny rozpočet asi 15 miliónov eur. Je to tam napísané, keby sa 300-tisíc daňovníkov k tomuto prihlásilo. Ja som svojho času spomenul aj takú inú možnosť, možno troška flexibilnejšiu. Možno v druhom čítaní, keď dúfam, že to prejde, by sme mohli o tom viac hovoriť v súvislosti s tou dvojpercentnou daňou. Lebo vtedy by sa nemusel rátať dopad zo štátneho rozpočtu, lebo dvojpercentná daň na kultúru, školstvo, cirkvi, šport a tak ďalej sa tak či tak niekde dáva a takto by sa dávala aj rodičom. Čiže vlastne by to bolo len prerozdelenie tých peňazí na dvojpercentnú daň, tak ako to vždycky robíme a na niečo dávame. Dokonca dneska je to už aj trojpercentná daň, ak ten daňovník robí aspoň 40 hodín ročne dobrovoľnícku prácu. Vážení, končil by som. Pripomínam, že ide o formu pomoci seniorom, že sme všetkým, aj svojim rodičom, dlžníci a teda určite si od nás zaslúžia podstatne viac ako im dávame. A toto je taká malá forma ohodnotenia, pokus o malú kompenzáciu toho, aby videli, že sme na nich nezabudli. Ďakujem. (Potlesk.)