40. schôdza NR SR - 6.deň - B. popoludní
Dátum: 2019-02-06
Poslanec: Ďuriš Nicholsonová, Lucia (SaS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie s faktickou poznámkou

96. Ďakujem pekne. Takže ja poviem niečo o tej prvej časti, ktorú navrhujeme, o tom, o tej prvej zmene v tom našom návrhu novely zákony o kompenzáciách, v skratke povedané. A tým zámerom, teda tými nami navrhovanými zmenami je, aby aj občania s veľmi zákerným ochorením akým je cystická fibróza, ktorá je sprevádzaná so závažnými pľúcnymi a gastrointestinálnymi prejavmi, ale samozrejme aj onkologické ochorenia, aby všetci títo ľudia, a to je obrovská skupina ľudí, mohli byť posúdení ako odkázaní na individuálnu prepravu. Ono možno na prvý pohľad by sa zdalo, že ide o nejakú neúčelnú zmenu, ale faktom je, že ak by to prešlo, ak by ste teda, neviem, či sa prihováram tým, ktorí za to asi zahlasujú, ale ak by to nejakým zázrakom prešlo, tak nami navrhovaná zmena bude mať priamy dopad na každodenný život týchto ľudí a na každodenný život ľudí okolo nich. To je, to je obrovská skupina ľudí, ktorým by sme len tým, že proste zmačknete ten správny gombík bez nejakého veľkého dopadu na štátny rozpočet umožnili, aby žili kvalitnejší život. Pretože, a to chcem zdôrazniť, neviem, či o tom viete, či si to niekto z vás pamätá, predpokladám, že pani spravodajkyňa určite, boli to práve rodičia detí s cystickou fibrózou, ktorí celé roky bojovali o to, aby sa dostali do toho zákona, aby bola normálne explicitne tam uznaná tá diagnóza. A ono sa to podarilo, bol to zákon č. 355/2016 Z. z., ale nie nadlho, lebo pán minister Richter a jeho úradníci si povedali v roku 2018, že to zmenia, že to jednoducho z tohto zákona vylúčia, čo je naozaj absurdné. Ako vy, čo viete trochu len o tom, že čo to je za ochorenie cystická fibróza, tak asi si neviete celkom presne predstaviť tie deti, ktoré trpia na toto ochorenie, že cestujú mestskou hromadnou dopravou za svojimi krúžkami, za tým, aby mohli byť v škole alebo aby mohli vôbec meniť nejaké prostredie, aby mohli z bodu A prejsť do bodu B. To je veľmi, veľmi závažná diagnóza a my to všetko ako keby nechávame tým, že to vyhodil pán minister Richter, my to všetko nechávame jednak na tých rodičov, ktorí si majú pomôcť sami, lebo však samozrejme, prečo nie, však žijú v sociálnom štáte. A jednak to nechávame na fantáziu niektorých príčetnejších úradníkov z úradov práce sociálnych vecí a rodiny, ktorí sa občas zmilujú a aj deťom alebo teda ľuďom postihnutým cystickou fibrózou priznajú nárok na prepravu, hej, alebo, alebo príspevok na auto alebo podobne. No, takže oni v roku 2018 si na ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny povedali, že cystickú fibrózu vyhodia odtiaľ explicitne zo zákona. A ja by som sa strašne chcela opýtať, že prečo, že, že keby mi to dokázali zdôvodniť, lebo na to podľa mňa nemôže existovať racionálny dôvod. Chcela by som vedieť, že komu konkrétne to vadilo, lebo neexistujú žiadne racionálne dôvody, aby títo ľudia neboli posúdení ako odkázaní na individuálnu prepravu. Možno jeden jediný dôvod, ktorý mi napadá pod tým, pri tom ako sledujem prácu úradníkov na úradoch práce, sociálnych vecí a rodiny, ktorí majú jediné zadanie z ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny, šetrite. Šetrite hlavne na kompenzáciách, lebo jasné, tu sa rozkrádajú stovky miliónov eur pri eurofondoch, pri výzvach, pri zmanipulovaných tendroch, ale poďme my šetriť tie verejné zdroje na tých chudákoch, na tých chudákoch s tou cystickou fibrózou, na tých chudákoch s tými ťažkými onkologickými ochoreniami a nepriznávajme im to, čo im inak v zákone garantujeme, nie?! Tí ľudia nepísali tie zákony, to sme napísali a odsúhlasili my v zákonodarnom zbore. Prišlo nám to od pána ministra, lebo však je nepretržite 10 rokov ministrom práce, sociálnych vecí a rodiny. Prišlo nám to od neho, my sme to schválili. My im tvrdíme, že na toto máte nárok, ale keď o to požiadajú, tak jediné, k čomu sa dostanú, sú proste tie ponižujúce situácie, kedy sa musia biť za tú almužnu, ktorá im podľa zákona prináleží, a kedy ich tam lustrujú proste ľudia, ktorí sú dávno vyhoretými úradníkmi a snažia sa dokázať napríklad mladej žene s onkologickým ochorením po operácii hrubého čreva, ktorá má ťažkú inkontinenciu stolice, že ona je uspôsobená na to, aby chodila mestskou hromadnou dopravou. Ja by som chcela vidieť tú pani z toho úradu, aby si to vyskúšala, aké to je byť v mestskej hromadnej doprave po ťažkej operácii hrubého čreva kvôli rakovine, ako s inkontinenciou stolice ona proste si sadne do autobusu a povezie sa niekam z bodu A do bodu B. Takže tá realita je veľmi smutná, na to by bolo dobré sa opýtať rodičov detí s cystickou fibrózou alebo napríklad s onkologickým ochorením, akými peripetiami prešli na úradoch práce vrátane odvolacích konaní a nakoniec im príde domov papier, ktorý im oznamuje, že im neboli priznané žiadne príspevky, ani len parkovací preukaz. A toto sa deje opakovane, o tomto sme tu aj opakovane hovorili, aj s pani poslankyňou Shahzad, že matka onkologicky chorého chlapca po tretej operácii nádoru mozgu požiada o, majú parkovací preukaz a požiadajú o príspevok na auto a výsledok je ten, že nielenže nedostanú príspevok na auto, ale ešte im pre istotu zoberú aj ten parkovací preukaz. A v odôvodnení sa píše, že ten chlapec je samostatný, že vyhliadky po tretej operácii mozgu kvôli nádoru sú veľmi dobré. Chlapec sa dostavil na ten úrad po svojich, a preto ona si myslí, tá pani na tom úrade, že ten chlapec nepotrebuje ten príspevok na to auto a vlastne nepotrebuje ani parkovací preukaz. Chcete mi niečo povedať, pán kolega? Ja vám to doložím, ja vám to doložím menovite... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.) Hrnčiar, Andrej, podpredseda NR SR Poprosím vás, pán poslanec. Pán poslanec, nediskutujte! Ďuriš Nicholsonová, Lucia, podpredsedníčka NR SR ... ja vám to doložím, ja mám tie mená spísané, ja mám tie mená, o kom tu hovorím, spísané. A to sú stovky prípadov, to nie sú len tieto jednotlivé prípady, o ktorých hovorím. Takto postihnutí ľudia majú tak závažné ťažké zdravotné postihnutie, že im neumožňuje sa prepravovať hromadnými dopravnými prostriedkami. To sa týka aj teda cystickej fibrózy. Preto potrebujú pomoc a potrebujú podporu formou kompenzácie, aby mohli vykonávať svoje každodenné aktivity, napríklad návštevu školy alebo voľnočasové aktivity, a nezhoršovali tak svoj zdravotný stav, pričom poskytnutá pomoc im môže minimalizovať progresiu tohto závažného ochorenia. A o to by nám malo ísť pri každom takomto ochorení, aby tí ľudia dostali to, čo im podľa zákona prináleží, aby sme sa im snažili skvalitniť ten život. Pretože z môjho pohľadu, keď si to zoberiem, tak tu je veľká skupina ľudí, ktorí sú naozaj diskriminovaní. Sú to občania, ktorí majú napríklad ťažkú poruchu mobility, duševné poruchy s prejavmi agresivity alebo ťažkú poruchu zvieračov, automaticky považujeme ich za odkázaných na individuálnu prepravu. Samozrejme, toto tejto skupine ľudí prajeme a považujeme to za správne. Ale o čo menej problémov majú deti s cystickou fibrózou alebo deti s onkologickými ochoreniami počas akútnej onkologickej liečby? Tam je naozaj nemysliteľné, aby napríklad dieťa s leukémiou, a môže byť tá správa akákoľvek aj od posudkového lekára, chodilo bežne mestskou hromadnou dopravou. Ono nemôže byť vystavované tomu všetkému, s čím sa v mestskej hromadnej doprave alebo na akomkoľvek mieste s koncentráciou ľudí môže stretnúť. Chcem len zdôrazniť, že čím viac sa rodičia o takéto deti starajú, tým viac zvyšujú kvalitu ich života a mnohokrát predlžujú aj ich život. Na nich je najväčšie bremeno a my by sme sa im mali poďakovať a mali by sme robiť všetko pre to, aby to pre nich bolo čo najľahšie. A namiesto toho sa deje pravý opak. A ten opak, ja vás pozývam potom, kolega, do mojej kancelárie, ja vám ukážem, teraz si pripravujem odpočet mojej poslaneckej práce, takže ja vám z troch rokov dokážem dať konkrétne príklady ľudí, ktorým bolo takýmto spôsobom, akým som hovorila, ukrivdené z pohľadu úradu práce, sociálnych vecí a rodiny a neboli im priznané kompenzácie ich ťažkého zdravotného postihnutia. A práve kvôli tomuto, o čom som hovorila, ja si myslím, že my to nemôžme nechávať na nejakú svojvôľu alebo na individuálne rozhodovanie individuálnych ľudí na úradoch práce. Jednoducho nehovorím, že na všetkých úradoch práce je rovnaká situácia, ale ja sa teda stretávam naozaj iba s tými extrémnymi prípadmi. Potom sa im snažíme písať odvolania a je to boj s veternými mlynmi a je to strašne ponižujúce a únavné pre tých ľudí. A ja si myslím, že výsledkom toho by malo byť naozaj to, že si priznáme, že v aplikačnej praxi to v mnohých prípadoch jednoducho nefunguje, a preto by sme mali pristúpiť k novelizácii toho zákona. Na tom nie je nič zlé. Malo to byť podľa mňa už urobené dávno a podľa mňa to mal byť vládny návrh zákona a mali by tam byť tie diagnózy, o ktorých vieme, že tam je tá situácia najhoršia, a to je cystická fibróza a to sú onkologické ochorenia. Mali by sme to tam asi napísať explicitne a nenechať to proste len na fantáziu jednotlivcov. Ďakujem pekne.