21. schôdza NR SR - 7.deň - B. popoludní
Dátum: 2013-06-27
Poslanec: Huba, Mikuláš (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

101. Ďakujem pekne. Tento návrh zákona, ktorým sa dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 372/1990 Zb. o priestupkoch v znení neskorších predpisov (ďalej len návrh zákona, resp. novela), predkladám v mene skupiny poslancov a poslankyne Národnej rady Slovenskej republiky. K predloženiu tejto novely priestupkového zákona nás viedla skutočnosť, ktorú zrejme všetci dobre poznáte z vlastnej skúsenosti a na ktorú nás opakovane upozorňujú občania, voliči. Touto skutočnosťou je fakt, že nedeľa ako sviatok pokoja sa v ostatných rokoch stala na Slovensku neznámym pojmom. A to si hovoríme, že sme dominante kresťanskou krajinou, kde by v nedeľu mal vládnuť pokoj, oddych, rozjímanie a relax. Namiesto toho sa nám najmä v nedeľné a sviatočné popoludnia, a to nielen v mestách, ale čoraz viac aj na vidieku veselo rozlieha kakofónia zvukov s množstvom decibelov od cirkulárok, cez miešačky, vŕtačky až po motorové kosačky a ťažké mechanizmy. Dochádza k paradoxu, že kým v časoch minulého režimu, ktorý sa svetonázorovo hlásil k vedeckému ateizmu, sa nedeľný pokoj ako-tak dodržiaval. Dnes, keď sa na kresťanstvo odvolávame priamo v ústave, správame sa v nedeľu a vo sviatok stále častejšie ako neznabohovia, či kultúrni barbari. Považujem za samozrejmé, že poslanci a poslankyne zo strán a hnutí, ktorí majú kresťanstvo vo svojom erbe, by tento návrh mali celkom logicky podporiť. Nemusel by s ním mať problém ani MOST - HÍD, ale ani vládny SMER - SD. Vari jediní, komu by sa mohlo zdať, že obmedzenie nedeľných hlučných aktivít je obmedzovaním ľudských práv a slobôd, sú niektorí naši kolegovia a kolegyne vyznávači liberalizmu. Rád by som vás však ubezpečil, vážení priatelia, že ani vy k takémuto odmietavému postoju nemáte dôvod. Lebo ako z nie jedna z okrídlených definícií, sloboda jednotlivca sa končí tam, kde sa začína sloboda iných. Neregulovaný nedeľný hluk nepochybne pôsobí obťažujúco na všetkých, ktorí si ho neželajú, a tých je nepochybne stále ešte výrazná väčšina. Takže za koho slobodu sa máme v prvom rade zasadzovať, ak trpí aktivitou menšiny? Bolo by to niečo podobné, ako keby sme s vážnou tvárou tvrdili, že obmedzovaním ľudských práv a slobôd je aj to, keď nechceme pár desiatkam ľudí dovoliť definitívne premeniť prírodu Národných parkov na lunaparky, hoci chránená príroda národných parkov je spoločné dedičstvo celej spoločnosti a to nielen súčasných, ale aj budúcich generácií. Naozaj si myslíme, že podnikateľské práva a slobody pár desiatok ľudí majú byť pre nás dôležitejšie a posvätnejšie ako práva a slobody nás všetkých? A podobne by sme mohli ešte dlho pokračovať. Je naša kritika pochybnej privatizácie verejných priestorov, náhrada parkov za parkoviská, alebo hoci za river parky, obmedzovaním práva slobôd skupinky privatizérov alebo aktivitou v prospech verejnosti? Je poukazovanie na tých, ktorí nás ohrozujú a rušia na terénnych motocykloch či štvorkolkách v našich lesoch, prejavom našej netolerancie či prehnaného konzervativizmu, alebo snahou o ochranu veľkej väčšiny návštevníkov lesa? Nehovoriac o tom, že tu nie je reč o žiadnych ohrozených či potencionálne ohrozených málo chránených menšinách, ale o menšine, ktorá sa v tomto prípade správa spravidla oveľa arogantnejšie alebo bezohľadnejšie ako väčšina. Prečo to všetko hovorím, keď je to zdanlivo tak trochu nad rámec nami predkladaného návrhu zákona? Hovorím to preto, aby som upozornil na pomýlené chápanie liberalizmu niektorými ľuďmi. Práve takéto chápanie liberalizmu totiž má popri apriórnej praxi odmietania opozičných návrhov zo strany poslancov a poslankýň za vládnu stranu potenciál zabrániť prijatiu tohto nášho návrhu. Napokon už samotné slovné spojenie dni pracovného pokoja, teda dni, ktorých sa nami navrhovaná novela týka, samo osebe evokuje, že sú to dni, ktoré by mali slúžiť regenerácii našich síl, oddychu, relaxu, že sú to chvíle, ktoré by sme mali venovať sebe, rodine a priateľom a nie práci, tobôž už nie takej práci, ktorá obťažuje iných. Vedieť oddychovať, regenerovať svoje telesné a duševné sily je v dnešnom uponáhľanom svete nemenej dôležité, ako vedieť pracovať. V podstate nám ide o veľmi jednoduchú novelu, v ktorej sa navrhuje rozšírenie režimu, ktorý sa dosiaľ týkal len nočného kľudu či pokoja. Nóvum je len v tom, že tento režim by sa podľa tejto novely mal týkať nielen časového intervalu, ktorý pripadá na noc, teda na čas medzi 22.00 hodinou a 6.00 hodinou rannou, ale aj časovou intervalov, ktorý pripadá na deň, teda od polnoci predchádzajúceho dňa do polnoci daného dňa a to počas štátnych sviatkov a dní pracovného pokoja v zmysle § 1 a § 2 ods. 2 zákona o Národnej rady Slovenskej republiky č. 241/1993 Z. z. o štátnych sviatkoch, dňoch pracovného pokoja a pamätných dňoch v znení neskorších predpisov. Zároveň je však treba zdôrazniť aj to, že nami navrhovaný režim sviatočného pokoja neznamená striktné vylúčenie alebo obmedzenie pracovnej alebo voľnočasovej aktivity počas týchto dní, pokiaľ nie je zakázaná osobitnými predpismi. Znamená len vylúčenie alebo obmedzenie takých aktivít, ktoré druhé osoby odlišné od rušiteľa pokoja mohli dôvodne považovať za neúnosné pre svoj pokojný odpočinok alebo režim pokoja zákonom vymedzených, počas zákonom vymedzených dní, resp. časových intervalov v rámci týchto dní. Konkrétny rozsah a charakter obmedzenia či vylúčenia takýchto aktivít a na druhej strane aktivít, na ktoré sa režim v zmysle tohto zákona nevzťahuje by mal byť následne predmetom úpravy všeobecne záväzného nariadenia obce, napríklad v diskusiách občas uvádzané kostolné zvony či používanie hasičských húkačiek, sirén a pod. Ak dôjde k neudržania stanoveného režimu správnym orgánom na prešetrenie tohto druhu priestupku je v zmysle zákona o priestupkoch príslušný obvodný úrad. Môžem popýtať o trošku väčší kľud v sále? Dobre, ďakujem. V tejto súvislosti by som chcel poznamenať, že svojím návrhom ani neobjavujeme Ameriku, ani sa nesnažíme vrátiť Slovensko do stredoveku, ako sa to tu ktosi na margo tohto nášho návrhu snažil pred časom presvedčiť verejnosť. Naopak, rušenie nočného, ale aj nedeľného a všeobecne sviatočného pokoja je stále citlivejšia a kritickejšia prijímané verejnosťou a snahy o riešenie tohto problému zaznievajú stále naliehavejšie. Naša iniciatíva je tak aj reakciou na túto stále evidentnejšiu spoločenskú objednávku. Ak by sme sa mali nechať inšpirovať naším najbližším susedom, ktorý je, čo sa týka prevládajúceho svetonázoru i žitej praxe, ako vieme, v porovnaní s nami značne sekulárnejší, dovolím si poznamenať, že touto problematikou sa zaoberal aj senát Českej republiky, konkrétne otázkami rušenia pokoja, ktoré spôsobujú napríklad motorové kosačky, cirkulárky, motorové píly a pod., ktorý zvolil prakticky rovnaké legislatívne riešenia, ako predkladáme v tomto návrhu zákona, a to bez toho, žeby sme sa vzájomne koordinovali, zistili sme to až na poslednú chvíľu. Ale potešilo nás to a povzbudilo. Predkladaný návrh zákona nezakladá žiadne vplyvy na štátny rozpočet ani na rozpočet verejnej správy. Nemá negatívny dopad na podnikateľské prostredie, nevyvoláva sociálne vplyvy, nemá vplyv na životné prostredie a ak áno, tak skôr pozitívny, ani na informatizáciu spoločnosti. K tomu, ak dovolíte, malá poznámka. V snahe vyhnúť sa náročnému dokazovaniu sme zvolili formuláciu neutrálneho vzťahu k životnému prostrediu, hoci sa dá konštatovať, že účinná aplikácia tejto novely, íha, pardon, by stav životného prostredia zlepšila a zlepšila by aj kvalitu života v našich mestách a dedinách. Návrh zákona je v súlade s ústavou Slovenskej republiky, ústavnými zákonmi a ostatnými všeobecne záväznými právnymi predpismi Slovenskej republiky, medzinárodnými zmluvami a inými medzinárodnými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná, ako aj s právom Európskej únie. Na záver ešte jedna poznámka terminologického charakteru. Prečo používame pojem kľud, keď jazykovedný Ústav Ľudovíta Štúra i automatický korektor chýb inštalovaný v našich počítačoch nám toto slovo podčiarkne červenou ako nespisovné? Vedie nás k tomu jednoduchý dôvod. Tento pojem je zakotvený v našom právnom poriadku, a preto sme ho chtiac-nechtiac akceptovali. Vážené dámy, vážení páni, sme presvedčení, že prijatie navrhovanej novely je v záujme väčšiny obyvateľov Slovenska a nijako zásadne neobmedzuje ani menšinu. Preto vás žiadame o vašu podporu tohoto návrhu zákona. Ďakujem pekne.