46. schôdza NR SR - 6.deň - B. popoludní
Dátum: 2015-02-04
Poslanec: Záhumenský, Marian (SMER - SD)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

107. Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážený pán minister, ctené kolegyne, kolegovia, pokúsim sa v tom krátkom čase nejakým spôsobom aj ukončiť moje vystúpenie. Pred takmer dvomi rokmi začali práce na novom zákone o odpadoch. Najskôr bol vypracovaný legislatívny zámer zákona o odpadoch, ktorý schválila vláda Slovenskej republiky v júli roku 2013 a následne začali práce na samotnom paragrafovom znení nového zákona o odpadoch. Dnešná podoba zákona, ktorú máme pred sebou, je výsledkom dlhotrvajúcej práce a počas celého legislatívneho schvaľovacieho procesu odznelo na jeho adresu veľa pozitívnych ohlasov a reakcií, ale bolo aj veľa tých, ktorí vnímali návrh zákona o odpadoch ako nástroj, ktorým chce ministerstvo životného prostredia zlikvidovať recyklačný priemysel a otvoriť cestu k monopolu jednej organizácie zodpovednosti výrobcov. Kritici nešetrili slovami ani v prípade návrhu na zrušenie recyklačného fondu a tu sa mi nedá sa pristaviť a nezamyslieť sa nad dôvodmi jednej strany a návrh zrušiť recyklačný fond a druhej strany obhajujúcej opodstatnenosť jeho ďalšej existencie. Recyklačný fond vznikol v roku 2001, kedy vstúpil do účinnosti súčasný zákon o odpadoch. Jeho opodstatnenie v tej dobe bolo nespochybniteľné. Chýbali recyklačné kapacity, chýbali finančné prostriedky na ich vybudovanie, triedený zber odpadov bol v počiatkoch a jeho podpora bola minimálna a preto bolo nevyhnutné vysporiadať sa s touto nelichotivou realitou. Recyklačný fond bol projekt, ktorý sa stal na tú dobu doslova revolučný a úlohy, ktoré má recyklačný fond plniť a ktoré mu vyplývali zo zákona o odpadoch, boli naozaj východiskom pre rozvoj recyklačného priemyslu a podporu triedeného zberu komunálnych odpadov v obciach a mestách Slovenskej republiky. Vstupom Slovenskej republiky do Európskej únie sme v roku 2004 nastúpili na cestu plnenia záväzkov vyplývajúcich z legislatívy Európskej únie a bolo potrebné tejto skutočnosti prispôsobiť aj legislatívnu úpravu na úseku odpadového hospodárstva. Bolo potrebné nastaviť záväzné limity pre rozsah, zhodnocovanie a recyklácie odpadov z obalov a práve obalová legislatíva spustila problémy s plnením príspevkov výrobcov a dovozcov obalov do recyklačného fondu. Výrobcovia boli ako povinné osoby v zmysle platnej obalovej legislatívy povinní plniť limity zhodnocovania a recyklácie odpadov z obalov, ktoré uviedli na trh Slovenskej republiky a na druhej strane mali povinnosť v zmysle zákona o odpadoch platiť príspevky dovozcov a výrobcov obalov do recyklačného fondu. Problém bol v tom, že na obaly sa uplatňoval princíp rozšírenej zodpovednosti výrobcov, čiže výrobcovia mali povinnosť postarať sa o obaly a následne odpady z nich, pričom si svoje povinnosti plnili buď individuálne alebo kolektívne cez organizácie oprávnené, ktorým za tieto služby platili ako ich zmluvní klienti a na druhej strane museli platiť do recyklačného fondu. Avšak tento pre nich žiadne povinnosti plniť nemusel. V tom čase boli recyklačné kapacity pre obaly vybudované a výrobcovia boli stále nespokojnejší. K výrobcom obalov sa neskôr pridali aj výrobcovia elektrických a elektronických zariadení, ktorí mali približne rovnaké problémy, ako výrobcovia obalov. Stále častejšie sa ozývali hlasy na zrušenie recyklačného fondu, ale vôľa na jeho zrušenie nebola. Dôvodom, prečo ministerstvo životného prostredia pristúpilo k návrhu na zrušenie recyklačného fondu, je nesporne skutočnosť, že v dnešnej dobe je historická úloha recyklačného fondu splnená. V dôsledku implementácií smerníc na úseku odpadového hospodárstva do praxe pôsobí ako nesystémový prvok a vzniká tak dvojkoľajnosť systému, kde na jednej strane mali výrobcovia a dovozcovia povinnosti vyplývajúce z rozšírenej zodpovednosti výrobcov, ktoré je postarať sa o svoj výrobok aj v čase, keď sa z neho stane odpad a na strane druhej majú tí istí výrobcovia a dovozcovia povinnosť duplicitne platiť príspevky do recyklačného fondu. Tento však nenesie žiadnu zodpovednosť za plnenie cieľov a limitov vyplývajúcich z legislatívy Európskej únie. Ako bude prebiehať zrušenie recyklačného fondu v zmysle ustanovenia nového zákona o odpadoch? Zrušenie recyklačného fondu sa navrhuje na 31. decembra 2016. Proces zrušenia recyklačného fondu bude postupný a bude sa odvíjať od udelenia autorizácie ministerstvom na činnosti organizácie zodpovednosti výrobcov a na činnosť individuálneho plnenia povinnosti výrobcov. Dňom právoplatnosti tejto autorizácie dôjde k zastaveniu platenia príspevkov výrobcov a dovozcov a ohlasovania údajov na jednotlivé komodity do recyklačného fondu. Dňom 31. decembra 2016 recyklačný fond vstupuje do likvidácie. Správna rada, ako aj dozorná rada budú pracovať v období od vstupu recyklačného fondu do likvidácie v štandardnom režime. Recyklačný fond sa zruší bez právneho nástupcu. A aký mechanizmus nahradí recyklačný fond podľa návrhu zákona o odpadoch? Pri fungovaní recyklačného fondu je systém nastavený tak, že príspevky výrobcov je potrebné najprv centrálne zhromažďovať a následne niekoľko ľudí rozhoduje o tom, na čo, kedy a ako sa použijú tieto financie. Avšak tento systém sa naozaj ukázal ako nefunkčný. Nechcem naozaj kritizovať pôsobenie recyklačného fondu v jeho prvopočiatkoch. Naopak, ako som už spomínal na začiatku, recyklačný fond zohral významnú úlohu pri budovaní spracovateľských a recyklačných kapacít na Slovensku. Dnes je však týchto kapacít preukázateľne nadbytok a je problém udržať tieto zariadenia v prevádzke. Navyše ďalšou významnou úlohou recyklačného fondu je podporovať obce a mestá v oblasti triedeného zberu. A všetci vieme, aká je realita. Úhrada za výdavky obcí, za ich aktivity v oblasti triedeného zberu nielenže v posledných rokoch neustále klesajú, ale za rok 2013 obce nedostali z recyklačného fondu nič, ani jedno jediné euro. O nefunkčnosti recyklačného fondu svedčí aj tá skutočnosť, že nebyť sektora vozidiel, príjmy fondu by nepostačovali na plnenie jeho základných potrieb. Ročné príjmy recyklačného fondu od výrobcov za rok 2012 dosiahli výšku iba 12,1 mil. euro, z toho sektor vozidiel prispel čiastkou takmer 9,5 mil. euro. Prístup tvorcov nového zákona o odpadoch je opačný. Ak si majú výrobcovia a dovozcovia plniť svoje povinnosti a znášať všetky finančné náklady na celý systém, tak to treba nechať na nich. Nakoľko celý systém budú platiť sami, tak nech sa aj sami postarajú o to, aby bol systém efektívny. Nezabúdajme, že na Slovensku pôsobia takmer všetky svetové korporácie, ktoré pôsobia aj vo väčšine krajín Európskej únie. Tieto spoločnosti si rovnaké povinnosti v oblasti zhodnocovania odpadov svojich výrobkov, aké majú v Slovenskej republike, plnia aj v ostatných členských krajinách Európskej únie. Ich cieľom preto nie je zarábať na tomto systéme, ale zavádzanie a prevádzkovanie systému s čo možno najnižšími finančnými nákladmi. Ich prvoradým cieľom je predať svoje výrobky. Samozrejme, ak by neexistovali správne nastavené kontrolné mechanizmy, celý systém by mohol byť výrobcami jednoducho zneužitý. Predkladateľ však do celého systému uložil niekoľko... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.) Číž, Miroslav, podpredseda NR SR 108. Kolegovia, poprosím trošičku ešte kľudu. Záhumenský, Marian, poslanec NR SR 109. ... účinných mechanizmov, ktoré budú nútiť výrobcov reálne sa postarať o vytriedený odpad v obciach. Prvým a veľmi jednoduchým mechanizmom je proces preberania zodpovednosti za plnenie cieľov a limitov zhodnotenia na plecia samotných výrobcov. Tento systém síce platí aj v súčasnosti, ale vďaka neexistencii funkčného informačného systému, ktorý by reálne odrážal vyprodukované a zhodnotené množstvá odpadov, je výrobcami, ako aj všetkými ďalšími prvkami v systéme odpadového hospodárstva zneužívaný. Druhým sofistikovanejším kontrolným mechanizmom je stanovenie zberového podielu pre jednotlivých výrobcov. Zberový podiel v podstate znamená, o akú časť a koľko ton vytriedeného množstva je povinný sa postarať a to priamo z komunálneho odpadu, nie z priemyselného odpadu. Nastavením tohto mechanizmu predkladateľ zabezpečil, aby sa nestalo to, že výrobcovia jednoducho stiahnu farebné zberné nádoby z obcí. Naopak, budú tlačení postupom času rozširovať zberné kapacity na triedený zber v obciach. Tí, ktorí najviac kritizujú nový zákon... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.) Číž, Miroslav, podpredseda NR SR 110. Prepáčte, pán poslanec, predsa len, je už 17.02 h. Ešte minútku? Nech sa páči. Snáď vydržia kolegovia. Záhumenský, Marian, poslanec NR SR 111. Ďakujem, pán predsedajúci. Tí, ktorí najviac kritizujú nový zákon o odpadoch v súvislosti s hrozbou zániku recyklačného priemyslu na Slovensku, sú paradoxne zväčša tí recyklátori, ktorí na vybudovanie svojich prevádzok použili vo veľkej miere práve prostriedky recyklačného fondu a argumentujú, že používajú najlepšie recyklačné technológie v danej oblasti. Tak sa pýtam, prečo majú obavu práve títo recyklátori, keď tvrdia, že majú špičkové technológie schopné konkurencie aj v rámci Európy. Stále sa hovorí o tom, aké sú vysoké prepravné náklady pri odpadoch. Prečo by potom niekto prepravoval odpad mimo územia Slovenskej republiky, ak sa rovnako kvalitný recyklačný priemysel nachádza aj na našom území? Nie je v takom prípade problém v nastavení cien za spracovanie odpadu práve v našich prevádzkach, keď sa niekto aj napriek uvedeným skutočnostiam rozhodne vyviesť odpad mimo územia Slovenskej republiky a oplatí sa mu to aj so započítaním prepravy nákladov? Vážené dámy a páni, nemám obavu zo zániku recyklačného priemyslu na Slovensku, ani obavu z kolapsu odpadového hospodárstva z dôvodu zrušenia recyklačného fondu. Naopak, verím, že tomuto zákonu sa nastavením čistých pravidiel a transparentného preukazovania tokov odpadov odstránime prakticky tých, ktorí svoje podnikanie v odpadovom hospodárstve zakladajú práve na umožnení obchádzania zákonných pravidiel súčasným nefunkčným a neadresným systémom. Ďakujem pekne za pozornosť.