14. schôdza NR SR - 5.deň - B. popoludní
Dátum: 2013-02-05
Poslanec: Huba, Mikuláš (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

138. Ďakujem za slovo. Pani predsedajúca, vážený pán minister, vážený pán spravodajca, dámy a páni, svoje vystúpenie na margo správy o lesnom alebo stave lesného hospodárstva za rok 2011 začnem, ak dovolíte, lakonickým konštatovaním, že stav v našom lesnom hospodárstve a v narábaní s drevom evokuje vážne otázky a vzbudzuje oprávnené obavy. Každý, kto čo i len trochu chodí po slovenských horách a dolinách, vie, aké obrovské množstvo dreva z nich v posledných rokoch odišlo. Chcem veriť, že zväčša nie ukradlo, ale predalo na ďalšie spracovanie. Keďže o dreve hovoríme ako o našom zelenom zlate, dalo by sa očakávať, že pri takomto trende čerpania a zhodnocovania produktov lesa Slovensko muselo nesmierne zbohatnúť. Všimol si niekto z vás, vážené kolegyne a kolegovia, že by sa niečo podobné bolo stalo? Žeby sme masívnym výpredajom nášho národného bohatstva nejako mimoriadne zbohatli? Nie. Stal sa, žiaľ, pravý opak. Celé lesné hospodárstvo a drevospracujúci priemysel nariekajú, v akých sú problémoch. Pýtam sa, ako je to možné? A dozvedám sa aj také neuveriteľné odpovede, že je to tým, že dreva ťažíme vraj stále ešte málo a na vine sú akýsi zlí ochranári v rezorte životného prostredia, ktorí tej väčšej ťažbe dreva údajne bránia. Pritom moja dlhoročná osobná skúsenosť je práve opačná. Rúbe a ťaží sa nielen v národných parkoch, ale aj v národných prírodných rezerváciách. Mnohí, vrátane štátnej inšpekcie alebo teda Slovenskej inšpekcie životného prostredia sa ma snažia presvedčiť o opaku. Ale, žiaľ, stále ešte viac verím vlastným očiam. Ba čo viac, likvidujú sa aj posledné zvyšky odľahlých karpatských pralesov, ktoré sme sa na medzinárodnom fóre zaviazali chrániť. Z toho všetkého je jasné, že naše lesy nie sú chránené príliš, ako to niekto tvrdí, ale príliš málo. Ak je drevo skutočne zeleným zlatom, potom len blázon alebo človek so zlými úmyslami ho bude vyvážať v podobne nespracovanej zelenej zlatonosnej hmoty. My však naše drevo vyvážame takmer zásadne nespracované, nezhodnotené. V roku 2011 sme takto vyviezli 2,84 mil. metrov štvorcových tejto vzácnej suroviny. Pritom nevyvážame zväčša žiadny drevný odpad, ale najmä v prípade ohličnatého dreva práve drevo najvyšších bonitných tried. V lepšom prípade ho všade prítomné a stále hladnejšie píly pracujúce na tri zmeny premieňajú na rezivo či iné polotovary takmer bez akejkoľvek pridanej hodnoty. Tretia možnosť je tá, že stále vo väčšom objeme naše zelené zlato končí v celulózkach a papierňach, ktoré za to ešte odmeňujeme investičnými stimulmi. Výsledkom je, že naše lesy, náš národný poklad sa menia na zdroj lacného zisku pre pár prevažne zahraničných podnikateľov alebo na hŕby papiera zväčša zbytočnej a obťažujúcej reklamy, ktorá proti našej vôli denne upcháva naše poštové schránky. Významný lesník, predvídavý odborník a uznávaný pedagóg pán profesor Papánek - nedožitú storočnicu, ktorého sme si nedávno pripomenuli - nás učil, že les okrem produkčnej funkcie plní aj celý rad mimoprodukčných funkcií. Ich hodnotu odhadol na trojnásobok hodnoty produkčnej. Nie náhodou podobne ako ja tu neraz argumentoval aj môj vzácny poslanecký kolega, lesník telom i dušou Janko Mičovský. Aj to je dôkaz toho, že lesníci a ochranári sa dokážu aj dohodnúť. Opakujúce sa katastrofálne povodne v horských a podhorských oblastiach a následné vysychanie prameňov, tokov či studní sú okrem iného aj dôkazom toho, ako sa znižuje retenčná schopnosť našich lesov, či presnejšie neraz už len bývalých lesov. Ak sú mimoprodukčné funkcie lesa také významné, dokonca významnejšie ako produkčné, prečo sa táto skutočnosť dôsledne nepremieta aj do ekonomiky lesného hospodárstva a celkovej filozofie lesníkov i laickej verejnosti? Keď si čítame správu o lesnom hospodárstve, príslušné časti kapitoly pôdohospodárstvo v zákone o štátnom rozpočte na rok 2013, ale najmä, keď chodíme po slovenských lesoch, a neraz už len bývalých lesoch, stretávame sa podchvíľou s názorom ako ohľad na mimoprodukčné funkcie údajne poškodzuje ekonomiku lesného hospodárstva. Takáto filozofia je podľa mňa doslova životu nebezpečná, najmä tvárou v tvár hroziacej klimatickej zmene. A ešte niečo týkajúce sa tejto témy. Ak je lesné hospodárstvo na tom ekonomicky skutočne zle, potom by sa okrem toho, že bude podstatne efektívnejšie hospodáriť so svojimi produktami, dalo očakávať, že bude maximálne efektívne narábať s verejnými zdrojmi. Ale nie je to vždy tak. A nemyslím tým, že bude nútiť lesných robotníkov pracovať za žobrácku mzdu alebo eliminovať kontrolnú funkciu lesných úradov, ale myslím to tak, že bude veľmi starostlivo posudzovať vynaloženie každého eura. Ako nás učí skúsenosť z minimálne jedného významného štátneho podniku v tomto rezorte, nakladá sa tu s verejnými zdrojmi veľmi podozrivo, až rozšafne. Iný konkrétny komentár mám k drevospracujúcemu priemyslu. Často sa tu zamýšľame nad záhadnými dôvodmi toho, prečo pre istú súkromnú firmu boli priklepnuté investičné stimuly bez toho, aby sa tento stále väčší konzument dreva z našich lesov zaviazal vytvoriť nové pracovné príležitosti. Ja mám v tejto súvislosti ešte jednu otázku. Keď už investičné stimuly, prečo ich nepodmieniť pozitívnymi ako sociálnymi, tak aj environmentálnymi opatreniami na zníženie znečistenia ovzdušia a vôd v prospech obyvateľov celého dolného Liptova a najmä Ružomberka a jeho miestnej časti Hrboltová, ktorá dlhodobo trpí kvôli vyústeniu z čistiarne odpadových vôd a kvôli nedostatočnej ochote túto situáciu riešiť. Ďakujem za pozornosť.