61. schôdza NR SR - 1.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2016-02-11
Poslanec: Kuffa, Štefan (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

Ďakujem za slovo. Vážený pán predseda, vážená pani podpredsedníčka, kolegovia a kolegyne, spravodajca, predkladateľ, dovoľte mi niekoľko slov povedať. Pán kolega Abrhan teraz hovoril, že často sú slová iné a skutky, žiaľ, musím to potvrdiť aj ja. A veľmi veľakrát to bolo tak v tomto pléne, kde veľakrát možno od tohto rečníckeho pultu hovoríme čosi iné predtým, keď sadneme si do lavice a hlasujeme inak. Ja si dovolím, pán kolega, sa vrátiť možno aj k návrhu na ochranu života. Kde ste boli všetci z KDH, keď sa hlasovalo o tomto zákone? Tak slová sú inde, skutky sú inde. Vtedy ste mali také dôležité veci, bolo čosi dôležitejšie ako zákon na ochranu života? Potom čo deklarujete? Chránite ten život? Záleží vám na ňom? Alebo sú to len slová, pričom skutky sú kdesi inde? (Reakcie z pléna.) Prepáčte mi tieto slová... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.) Pellegrini, Peter, predseda NR SR Poprosím o pokoj v rokovacej sále. Kuffa, Štefan, poslanec NR SR A keď chceš, Marián, ešte aj tebe poviem, učitelia, nech sa páči, nech sa vrátia späť do škôl a nech sa starajú o deti. Kde ty máš svoje deti? Je to vždycky tak lepšie, patríte tam, učitelia, do škôl. Kde sú vaše deti? Miluješ svoje dieťa? Miluješ svojho žiaka? Prečo tam nie si pri ňom? Nájdite si inú formu týchto štrajkov. Koľko máme drogovo závislých detí? Hovorím o deťoch, koľko máme alkoholovo závislých? Všelijaké programy sú, jeden z nich je napríklad Ber loptu a nie drogy. V Žakovciach vymysleli mladí ľudia perfektnú vec, farára, môjho brata v Žakovciach, s lopatou odfoteného a dali tričko, slogan Ber lopatu a nie drogy. Chýba veľakrát zmysluplná práca našim deťom. Dneska učitelia si robia vysoké nároky. Kde sú tie výsledky? Chcete snáď všetci povedať, že naše školstvo rástlo hore alebo padalo dole? A ja nebudem tu teraz hovoriť o jednej vláde či druhej vláde, pozrime sa 25 rokov dozadu, sa obzrime, kde je úroveň nášho školstva? Pozrite sa, máme univerzitné vzdelávanie. Ale však to sa začína od základnej školy, od strednej školy. Máme univerzity, vysoké školy, ani v Amerike toľko univerzít nemajú, koľko je ich u nás. A teraz končia absolventi vysokých škôl, kde majú toto uplatnenie, prečo nemajú uplatnenie v reálnej praxi? Produkujeme snáď študentov pre úrady práce? Načo ti je taká škola, z ktorej máš problém sa zamestnať? Veľakrát je lepšie nemať univerzitné vzdelanie, stačí ti byť naozaj zručným remeselníkom. Tu keď pán minister Čaplovič spomínal matematiku, remeselníkov, pričom chýbajú nám ľudia na trhu práce, mal pravdu, ja som sa s ním stotožňoval. Ty máš dneska titul magister. A rovnako aj zdravotné sestry, môžu, ale nemusia mi to aj odpustiť, majú titul magister. Ale jednoducho chýbajú nám sestry pri lôžkach. Kde sú tie sestričky? Ale teraz načriem, trošku aj do radov smerákov. Prepáčte mi, 4 roky ste tuná boli, ja som to ešte predsedovi parlamentu pánovi Paškovi povedal, zmeňte systém vzdelávania na Slovensku, čo sa týka zdravotníkov, vráťme sa k modelu späť, ktorý sme mali, keď zdravotná sestra chodí do školy, keď má maturitné vysvedčenie, aby to bola zdravotná sestra, ktorá môže byť pri lôžku. Nie, ty máš pol metrové nechty, nalakovaný každý farebne iný, zelený, červený, fialový necht, však ten pacient potom sa ťa zľakne, je preľaknutý. Konkrétnu vec vám poviem k tomu, čo som zažil, môžete sa tomu zasmiať. A to je konkrétna reálna vec, keď prišla k nám zdravotná sestra, nebudem menovať tú nemocnicu, z ktorej bola, to bolo minulého týždňa. Kolega Hraško, môžeš sa smiať z toho, ale toto je reálny fakt. S takými nechtami k nám prišla, že sa pýtala zdravotná sestra z nášho hospicu, že čo je, aký doprovod je. Tak sa pýtala rehoľná sestrička, ktorá bola tiež zdravotnou sestrou. A pýtala sa jej, či sa nehanbí. Tá zdravotná sestra, ktorá tam prišla, povedala, že štrajkujú. Rehoľná sestra sa jej opýtala, či sa nehanbí robiť takú hanbu zdravotným sestrám, a povedala jej: „Pozrite sa, ako vyzeráte, aké máte dlhé nechty, ako vy chcete sa starať o toho pacienta? Reálne nám chýbajú tie zdravotné sestry. Všetko to uteká von. Však samozrejme, byť učiteľom, byť zdravotnou sestrou, to nie je firma, to je zamestnanie, to je povolanie. A keď raz to robíš naozaj úprimne a zo srdca, tak aj toho učiteľa budeš tak robiť. Ak budeš milovať svoje deti, tie deti ťa budú nasledovať, ak ich máš len tak ako nejaký prívesok a robíš to len za nejakú mzdu a za nejakú odmenu, no tak také máme výsledky. Marián, ty si sa smial, ale pozri sa možno aj do svojho okolia, do svojich rodín v blízkom okolí, vo vlastných rodinách daj ruku na srdce s tým, koľkí máme problémy s našimi deťmi? Nezvládame ich výchovu. To nie je len o tom, vedieť komputer ovládať, to nie sú len tie tablety, o ktorých sme rozprávali, ale to je mať voľačo aj v srdci, mať aj voľačo v hlave, aj formovať deti, aby to boli osobnosti. Vtedy si dobre pripravený študent, vtedy si dobre pripravená študentka, keď si použiteľná pre trh práce. Môžeš skončiť nejaké vzdelanie na učňovskej škole trojročnej, ale s tým, že sa zamestnáš, si schopný živiť svoju rodinu, si schopný postarať sa sám o seba. Ty dneska máš ukončené štúdium na dvoch vysokých školách, troch vysokých školách, predvčerom som to jednej pani povedal, hej, dneska, baby, študujete, máte štúdium ukončené na dvoch vysokých školách, na troch vysokých školách a ešte rozmýšľate nad ďalším štúdiom na vysokej škole. Však dneska stačí pomaly aj vychodiť jednu vysokú školu, lebo už máme pomaly v každej dedine a v každom meste vysokú školu, ale, viete, to je na príťaž, ty keď povieš, že ty máš ukončené štúdium na dvoch vysokých školách, tak tvoj ten potenciálny zamestnávateľ ti povie, že ty si nezamestnateľný. Veľakrát chcú, aby sa robila neviem aj o dve triedy nižšia profesia, nižšia práca, takýto človek je nepoužiteľný. Na záver poviem len možno ešte jednu takúto vec, ak bohovia grécki chceli človeka potrestať, urobili z neho pedagóga. Ja viem, že to nie je ľahké, byť učiteľom, ale nie je to len to, že každý v tejto krajine, ja to veľmi často rozprávam, len nastaví jednu ruku, keď mu jedna stačí, tak nastaví dve ruky, obyčajne dlaňami smerom nahor s tým, že: Len niečo mi daj, daj, daj a staraj sa o mňa.“ Ale kde žijeme? Stále len máme vysoké nároky. Kde sú tie výsledky? Ja vám poviem jednu vec. Na základných školách mnohí rodičia a mnohé rodiny mali obrovský problém s deťmi, boli prázdniny 19 dní, prečo vtedy neštrajkovali? Však si nájdem túto formu, môžem vyjadriť ten svoj nesúhlas, môžem to aj prejaviť, ale nájdem si tú formu. Zdravotnej sestra, a to sa môže stať aj lekárovi, ak sa stáva rukojemníkom pacient, je to hyenizmus, je to čosi, s čím sa ja nestotožňujem. Viem veľmi dobre, o čom rozprávam. Pacient a študent, žiak nikdy nesmie byť rukojemníkom. Samozrejme, študenti, žiaci, tí sa budú tešiť, keď budú mať prázdniny nejaké navyše. My si pamätáme ešte uhoľné prázdniny, ktoré sme mali, takže keby štrajkovali učitelia ešte do konca školského roku, decká by sa tomu tešili. Ale akým prínosom je toto pre túto krajinu? Koľko programov budeme potrebovať na podporu, na to, aby sme eliminovali možno tú kriminalitu alebo robili nejakú tú prevenciu? Stačí sa naozaj pozrieť do vlastných radov, stačí sa pozrieť do vlastných rodín, aby sme aj formovali a viedli tieto deti. Veľakrát sú ako bezprizorné. Kladieme len dôraz len na vzdelanie, na vedomosti, aby to dieťa bolo len takým živým komputerom, nehľadíme na to, aby sme ho formovali a vychovávali. Zabúdame byť predovšetkým ľuďmi. Prepáčte mi teraz, keď som sa dotkol možno niekoho, možno tuná možno kolegu, možnože, kolega, som rád, že si sa neurazil. Ma to teší a myslím si, že máme čo robiť na tomto poli. A nedopovedal som ešte túto vec, že pre to, zdravotné sestry aby v systéme vzdelávania mohli skončiť maturitnou skúškou, aby to bolo akceptované, netreba ísť veľmi ďaleko, stačí ísť do susedného Česka, kde majú to vzdelávanie, majú aj stredoškoláčky zdravotné sestry, ale aj také vysokoškoláčky. Tam ak si na manažérskej funkcii, na vedúcej funkcii, ak si hlavná sestra alebo vrchná sestra alebo neviem nejaká sestra, generálna sestra v nemocnici, tak potrebuješ mať vysokoškolské vzdelanie. Ale ku lôžku my nepotrebujeme sestry, ktoré majú tituly bakalári. Dievčatá, ktoré vychodia gymnázium, idú na trojročnú školu, majú tak univerzitné vzdelanie, pričom vedia menej ako tie dievčatá, ktoré chodia na strednú školu, lebo tie majú kontakt s praxou. Na vysokých školách, na univerzitách chýba reálny dotyk s reálnou praxou. Viem veľmi dobre, o čom hovorím. Veľakrát odtiaľ len prídu s tým, že? Podpíšte mi to, dajte mi pečiatku s tým len, že mám vykonanú prax.“ Ale o čom to je? Ja som povedal, keď chceš tú pečiatku a podpis, nech sa páči, choď na úrad práce, tam ti to možno dajú. Ale tu, keď chceš, jednoducho tú prax si musíš vykonať do poslednej bodky. V zahraničí to tak nefunguje ako u nás. Konkrétny môžem byť, pri Nemecku napríklad to môžem potvrdiť, pri Švajčiarsku môžem to potvrdiť. Tam ti centimeter neodpustia, tam musíš študovať, musíš tvrdo pracovať, ale keď vychodíš tú školu, nestratíš sa, si užitočný aj pre spoločnosť, aj pre svoju rodinu, aj pre seba samého. Ďakujem za pozornosť.