9. schôdza NR SR - 12.deň - B. popoludní
Dátum: 2024-02-20
Poslanec: Galko, Ľubomír (SLOVENSKO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

114. Vážená pani navrhovateľka, pani poslankyne, páni poslanci, dovoľte mi pridať pár myšlienok k predmetnému návrhu zákona. Nebudem sa už úplne podrobne vyjadrovať k pohnútkam, ktoré nás viedli k podaniu tejto normy, ani k technikáliám samotného návrhu zákona, ktorý predložila kolegyňa Veronika Remišová. Navrhovateľka ich podrobne vysvetlila, popísala vo svojej úvodnej reči spolu aj s mnohými pozitívnymi efektmi, ktoré by prijatie tejto legislatívy priniesli. Poviem na úvod len to, že sa cyklicky v určitých obdobiach, zvyčajne, samozrejme, predvolebných, objavujú u mnohých politikov kopa fráz o tom, ako treba stransparentniť verejný život, ako je potrebné nečestne nadobudnutý majetok niektorých politikov, verejných funkcionárov, podnikateľov a vlastne kohokoľvek, kto ho nadobudol v rozpore so zákonom a dobrými mravmi, odhaliť a zadokumentovať a zhabať. Ale po voľbách tí istí politici na svoje sľuby zvyčajne veľmi rýchlo zabudnú alebo si nájdu tisíc dôvodov, prečo sa to práve teraz nedá legislatívne pripraviť, prečo sa to nedá zrealizovať a uviesť do života a praxe. Pritom sa všetci určite zhodneme na tom, že na takýto zákon o preukazovaní pôvodu majetku existuje na Slovensku mimoriadne silná spoločenská objednávka. Veď vidíme niektoré exponované aj menej exponované osoby, akým obrovským majetkom disponujú a aký luxus si doprajú, pričom tento ich majetok a luxus absolútne nekorešpondujú s ich oficiálnymi príjmami. Častokrát sú to ľudia pritom, ktorí v živote nič poriadne nerobili, netvorili žiadne hodnoty, nepodnikali a len sa v podstate celé svoje profesné pôsobenie motajú v politike alebo vo verejných funkciách, kde sú ich oficiálne príjmy jasne zadokumentované, a tieto nie sú až také vysoké. Alebo teda sú to osoby, ktoré síce podnikali, ale negenerovali žiaden alebo generovali len minimálny zisk, a to dlhodobo. Napriek tomu sa táto skupina ľudí obohacuje na štáte a to všetko na úrok ľudí, ktorí poctivo pracujú, poctivo žijú, zarábajú, platia nie malé dane, odvody a všetky možné poplatky, ktoré ako občania platiť musia. A toto je mimoriadne nespravodlivé. Táto skupina, malá skupina zbohatlíkov, ktorá nadobudla svoje obrovské majetky nelegálnym spôsobom, korupciou a trestnou činnosťou, takto beztrestne doslova parazituje na slušnej a pracovitej väčšine občanov Slovenska, a preto treba týmto ľuďom tento nečestne nadobudnutý majetok zhabať, treba im ho vziať. Pripomeňme si teraz pre príklad len najznámejšie exponované prípady. Vladimír Mečiar nám tu svojho času mával s uslzenými očami z televíznej obrazovky a lúčil sa s občanmi s tým, že odchádza z politiky len s jednou malou korzičkou. A vidíme, akým obrovským až nehoráznym nehnuteľným majetkom následne začal disponovať a užívať ho. Ján Slota sa nám tu roky rokúce vysmieval ako nedotknuteľný, silný politik. Kade-tade lietal na lietadlách, prevážal sa v luxusných autách. Nehnuteľnosti mu aj po odchode z politiky dlhodobo strážila drahá ochranka, ktorú bolo treba platiť. Oficiálne nikdy de facto akože nič nemal. Alebo keď sa presunieme do neskoršej, resp. do bližšej minulosti a čiastočne mimo politiky, tak vieme veľmi dobre, akým majetkom disponoval a dodnes vlastne disponuje aj zločinec Ladislav Bašternák, ktorý začínal kdesi pod hradom ako nejaký umývač áut v nejakej garáži alebo niečo podobné. To isté zločinec Marián Kočner. Ten disponoval a dodnes disponuje priam rozprávkovým majetkom, ktorý dokáže takpovediac obhospodarovať ešte dokonca aj z väzenia, kde sa teraz nachádza. Pamätáme si neuveriteľný až absurdný prípad niekdajšieho generálneho riaditeľa železníc, úradníka v podstate alebo manažéra štátneho, ktorý na pumpe stratil batoh, ktorý bol nájdený na toalete, a bolo v ňom 300-tisíc eur v hotovosti. A on sa bránil tým, že ich našiel kdesi v dome po svojej mame. My starší s nevyzmizíkovanou pamäťou si z minulosti dobre pamätáme, ako smerák a súčasný guvernér Národnej banky Slovenska Peter Kažimír prišiel do politiky pred rokmi s holým zadkom, ako drobný živnostníček. Podotýkam, že to nie sú moje slová. Takto to o sebe hovorieval on sám. A po rokoch z nej odchádzal s miliónovými nehnuteľnosťami a luxusom. Prípadne si zoberme samotného súčasného premiéra Roberta Fica. Odhliadnuc od toho, že je to mimoriadne mizerný právnik, ktorý nevyhral žiaden spor, keď zastupoval Slovensko, majetok, ktorý užíva, ale tomuto majetku absolútne nezodpovedajú jeho oficiálne príjmy, ktoré sú verejne dostupné. Stačí si napočítať, koľko oficiálne platil nájomné u Bašternáka za svoje luxusné bývanie a aké mal v tom čase príjmy. Ani to mimoriadne zľavnené nájomné od tohto zločinca si zo svojich oficiálnych príjmov nemohol dovoliť. To by musel živoriť o vode a o kôrke chleba. Nehovoriac o inom luxuse, ktorým bol a je dodnes Robert Fico obhádzaný. Zahraničné hodinky za nekresťanskú cenu, drahá motorka, teraz nedávno nadobudnutý veľkometrážny byt v novej rezidencii Sokolská na Okánikovej ulici v širšom centre hlavného mesta, ktorý si dovtedy prenajímal od svojho straníckeho kolegu a bohviečo všetko ešte. A nakoniec aj súčasný predseda Národnej rady Slovenskej republiky a kandidát na prezidenta Peter Pellegrini vlastní a užíva nehorázne luxusný a drahý majetok, na ktorý si oficiálne nemohol legálne zarobiť. Žije v luxuse, ktorý nevie vysvetliť, pokiaľ teda niekto neverí tým jeho klamstvám o nejakej bohatej sestre alebo nejakom asistentovi, ktorému predal halu, ktoré každý príčetný človek skôr pokladá za drzú provokáciu, a nie za nejaké seriózne vysvetlenie. Tieto príklady, ktoré som spomenul, sú ale relatívne známi ľudia buď z politiky, alebo verejného pôsobenia, alebo ich prírastky v minulosti odhalili a riešili médiá. Lenže takýchto prípadov je oveľa viac, ktoré stoja za to, aby sa im štát venoval, stačí si napríklad pozrieť majetkové priznania verejných funkcionárov, ako sa menia v rokoch, politikov, napríklad regionálnych, ale aj šéfov štátnych orgánov, štátnych úradov, členov štatutárnych a kontrolných orgánov štátnych podnikov a podobne. Ako niektorým každý rok pribúdajú nehnuteľnosti, autá, a pritom hypotéky a úvery im nepribudnú žiadne. A už ani na pohľad voľným okom tieto ich prírastky majetkovo nekorelujú s ich oficiálnymi príjmami, ktoré sú voľne dostupné. Títo, a ale ešte aj iní ľudia, o ktorých ani nevieme, lebo nie sú tak exponovaní, sa nám doslova smejú do tvárí, verejne alebo v duchu, lebo súčasná legislatíva je na nich prikrátka. Jednoznačne môžeme konštatovať, že je vo verejnej záujme tento stav zmeniť a pravidlá nastaviť tak, aby štát voči takýmto ľuďom zakročiť vedel. Na tomto mieste treba povedať, že my tu nejakú legislatívu, ktorá sa tvári ako zákon o preukázaní pôvodu majetku, máme, ale tá je nanič, je nefunkčná a na jej základe nebol nikto ešte odsúdený ani nebude, lebo je bezzubá vrátane napríklad toho, že umožňuje vyšetrovaným osobám sa v procese preverovania majetku tohto majetku pohodlne zbaviť, prepísať ho na svoju rodinu, známych alebo ho jednoducho predať. Prípadov hodných preverenia majetku by sme vedeli mnohí z nás uviesť viacero, mnohí z nás, mnohí občania Slovenska máme vo svojom okolí tzv. lokálnych zbohatlíkov, u ktorých nie je jasné alebo, naopak, je až mimoriadne a úplne jasné, odkiaľ svoj luxus a obrovský majetok nadobudli, a nič sa nedeje. Tento stav je nebezpečný, demoralizuje spoločnosť a vieru v spravodlivosť, lebo ľudia na Slovensku vidia náhle a beztrestné bohatnutia mafiánov, politikov, špekulantov, ktorí si beztrestne užívajú pochybný majetok, a tí čestní, pracovití a slušní ľudia ťahajú dlhodobo za kratší koniec. V spoločnosti tak silnie úvaha, že žiť nečestne, kradnúť, podvádzať sa de facto oplatí, ak sa to robí šikovne. Zároveň je správne podotknúť, že existuje mnoho krajín, ktoré majú tento problém ošetrený aspoň čiastočne a ktorými je možné sa inšpirovať. Napríklad v Taliansku je prijatá tak účinná legislatíva zameraná predovšetkým na boj proti mafii a nelegálne nadobudnutému majetku, že výsledkom sú každý rok zabavené milióny eur, kopa nehnuteľností, podnikov, áut, ktoré štát jednoducho zhabe. Taliani idú vo svojej legislatíve dokonca tak ďaleko, že v určitých prípadoch pri podozrení z korupcie alebo sprenevery idú aj do preventívneho zaistenia majetku. Preto je namieste nefunkčný zákon zahradiť funkčným a riešenie, ktoré predstavuje Veronika Remišová cez dodatočné zdanenie nelegálnych príjmov, na základe ktorých bol tento majetok nadobudnutý, a uloženie patričnej daňovej sankcie prostredníctvom správcu dane je riešením elegantným a bude funkčné. Takýto postup sa svojím efektom plne vyrovná zhabaniu nelegálne nadobudnutého majetku, nakoľko daňovník buď zaplatí hodnotu nepreukázaného majetku, alebo mu majetok bude odobratý v daňovom exekučnom konaní. Korektne je nastavené aj podávanie podnetov kompetentným orgánom, takže každý podnet musí byť písomne, aby neboli príslušné orgány zahlcované nezmyslami, ale zároveň platí, že každý oznamovateľ bude chránený utajením totožnosti aj ochranou podľa zákona o ochrane oznamovateľov protispoločenskej činnosti. Chcem na tomto mieste s plnou vážnosťou podotknúť, že nejaké obavy z preverovania majetku nie sú namieste. My, čo sme úspešne absolvovali a prešli bezpečnostnou previerkou a sme ju aj získali a príslušné orgány nám kontrolovali mimo iného legálnosť nadobudnutého majetku a naše príjmy do posledného centa, sme prežili oveľa väčšiu tortúru než potenciálne podľa tohto návrhu zákona preverované osoby a koruna nám z hlavy nespadla. Na záver mi teda dovoľte vysloviť presvedčenie, že niet žiadnej prekážky, aby sa politici naprieč celého politického spektra, ktorí svoje slová o transparentnosti a zlepšení čistoty verejného pôsobenia a spravodlivosti ako takej myslia skutočne vážne, nepostavili za tento návrh zákona. Je to návrh zákona pre čestných a slušných občanov a zároveň je to návrh zákona alebo zákon proti podvodníkom a zločincom. Dovoľujem si vás preto požiadať o jeho podporu. Ďakujem vám za pozornosť.