23. schôdza NR SR - 10.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2017-12-13
Poslanec: Zimenová, Zuzana (-)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

38. Ďakujem pekne za slovo. Vážené pani poslankyne, páni poslanci, s kolegyňou poslankyňou Simonou Petrík sa predložením tohto návrhu opätovne uchádzame o vašu podporu. Naším cieľom je, aby mohli rodičia detí v predškolskom veku využívať okrem materských škôl aj služby tzv. detských skupín. Detské skupiny ponúkame ako alternatívne formy výchovy a starostlivosti o deti od 0 do 6 rokov, ktoré sú menej formálne ako škôlky a môžu byť poskytované aj zamestnávateľom, komunitným centrom v obciach či v domácom prostredí. Jednou z dôležitých motivácií pri tvorbe tohto návrhu bolo oboznámenie sa s alarmujúcimi štatistikami, ktoré sa týkajú nedostatku miest v materských školách. Pre deti v predškolskom veku nie je v súčasnosti v škôlkach dostatok voľných miest. Kým v septembri 2006 boli žiadosti o umiestnenie dieťaťa v škôlke zamietnuté v 1 074 prípadoch, o 10 rokov neskôr, v roku 2016, toto číslo vzrástlo na takmer 12-tisíc. Problémy spojené s nedostatkom kapacít sú pritom najvýraznejšie vo väčších mestách, najmä v Bratislave, Trnave, Žiline, či v obciach, ktoré sa nachádzajú v ich okolí. Ďalším so súvisiacich problémov pri umiestňovaní detí do materských škôl je skutočnosť, že ponuka starostlivosti a vzdelávania pre deti mladšie ako 5 rokov je najmä v spomínaných mestách a v priľahlých obciach výrazne obmedzenejšia, nakoľko sú v materských školách zo zákona uprednostňované najmä päťročné deti. Tie sa totiž v tomto veku pripravujú na vstup do školy a škôlky sú povinné malých predškolákov uprednostniť pred mladšími deťmi. Miest pre mladšie deti je tak v materských školách podstatne menej. Problémy s nedostatočnými kapacitami v materských školách na Slovensku násobí nedostupnosť náhradných riešení pre rodičov, ktorí sa potrebujú vrátiť do práce a ktorých deti neboli do škôlok prijaté. Mnohí rodičia si totiž alternatívy v podobe súkromných opatrovateliek či súkromných jaslí a škôlok nemôžu dovoliť z finančného hľadiska. Práve pre týchto rodičov by mohla byť riešením nová možnosť, zaradenie dieťaťa do detskej skupiny, v ktorej by oň bolo postarané za podstatne nižšie náklady a takým spôsobom, na akom sa so zriaďovateľom skupiny dohodnú. Ďalším z dôvodov, pre ktoré navrhujeme umožniť zriaďovanie detských skupín ako menej formálnych a alternatívnych foriem výchovy a starostlivosti pre deti od 0 do 6 rokov, je fakt, že opatrenia, s ktorými doteraz prichádzali vlády Roberta Fica, neboli a nie sú dostatočne účinné. Vláda sa sústredí v prvom rade na dobudovanie kapacít materských škôl, čo je pri takom vysokom čísle zamietnutých žiadostí o škôlku, ktoré som spomenula v úvode, nereálny záväzok. Popritom ignoruje fakt, že sú na Slovensku aj také rodiny, pre ktoré nie je klasická materská škola ideálnym riešením. My s kolegyňou Simonou Petrík nie sme spokojné s tým, že vláda sa nesnaží nájsť nové možnosti, ako nastaviť prostredie predškolskej výchovy a vzdelávania tak, aby si každá rodina mohla nájsť takú službu, ktorá jej naozaj vyhovuje. Pokúsim sa to bližšie vysvetliť. Verejné materské školy sa spravidla len slabo prispôsobujú potrebám rodín a ich životnému štýlu, dokonca by sa dalo povedať, že neraz pôsobia akoby opačným smerom a snažia sa vytvárať tlak na rodinu, aby sa táto prispôsobila prevádzke škôlky. Do klasickej materskej školy jednoducho rodič musí v stanovenom čase dieťa ráno priniesť a v čo najskoršom poobedňajšom čase si ho zase musí vyzdvihnúť. Vyplýva to z dlhoročnej tradície, v rámci ktorej sú škôlky vnímané v prvom rade ako vzdelávacie inštitúcie, ktoré sú predstupňom povinného vzdelávania v základnej škole, a až v druhom rade ako služba pre rodiča v čase jeho pracovnej zaneprázdnenosti. Aj z tohto dôvodu praktikujú škôlky obvykle podobný prístup k rodičom ako školy. Potrebám rodiny vychádzajú v ústrety len vo veľmi obmedzenej miere a maximum pozornosti sústredia na vytvorenie vzdelávacej ponuky záväznej pre všetkých svojich žiačikov, ktorú rodič musí, ak chce mať dieťa vo vybranej škôlke umiestnené, chtiac-nechtiac akceptovať. Pritom rozdiel v cieľoch a spôsobe fungovania oboch inštitúcií, škôlky a školy, je priepastný, ak vezmeme do úvahy rozdiely týkajúce sa veku detí, ich schopnosti sústredene sa vzdelávať, ako aj objemu vzdelávacieho obsahu a času, za aký sa má tento obsah s deťmi prebrať. Niet najmenšieho dôvodu robiť zo škôlky malú školu. Keďže sa však na škôlku na Slovensku nazerá podobnou optikou ako na školu, neprekvapuje, že sa samotné škôlky cítia byť v prvom rade vzdelávacími inštitúciami, ktoré nemusia brať do úvahy rôznorodosť pracovných povinností rodičov, respektíve rôznu mieru ich pracovného vyťaženia. Preto je na Slovensku bežnou praxou, že pracovný čas rodičov s prevádzkovými hodinami škôlok vôbec neladí. Rodičia dochádzajúci do práce niekoľko kilometrov alebo tí, ktorí musia pracovať do neskorých večerných hodín, sú pritom výrazne obmedzení v možnostiach prispôsobiť sa ponuke materskej školy. Ak im však záleží na tom, aby sa ich dieťa socializovalo a vzdelávalo v kolektíve rovesníkov, spravidla sa s nevýhodne nastavenými podmienkami škôlky zmieria, napríklad aj za cenu ďalších výdavkov na opatrovateľky. Takéto riešenia sú však finančne dostupné len pre tie lepšie situované rodiny. Väčšina matiek a otcov zažíva v práci permanentný stres z toho, ako sa neustále snažia vyriešiť neriešiteľnú situáciu, kto a kedy pôjde po dieťa do škôlky. Ak by sa nám podarilo zaviesť do systému detské skupiny, mohli by sme mladým ľuďom ponúknuť pre takéto situácie riešenie, čím by sme zlepšili kvalitu života mnohým rodinám. Rodičov by mohli napríklad odbremeniť od každodenného stresu spojeného so zháňaním opatrovania samotní zamestnávatelia, rovnako tak by mohli využiť služby iných matiek, ktoré sa rozhodnú starať sa o vlastné dieťa doma a zároveň ponúknu možnosť opatrovania malej skupinke detí v dohodnutom čase. Som presvedčená, že ide o ďaleko flexibilnejší, rýchlejšie využívateľný a podstatne lacnejší nástroj výchovy a starostlivosti o deti v predškolskom veku, než je výstavba nových a rozširovanie kapacít starých materských škôl. Populačná krivka detí v predškolskom veku totiž klesá a v dohľadnej dobe sa zrejme nestane nič, čo by mohlo tento trend zvrátiť. Výstavba nových budov materských škôl je preto z hľadiska verejných financií veľmi riziková investícia. Tu sa na chvíľu pristavím. Za rizikovú považujem nielen snahu masívne rekonštruovať a dobudovávať priestory čisto zanedbaných budov škôlok všade tam, kde je málo tried, ale aj predstavu, že na tento problém máme poruke fantastické riešenie v podobe lacnej výstavby kontajnerových škôlok. Využijem možnosť aj z tohto miesta varovať pred nápadom chcieť napchať ešte aj tieto malé deti do kontajnerových škôlok. Na Slovensku sa nám rozmáha výstavba kontajnerových základných škôl. Vláda a samosprávy sa otvorením každej takejto takzvane modulovej stavby pochvália, no aj z tohto miesta chcem pripomenúť, že chváliť sa veľmi nie je čím. Výstavba kontajnerových škôl bola pôvodne plánovaná ako výnimočné, dočasné riešenie všade tam, kde boli triedy preplnené natoľko, že sa v nich plnenie povinnej školskej dochádzky realizovalo na zmeny, niekde to bola dokonca až trojzmenná prevádzka. V prípade plánovaného rozširovania možnosti zabezpečenia predškolskej výchovy mi nedá nevarovať pred prípadným celoplošným uplatňovaním tohto výnimočného riešenia, keďže som si istá, že do budúcna ide o jedno z tých najhorších možných riešení. Vo svete sa dnes totiž pristupuje nielen k výstavbe škôlok, ale aj základných a stredných škôl oveľa zodpovednejšie ako na Slovensku, s oveľa väčším citom pre skutočné potreby detí a tínedžerov. V prípade malých predškolákov ide napríklad o potrebu mať zabezpečený čo najväčší otvorený priestor, veľa možností na pohyb, spoločnú hru, ale aj umožnenie relaxácie a oddychu v rôznych kútikoch menších ako obvyklá trieda. Tradičná predstava, že škôlka rovná sa patričný počet tried, záchodíkov a ležadiel, je vo svete dávno prekonaná množstvom architektonických počinov, ktoré vychádzajú v ústrety skutočným potrebám detí daného veku a ktoré sa už v praxi osvedčili. Jeden príklad za všetky, nemôžem vám ho tu ukázať vďaka nezmyselným pravidlám v rokovacom poriadku, ktoré nemajú v 21. storočí absolútne zmysel, ale aspoň vám ho skúsim opísať. V Tokiu existuje škôlka pre niekoľko stovák detí s kruhovým pôdorysom, v ktorej sa z každej triedy dá ísť von, aby sa mohli deti vybehať dosýta, zahrať, dokonca liezť po stromoch. Keď niektoré z týchto detí chytí tzv. šibosť, a všetci rodičia a starí rodičia v sále hádam vedia, o čom hovorím, môže behať v tomto kruhovom pôdoryse do úplného vysilenia a vráti sa do triedy bez toho, aby sa stratilo. Možnosti kontajnerovej škôlky sú od takéhoto uvažovania vzdialené celé svetelné roky. Vráťme sa však k téme. Príklad z Japonska som nespomenula len kvôli architektonickým trendom budúcnosti, ktorých by sme si mali byť vedomí aj na Slovensku, ale aj kvôli ďalšiemu benefitu, na ktorý sa vo vzdelávaní začína už teraz vo svete čoraz viac dbať. Je ním intenzívnejšie prepojenie detí s prírodou. Tu by som rada zdôraznila, že aj na Slovensku, podobne ako v zahraničí, existujú rodiny, ktoré majú záujem o služby iného charakteru, než ponúkajú klasické materské školy. Ide napríklad o rodiny, ktoré spoločnými silami budujú tzv. detské lesné kluby, v ktorých sú deti prakticky celý rok väčšinu dňa vonku v prírode. Spájanie rodičov detí v predškolskom veku s cieľom ponúknuť svojim ratolestiam zážitky, na ktoré mnohokrát v klasickej škôlke nie je čas ani priestor, je už bežnou a u viacerých rodičov obľúbenou formou starostlivosti o deti. Tento trend treba brať do úvahy. Je to naša povinnosť nastaviť pravidlá tak, aby sa v rámci nich mohli rozvíjať dobré a užitočné veci v prospech ľudí, a nie ľudí neustále tlačiť do schém, ktoré mnohým z nich už nevyhovujú. Viaceré moderné európske štáty dnes rodičom detí pred plnením povinnej školskej dochádzky umožňujú služby starostlivosti vo forme detských skupín hneď, ako ukončia svoju materskú dovolenku a nastúpia opäť do práce. Za všetky môžem spomenúť severské krajiny ako Fínsko, Švédsko, Nórsko či Dánsko. No po príklade nemusíme ísť tak ďaleko, podobne sa totiž rozvíjajú detské skupiny a iné formy starostlivosti aj v Slovinsku či Nemecku a príklad si môžeme vziať aj z Českej republiky, ako už spomenula kolegyňa Simona. Zaujímavým je tiež fakt, že celkovo až polovica európskych štátov poskytuje rodičom detí od troch rokov bezplatné predškolské vzdelávanie a starostlivosť prostredníctvom rôznych foriem zabezpečenia tejto služby. Jednou z foriem sú aj navrhované detské skupiny. Na záver by som rada dodala, že ambície zriaďovať popri materských školách nové formy predškolskej starostlivosti sa vôbec netreba obávať. Detské skupiny neohrozia fungovanie klasických škôlok ani ich nenahradia. O materské školy majú ľudia na Slovensku stále veľký záujem, ale ak chce byť Slovensko modernou európskou krajinou reagujúcou na neustále zmeny v spoločnosti a reálne potreby svojich obyvateľov, malo by umožniť väčšiu rozmanitosť v oblasti výchovy a vzdelávania malých predškolákov a zároveň by malo viac vychádzať v ústrety potrebám ich rodičov a uľahčiť im zosúlaďovanie pracovného života s rodinným životom. Preto vás chcem, vážené kolegyne, vážení kolegovia, požiadať o podporu tohto návrhu zákona. Ďakujem.