52. schôdza NR SR - 7.deň - A2. dopoludnia
Dátum: 2026-06-03
Poslanec: Kolíková, Mária 
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

Pán minister, ja si dovolím nadviazať na moje vystúpenie zo včera večer. A začnem asi tým, kde som skončila, kde som uvádzala, že vysvetlila som, prečo nedáva zmysel zmena ustanovení, ktoré sa týkajú takzvaného rozsudku pre zmeškanie, a vysvetlila som, že aj keby tá právna úprava, ktorú si pýta ministerstvo vnútra do pravidiel v konaní pred súdom, aj keby tá právna úprava tam bola, tak vlastne aj tak v prípade Matúša Šuta Eštoka ten rozsudok vydaný byť mohol, pretože v zásade sa mení to, že tam, kde dnes súd mal povedané, ak sú splnené tieto podmienky, ten rozsudok pre zmeškanie má byť vydaný, tak to, čo sa mení, je, že môže byť vydaný. Ja poviem neskôr aj k tomu novému pravidlu, že ak má účastník elektronickú schránku a nie je zastúpený, tak rozsudok pre zmeškanie mu vlastne nemôže byť doručený do tejto elektronickej schránky. Čo si myslím, že predpokladá každý, kto si zriadi elektronickú schránku, že tam sú mu doručované všetky dokumenty od orgánov verejnej moci a správy, veď preto si to zriadil. Tak to je zaujímavé nové pravidlo v rámci elektronizácie, že nie, rozsudok pre zmeškanie mu teda bude doručovaný do fyzickej schránky. Stratí sa lístok, nestratí sa. Bol by rád, keby to mal v tej elektronickej. No nebude. Toto nám prináša Matúš Šutaj Eštok. Ja som včera vysvetlila aj to, prečo Matúš Šutaj Eštok ako právnik musel predpokladať, že to rozhodnutie v danej veci bude pre neho s oveľa väčšou pravdepodobnosťou negatívne pre neho a že mohol predpokladať, ja sa to domnievam, to si dovolím vysvetliť ako advokátka aj ako bývalá ministerka spravodlivosti, s ohľadom na všetko, čo máme v Občianskom zákonníku, aká je judikatúra k ochrane osobnosti a jedná sa o šesť vyšetrovateľov. Každý z nich si žiadal 15 000 €, boli označení za mafiánov, zločincov s pripodobnením k Černákovi. Nie sú odsúdení k dnešku. Musel vedieť Matúš Šutaj Eštok podľa mojej mienky, áno, je to môj úsudok, že to nemôže dopadnúť dobre a dokonca, že tá nemajetková ujma 15 000 € pre každého nie je ani neprimerane vysoká a s veľkou pravdepodobnosťou sa môže naozaj stať, že to bude musieť zaplatiť, takisto ako sa to stalo nakoniec podobne aj Borisovi Kollárovi. Takže v tej súvislosti ako právnik to mohol predpokladať a že takéto niečo sa môže udiať a jediná vlastne obrana pre neho mohla byť, že si proste nebude žiadne dokumenty, ktoré sú mu doručované do elektronickej schránky, preberať riadne a že to bude možno spôsob, ako nikdy žiadne rozhodnutie nepadne. A možno mu ušli niektoré ustanovenia. Mohla byť, že si proste nebude žiadne dokumenty, ktoré sú mu doručované do elektronickej schránky, preberať riadne a že to bude možno spôsob, ako nikdy žiadne rozhodnutie nepadne. A možno mu ušli niektoré ustanovenia z konania pred súdom. A musím povedať, že sú to ustanovenia, ktoré sú vlajkovou loďou momentálne aj šéfa rekodifikačnej komisie, ministra spravodlivosti pána profesora Števčeka, čo aj vtedy uvádzal tých nových pravidiel pred súdom, ktoré on tu presadzoval a presadil za vtedajšie vlády, kedy rozsudok pre zmeškanie bol vlajkovou loďou tých všetkých pravidiel, ktorá má byť prekážkou pre tých, ktorí chcú robiť prieťahy v konaní, aby jednoducho k tomu rozhodnutiu v riadnom čase došlo. A to, že sa niekto vyhýba súdnemu konaniu, aby mu nebolo na prospech. Teraz Marek Števček je šéfom inej rekodifikačnej komisie, naďalej spolupracujúci s Ministerstvom spravodlivosti. Veď to je všetko v poriadku. Ale je to taký zaujímavý, taký paradox, že v tomto období prichádza práve minister spravodlivosti a mení vlastne túto vlajkovú loď, pretože Matúš Šutaj Eštok si nevyzdvihol, si neprebral poštu v elektronickej schránke. Takže ja som včera vysvetlila a chcem sa k tomu vrátiť, aby bolo zrejmé, že ak si myslíte, že tými zmenami, ktoré tu presadzuje minister spravodlivosti, ak niekto voči vám uplatňuje žalobu na ochranu osobnosti v nejakej výške, že vám nemôže byť takýto rozsudok vydaný, nie je to pravda. Táto zmena právnej úpravy nie je žiadnou prekážkou pre sudcov, aby vydali rozsudky pre zmeškanie aj pri žalobách na ochranu osobnosti. Rovnako nie je pravda, že by sa tým vytvorila prekážka pre sudcu, aby pri nejakých výškach vôbec rozsudky pre zmeškanie vám nedal. Či je to 100 000, či je to milión, nie je tam takáto prekážka. To by sa podľa mňa dalo legitímne očakávať, že tu bola veľká debata, či vôbec je na mieste, keď sú takéto žaloby na ochranu osobnosti, aby bol vydaný rozsudok pre zmeškanie, ale nie, toto neprináša táto právna úprava. Táto právna úprava iba hovorí: „Nechajme to na sudcovi a nech ten rozhodne, ako zváži.“ No ale to znamená, sudca kľudne môže zvážiť, lebo nemá žiadnu úpravu vlastne tých pravidiel takú, že by pre ochranu osobnosti to možno nebolo vhodné. Nič také tam nie je. Ani, že by s ohľadom na nejakú výšku to nemuselo byť vhodné. Nič také tam nie je. Je to absolútne prenechané na voľnú úvahu súdu. Takže v tejto súvislosti naozaj by bolo neprimerané očakávať, že by súdy rozhodovali, ako sa im zachce. A jedny by hovorili, že je to vhodné, iné nevhodné. Nemala by tá voľná úvaha byť až takáto bezbrehá. Takže áno, necháva sa to na úvahe súdu, ale kľudne môže súd rozhodnúť pri vlastne v rovnakej žalobe, ako bola voči Matúšovi Šutajovi Eštokovi, že takýto rozsudok vydá. Jediná zmena, ktorá sa nám tu prináša vlastne tým pádom, je, že ak si niekto myslí, že keď si vytvorí elektronickú schránku, tak mu bude všetko doručované, tak sa týmto mení, pretože rozsudok pre zmeškanie mu doručený do tejto schránky nebude, bude mu doručený fyzicky, poštou, kde vlastne v rámci elektronizácie by sa predpokladalo, že človek, ktorý chce mať vlastne kontrolu nad takýmito dokumentami od úradov, tak si práve preto zriadi tú elektronickú schránku, urobí si notifikáciu na mobil, do počítača, jednoducho všetkými možnými nástrojmi. Naozaj ich je mnoho, všade mu to pípa, bzučí a tak má vlastne kontrolu teda nad svojím životom v tomto elektronickom svete. Tak vlastne na toto spoľahnutie tu už nemáme. A to podľa mňa nie je v poriadku. To nie je v poriadku, že vlastne naozaj v čase elektronizácie, modernizácie celej verejnej správy zrazu vnášame takúto výnimku, ktorá nemá žiadnu oporu. A bude to spôsobiť aj problém pre súdy. Pretože aj tam je samozrejme nastavenie, že akonáhle má účastník elektronickú schránku, všetko sa mu má doručovať. Všetko sa mu má doručovať potom do tejto schránky. Aj tu budú musieť nastaviť na súdoch nejakú výnimku vlastne v tých procesoch, čo môže byť pomerne náročné, že jednoducho tu to neplatí. To znamená, neplatí vlastne v tom algoritme práce na súdoch, že kto má elektronickú schránku, všetko mu doručujeme do schránky, lebo tu mu to musí byť doručované inak. Takže naozaj to nie je dobrý nápad. A naposledy, ja si myslím, že treba si tiež povedať, že čo nám vlastne prináša táto výnimka, že ona, tá výnimka, vlastne nie je o tom, že by ten účastník dostal niečo naviac, že by bol nejak lepšie poučený, hej? Že takéto nič tu nie je. Naozaj jediné, čo je, že vlastne, ak ste si mysleli, že budete mať kontrolu nad všetkými dokumentmi z úradov, tak v tomto prípade toto hneď tak nebude. A áno, môže sa stať, že sa ten lístok stratí, nedoručí a vy sa o tom nedozviete a budete riešiť rovnakú situáciu, ako tvrdí, že sa stala Matúšovi Šutaj Eštokovi. No lenže keby sa mu tak naozaj objektívne stala, tak máme samozrejme ustanovenia v rozsudku pre zmeškanie, že ak vám nebol vlastne riadne doručený, nastal nejaký problém, tak vy môžete dať návrh na zrušenie takého rozsudku a môžete presne toto namietať, že objektívne nemohli ste, niečo sa stalo, nemohli ste vlastne sa s tým oboznámiť. Ja neviem, mohli ste byť v nemocnici, v kóme, môžu nastať rôzne skutočnosti, áno, pri tom doručovaní. Tak zjavne nič také sa zatiaľ z toho, čo vieme aj verejne, asi v tomto prípade neudialo, ale ja len chcem povedať, že tu sa nič takéto nemení ani v tých pravidlách, že by tu nastali nejaké nové okolnosti, ktoré by mal súd posudzovať a že by to bolo v tomto prísnejšie. Vôbec nie. To znamená, že aj v odvolaní, kedy súd sa bude zaoberať tým, v odvolaní voči takémuto rozsudku, že či ho má alebo nemá zrušiť, tak jednak máte možnosť samozrejme dať návrh na zrušenie takého rozsudku, keď boli splnené podmienky. Tie podmienky sú stále rovnaké, nič sa v nich nemení. Nič sa v nich nemení. A rovnako v odvolaní nie sú žiadne podmienky vlastne na to, aby ste boli úspešní v odvolaní. Takže ja len, že je pre mňa nepochopiteľná táto zmena, musím sa priznať. Naozaj nepochopiteľná. Že prečo ľuďom, ktorí chcú komunikovať elektronicky, berieme možnosť tejto kontroly v rámci elektronického sveta. Nepochopiteľné to je. A nepochopiteľné to je tiež, prečo nechceme byť jasní a povedať, keď sú splnené podmienky, súd má vydať rozsudok pre zmeškanie a nechávame mu voľnú úvahu bez toho, aby sme povedali, že teda sú nejaké prípady, kde to problém je a jasne sme ich pomenovali. Takže to je pre mňa, to je z mojej strany naozaj výtka, že mi to príde ako zmena pravidiel v konaní pred súdom, ktorá teda nevidím ani, že bude efektívnejšia, ani, že neprináša väčšiu právnu istotu a vôbec vlastne to, čo je komunikované v tom verejnom priestore, že by to mali byť nejaké situácie, kedy nie je vhodné vydať rozsudok pre zmeškanie, tak tu nič také vlastne v tých pravidlách nie je. Takže uvoľňuje to ten priestor. Ale ten priestor je absolútne nejasný. Absolútne nejasný. A súčasne ide proti ľuďom, ktorí sú zodpovední a chcú mať spoľahlivú komunikáciu v elektronickom svete so zverenými inštitúciami. Takže to je námietka. A k tomu je pozmeňovací návrh, ktorý sme riadne doručili, bol zverejnený a je v poradí dva. Takže ja ich potom, som porozumela, že musíme si dať pozor podľa nových pravidiel rokovacieho poriadku, že máme pozmeňujúce návrhy uvádzať v tom poradí, v ktorých chceme, aby teda, som porozumela, sa o nich aj hlasovalo a aj sme ich dali zverejniť, takže ja teraz hovorím o pozmeňujúcom návrhu, ktorý by mal byť teda v poradí druhom. A skúsim to nejak napraviť, keďže som začala hovoriť najprv o tejto situácii, že potom na záver to zhrniem, ktorý je pozmeňujúci návrh v poradí jeden a v poradí dva, aby som dala zadosť novým pravidlám rokovacieho poriadku. Lebo tak hovorí rokovací poriadok, treba ich preniesť v poradí, teda ako vlastne sa dali aj na zverejnenie, len tým, že sa oni neprednášajú a už sa nemusia, tak vlastne otázka, ako ich mám ja prednášať v poradí 1 – 2, tak to je iba taká hárka. Sa tu snažíme s tým nejak popasovať a ja sa vlastne popasujem v závere a poviem, ako ich teda prednášam, aby bolo zrejmé, že toto je to poradie a je to isté, ktoré sme teda dali naozaj na zverejnenie. A teraz si dovolím hovoriť o druhom probléme, ktorý som si všimla v týchto nových pravidlách pre konanie pred súdom. Ja som to už hovorila v prvom čítaní, hovorila som to na výbore. A som rada, že tam bol aj pán Šťastný, tajomník, ak som dobre porozumela aj z jeho reakcie. Asi to bol práve on, ktorý prišiel s týmto výborným nápadom, aby to vyzeralo takto. A ten nápad je, aby sme stanovili nové pravidlo pre vlastne súdy vo všetkých veciach ako všeobecné nové pravidlo pre lehotu, že keď súd s vami vlastne komunikuje pre akýkoľvek jeho úkon, tak mal by vám vždy dať 15 dní. A ja budem rada, keď k tomu aj pán minister vystúpi a k tomu mi niečo povie. Lebo je tu vlastne zavedená nová 15-dňová lehota určená súdom vlastne pre akékoľvek úkony z jeho strany, čo tu doteraz takto nebolo. S vysvetlením, že súd vlastne dáva účastníkom samozrejme rôzne, doručuje im rôzne dokumenty a je dôležité, aby účastník mal dostatočný čas sa s nimi oboznámiť. No lenže ten život naozaj a to konanie pred súdom má rôzne situácie a to všeobecné pravidlo môže fakticky zneefektívniť celé súdne konanie a môže spôsobovať prieťahy. A ja aj vysvetlím prečo. Na to som aj poukazovala už viackrát a s tým súvisí samozrejme pozmeňujúci návrh, kde navrhujeme to vypustiť, toto nové pravidlo, pretože toto nové pravidlo, asi je problém, že nebolo v normálnom legislatívnom procese. Súdy sa s tým nemohli oboznámiť, lebo vlastne prišlo až ako jedna z pripomienok na zmenu do textu, takže nebolo to v medzirezortnom pripomienkovom konaní, kde by sa s tým mohli súdy oboznámiť, dať k tomu komentár. A na mňa sa práve obrátili súdy, že toto teda naozaj nie je dobrý nápad. Lebo ja som to už hovorila, poviem to opakovane. Situácia: účastník, advokát sa ospravedlní 2 dni pred pojednávaním. Dovtedy tam chodil vždy koncipient, riadne oboznámený s celou vecou, zrazu chce prísť advokát a tvrdí, že nemôže, ide na zahraničnú cestu. Tak bolo by asi na mieste sa opýtať, že či naozaj je to vážny dôvod a dať predložiť k tomu nejakú dokumentáciu, že hádam by to nemal byť nákup svorov na poľských trhoch. Je to pohľadávka na 150 000. Bolo by na mieste, aby tí účastníci, keď boli riadne poučení, predvolaní, tak nebudem predsa rušiť pojednávanie dva dni predtým, že mi povie advokát, že on ide na zahraničnú cestu. Asi by bolo na mieste sa opýtať, na akú. Či skutočne obstojí vlastne ten dôvod pre odročenie pojednávania. Ide nám o to predsa, aby to konanie bolo riadne a včas a s tým súvisí, že to pojednávanie sa musí uskutočniť. Tak v takejto situácii sudca alebo jeho pracovník zdvihne telefón, zavolá do advokátskej kancelárie a požiada advokáta, aby riadne odôvodnil to ospravedlnenie a s ohľadom na to súd zváži, či ho ospravedlní alebo nie a dá mu to samozrejme vedieť rovnako promptne. Telefonicky môže prebehnúť táto komunikácia, mailom, ale tam nie je priestor na 15 dní. Priestor na 15 dní znamená, že pojednávanie musí odročiť. A nabudúce mu povie, že je chorý. Dva dni pred pojednávaním napríklad. Tak na mieste je obratom zavolať a povedať: dobre, prosím si potvrdenie od lekára, že nie ste spôsobilý prísť na pojednávanie, že naozaj je to takáto indispozícia. Je to na mieste urobiť zo strany sudcu, ktorý chce, aby riadne a včas sa rozhodlo vo veci, pretože keď takýmto spôsobom by pristupoval, že každé akékoľvek vlastne dožiadanie o odročenie pojednávania bez toho, aby to mal zdokumentované ten sudca, tak samozrejme ten účastník, ktorý nechce výsledok konania, tak sa naozaj k tomu výsledku konania nikdy nedopracujeme. Že stanoviť 15-dňovú lehotu pre akékoľvek úkony zo strany súdu, budem veľmi vecná a budem sa snažiť použiť mierny výraz, je veľmi zlý nápad. Veľmi zlý nápad. Ale počula som aj expresívnejšie výrazy zo strany súdov, ale nebudem ich tu hovoriť. Môžeme si to povedať inde, v inom priestore. Tu sa to nehodí. Je to veľmi zlý nápad. Naozaj veľmi zlý nápad. Z krátkej cesty poďme a veľmi rýchlo poďme krátkou cestou z toho preč. A ja som navrhla to, čo by sa tu dalo riešiť a ja k tomu len poviem, že ja rozumiem, že môžu byť situácie, že môže sa zdať niektorým účastníkom, že mali by dostať väčší priestor, ja neviem, na vyjadrenie k žalobe. A potom, keď dostanete, keď napíšete žalobu, samozrejme druhá strana sa môže vyjadriť. Potom znovu to dostane žalobca, ten sa k tomu vyjadrí, k tomu vyjadrovaniu k žalobe a potom sa to takto otočí ešte raz. No a v rámci tých vyjadrení vy tam môžete mať napríklad, ja neviem: trvám na žalobe a nedám vám k tomu žiadne ďalšie dôvody. To znamená, keď to vraciate vlastne tomu druhému účastníkovi, má to takúto jednu vetu, že vlastne len trváte na tom, čo už bolo povedané. Naozaj nemá zmysel dávať druhému účastníkovi znovu 15 dní, lebo tam nič nové nie je. To sú proste, to je jedna veta, s ktorou sa tá druhá strana vie okamžite oboznámiť. Stačí kľudne dať týždeň. Nič nové tu nie je. Poďme na to a poďme čo najskôr určiť termín pojednávania. Každých vlastne tých 15 dní, treba si k tomu pripočítať 18 dní, kým sa to riadne doručí, úložná lehota, tak ako zásielok a podobne. Či už je to v elektronickom svete alebo je to v riadnom doručovaní. Jednoducho vždy tam máte lehotu na doručovanie, kým si to tá strana prevezme a tak ďalej. Takže vlastne plus 15 dní znamená, ak ste na tej strane, že chcete čo najskôr to rozhodnutie vo veci, príležitosť, ako robiť prieťahy v konaní pre toho účastníka, kto to rozhodnutie vôbec naozaj nechce riadne. A upozorňovala som na to v prvom čítaní, na výbore. Znovu upozorňujem, máme k tomu pozmeňujúci návrh, treba to vypustiť. Takže ja si myslím, že som povedala všetko podstatné. V rámci toho všetkého podstatného zopakujem teraz návrhy v poradí, aby som dala zadosť, ako sme to dali na zverejnenie. Takže prvý v Na výbore. Znovu upozorňujem, máme k tomu pozmeňujúci návrh, treba to vypustiť. Takže ja si myslím, že som mala všetko podstatné. V rámci toho všetkého podstatného zopakujem teraz návrhy v poradí, aby som dala zadosť, ako sme to dali na zverejnenie. Takže prvý v poradí je pozmeňujúci návrh k čl. 1, že sa má vypustiť bod 1. Je to pozmeňujúci návrh spolu s poslancom Dostálom, teda môj návrh spolu s ním. A súvisí vlastne s vypustením lehoty pre vlastne pre všetky úkony súdu na tých 15 dní. Navrhujeme to vypustiť. Takto to stanoviť. Hovorím, toto je rovno nové pravidlo pre prieťahy v konaní. V druhom poradí pozmeňujúci návrh je návrh, ktorý sa týka rozsudku pre zmeškanie. Navrhujeme vypustiť tie nové pravidlá, ktoré si tu presadzuje Ministerstvo vnútra. Zjavne v prospech nového argumentária ministra vnútra Matúša Šutaja Eštoka, že to nie on je problém, ale problém je právna úprava. Takže síce jemu to priamo už nepomôže, ale samozrejme v tej obrane vo verejnom priestore mu môže pomôcť akákoľvek zmena teraz, s ktorou prichádza minister spravodlivosti. A ako hovorím, ide to na neprospech, je to v neprospech vecí a v neprospech vás všetkých, ktorí raz budete chcieť, aby rozhodnutie ste dostali čo najskôr, a nerieši to všetky tie výhrady voči tomu resku, ktoré v tom priestore sú. Takže toto len skomplikuje situáciu, nepomôže ani vám, keď raz budete chcieť, aby to rozhodnutie prišlo čo najskôr, a ani na druhej strane, keď si myslíte, že majú byť nejaké veci, v ktorých súd nemá vydávať takéto rozhodnutia. Nič z toho to nerieši. Takže rovnako hovorím, poďme z tejto cesty preč. Je to pozmeňujúci návrh v poradí 2., ktorý podávam rovnako s pánom poslancom Dostálom. A vypúšťa sa, znamená to, že v čl. 1 sa vypúšťa bod 2. V čl. 1 sa vypúšťa bod 3. A v čl. 1 sa vypúšťa bod 4. To je pozmeňujúci návrh druhý v poradí. Myslím, že sa mi podarilo dať zadosť aj novému rokovaciemu poriadku. A verím, že sa s tým pán minister spravodlivosti v poriadku oboznámi aj tu v rámci môjho vystúpenia v pléne. Možno ho prijme a nebude zložité tieto zmeny spoločne prijať a naozaj je to na prospech toho, aby sme mali rýchle súdne konania. Ďakujem pekne. Na vaše