9. schôdza NR SR - 1.deň - B. popoludní
Dátum: 2024-01-31
Poslanec: Spišiak, Jaroslav (PS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie s faktickou poznámkou

62. Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, mám pred sebou 777 minút (smiech v sále), tak dúfam, že to dám emotívne, odborne, možno trochu aj politicky, čo mi veľmi nejde, ale skúsim to. Čiže o čo tu vlastne ide. Ide o novelu, o novely trestných kódexov, Trestného zákona a zároveň aj Trestného poriadku predkladaných, prerokovávaných v skrátenom legislatívnom konaní. Začnem zhruba tak, ako začal minister spravodlivosti, ktorý uviedol túto rozpravu. Začal tým, že týmto konaním napĺňajú programové vyhlásenie vlády. Áno, napĺňajú, ale len v dvoch bodoch alebo dvoch oblastiach. V oblasti korupcie a v oblasti boja proti organizovanej kriminalite. V oblasti boja korupcie uvažujú v programovom vyhlásení vlády, že tá korupcia je spoločensky vysoko nebezpečný jav, treba ho eliminovať, je to útok na demokratické zriadenie a tak ďalej a chcú proti nemu bojovať zriadením nejakej komisie, ktorá bude školiť, poučovať a odrádzať týmto spôsobom ľudí od korupčného správania. Čo sa týka trestno-procesného riešenia korupcie ako takto vysoko spoločensky nebezpečného javu, uvádzajú okrem iného aj to, že trestno-procesné potieranie korupcie môže viesť až k útokom na základné ľudské práva, obmedzovanie ľudských práv a v podstate, že to je negatívny jav pri potieraní tej korupcie, ktorú samotný, samotné programové vyhlásenie vlády definuje ako vysoko nebezpečný úkaz spoločnosti. Čiže za ďalšie, boj proti organizovanej kriminalite. Tak v programovom vyhlásení vlády sa o tomto vôbec nič nehovorí. Ani jedna jediná veta neni napísaná v programovom vyhlásení vlády, že by sa táto vláda v nejakej forme, nejakým spôsobom, čímkoľvek, nie vyslovene trestno-procesným alebo policajno-bezpečnostným alebo inak celospoločensky venovala boju proti organizovanej kriminalite. Popritom je tam napísané, že NAKA, čo doteraz ešte je špecializovaný policajný útvar, ktorý má prioritne za úlohu bojovať s tou organizovanou kriminalitou a zároveň s korupciou, sa bude musieť zaoberať aj inými trestnými činmi, inou kriminalitou, nie špecificky touto, ale inou. To znamená, ako keby tá iná bola dôležitejšia, jak tá organizovaná pre túto vládu. No, čiže v týchto dvoch bodoch tieto novely plne korešpondujú s programovým vyhlásením vlády. Lebo v prípade, že budú schválené v tom znení, v akom sú navrhované, tak v rámci toho pozmeňujúceho návrhu, ktorý predložil pán poslanec Tibor Gašpar, skôr eliminujú, znefunkčnia, dokonca by som povedal, znemožnia boj proti organizovanej kriminalite v tej najzávažnejšej jej forme, korupciu myslím súčasne v tom. Lebo korupcia, tá najzávažnejšia forma korupcie, je v podstate len súčasť, jedna z prejavov organizovanej kriminality. Lebo tá organizovaná kriminalita formou korupcie si zabezpečuje vôbec svoju existenciu, zabezpečuje zmarenie odhalenia štruktúr tej organizovanej kriminality. V prípade, že dôjde k odhaleniu, tak znemožniť trestno-procesne stíhať aktérov tej organizovanej kriminality, tie špičky myslím. Čiže korupcia je neoddeliteľnou súčasťou, neni ju možné preto chápať zvlášť, že je korupcia, organizovaná kriminalita sú nejaké odlišné dva javy. Áno, je aj bežná kriminalita, klasická, aj bežná korupcia klasická, keď niekto v drobnom si chce neoprávnene nadobudnúť nejaký prospech, či už u lekára, alebo u nejakých štátnych inštitúcií, kde potrebuje rýchlejší alebo efektívnejšie mať niečo vybavené. Proti takýmto formám, či už korupcie, alebo kriminality, sa dá postupovať štandardným postupom, policajným vyšetrovaním, prokurátorským, nakoniec aj súdnym. Preto lebo tieto klasické formy kriminality páchatelia týchto klasických foriem zanechávajú stopy, zanechávajú dokumenty, svoje mená na účtoch, na firmách, na rôznych iných dokumentoch, ktoré, cez ktoré sa dá jednoznačne dokázať vina páchateľom kriminality tej jednoduchej, či už majetkovej, hospodárskej, alebo ekonomickej, alebo aj korupčnej, lebo je jasné, že ten, kto klasicky korumpuje, upláca povedzme lekára, tak sa dá prichytiť, je to on a je to ten konkrétny lekár. To sa dá vyriešiť bežnými formami a metódami činnosti polície. Lenže tá organizovaná kriminalita je špecifická. Hlavní aktéri, tí organizátori, tí, ktorí najviac ťažia, tí, pre ktorých v podstate sa celá tá kriminalita deje, ktorí ťažia z koristi a z tých klasických foriem, ako aj z iných, tí nezanechávajú stopy, tí pôsobia ako keby už v sfére legálnej. Proti nim je potrebné použiť iné formy metódy policajnej práce, ako aj trestno-procesnej, ktoré sú špecifické, lebo tá klasická forma vyšetrovania je v podstate taká, že policajti a následne prokurátori môžu pôsobiť v štandardnom móde zákonnosti. To, čo je bežné, to, čo je štandardné, to, čo sa bežne používa v praxi. Lenže ak policajné zložky chcú preniknúť do tých najvyšších foriem a štruktúr a zložiek organizovanej kriminality, musia vo väčšine prípadov použiť nešpecifické metódy, nešpecifické formy. Musia ísť z tej komfortnej zóny až na hranu, až na hranu zákonnosti. Nehovorím, že tú hranu majú prekročiť, ale až na tú hranu, lebo len takým spôsobom sa môžu dopracovať k nejakým pozitívnym výsledkom. Práve preto sa to volá organizovaná kriminalita, lebo kvôli tomu je organizovaná v prvom rade, aby nebolo možné ju odhaliť, objasniť, obviniť aktérov a následne ich odsúdiť. No a všetko, všetok tento boj záleží od verejnej mienky, od spoločnosti ako takej, celej, či je spôsobilá a schopná vzdať sa svojich niektorých práv v prospech tohto boja. Čiže či tá spoločnosť je ochotná akceptovať, že policajné zložky alebo iné zložky presadzujúce právo môžu dostať také kompetencie, pomocou ktorých dokážu túto organizovanú kriminalitu identifikovať a postupovať zákonne. Čiže musia dostať iné formy, iné spôsoby zákonných oprávnení, nie tie štandardné. Aby som sa dopracoval k tomu, čo chcem vlastne povedať, na toto slúžia také inštitúty, ako je agent, ochrana svedka, predstieraný prevod vecí, sledovanie a odpočúvanie, to neni až také dôležité, ale úplne najefektívnejšie, že ako dostať z tej strany nezákonnosti na tú stranu zákonnosti a tam pracovať s možnými dôkazmi a svedkami, je inštitút, ktorý sa nazýva vo všeobecnosti ´spolupracujúca osoba´. Spolupracujúca osoba, ktorá je v tej štruktúre zločinu, má informácie, vie, ako sa to tam riadi, vie poskytnúť dôkazy o tom, aby policajti mohli dokázať, objasniť, odhaliť vyšetrovať, obviniť a nakoniec odsúdiť tých hlavných aktérov, o ktorých iné dôkazy možno neexistujú, len svedecké výpovede tých, ktorí tam boli, to videli, to počuli, priamo boli aktérmi toho deja od toho organizovania zločinu organizovaného. Takto to je všade na svete. Lenže záleží od tej spoločenskej vôle, či občania sú ochotní akceptovať v tomto konkrétnom prípade to, že zločincovi-aktérovi tej organizovanej kriminality, kriminalite, kriminality sú ochotní za určitých podmienok odpustiť alebo umožniť mu znížiť jeho trestnosť, poskytnúť mu nejaké výhody pre to, že bude svedčiť. Bez tých výhod teraz sa to po novom má nazývať benefity, to nikto, nikto z toho zločinu nespraví. Spraví to len povedzme vtedy, ak mu samotnému hrozí ohrozenie života, že je už nežiaduci v tých štruktúrach a cíti, že už ho zlikvidujú, tak vtedy v niektorých prípadoch sa stane, že sám sa prihlási a chce svedčiť. Mohol by som vám tu rozprávať dva dni o tom, ako všelijako sa tento proces deje, ako sa rodí ten kajúcnik, jak ho ľudovo nazývame, aké všelijaké postupy je potrebné k tomu vykonať zo strany služby kriminálnej polície, následne v úseku vyšetrovania trestno-procesne už, aby sa z takéhoto človeka povedzme zlotne povedzme, zločinca, musí to byť zločinec, lebo ak neni zločinec, tak nemá priame dôkazné informácie, mohol stať človek, ktorému tá spoločnosť je ochotná odpustiť jeho zločinecké pôsobenie a umožniť mu znížiť jeho trest alebo dokonca umožniť mu beztrestnosť. Záleží to od, samozrejme, výšky spoločenskej nebezpečnosti toho, čo usvedčuje, oproti tomu, z čoho je on obvinený. Čiže toto je dôležité pochopiť a uvedomiť si, že bez takéhoto inštitútu to je nemožné. A teraz by som trochu začrel, keď sa to už spomína... spomínala sa tu aj história, aj mečiarizmus, aj demokracia, aj socializmus, že v podstate vývoj našej republiky bol veľmi komplikovaný od samého začiatku a prebehol v určitých fázach. Chcem vám povedať, že prerod z autoritárskeho povedzme socialistického systému riadenia spoločnosti do demokratického musí prebehnúť v troch fázach. V troch fázach. Ani jedna nemôže byť vynechaná, lebo sa to nepodarí. Tá prvá fáza je, obrazne vám to poviem takto. Predstavte si napríklad obchodné centrum Polus alebo Eurovea, večer vypnú prúd. Absolútne vypnú prúd. Ľudia, čo sú v tom obchodnom centre, čo budú robiť všetci? Alebo aspoň niektorí? No budú brať všetko, čo majú po ruke, lebo sa spoliehajú na to, že keď neni prúd, tak nikto na nich nepríde a môžu kradnúť. Nerobia to všetci, ale ľudia sme takí, že viac-menej sa to bude diať. No dôležité je vedieť aj to pri prechode u nás na tú demokratickú, na ten demokratický spôsob spoločnosti, ako aj pri tom Poluse, že boli ľudia, sú ľudia, ktorí zorganizovali to vypnutie toho prúdu. Čiže oni vedeli, že o 18.00 hod. v ten deň tam nebude prúd. A čakali pred tými obchodmi, kde sú tie najcennejšie tovary, povedzme diamanty alebo to cenné a presne o tej osemnástej si to zobrali, lebo si to nikto nemohol všimnúť. Iní ľudia boli pri iných obchodných záležitostiach a brali povedzme zemiaky alebo mrkvu, alebo čo mali po ruke. Niektorí v tom centre vôbec neboli. No a teraz toto je tá prvá fáza viac-menej, je chaos, právna neistota, staré zákony neplatia, nové zákony ešte neexistujú a v tomto chaose sa našli ľudia, ktorí tú právnu neistotu dokázali využiť, v niektorých prípadoch zneužiť a nahonobili si majetky nadmerného množstva oveľa rýchlejšie. Boli možno šikovní, mali informácie, vedeli v tom chodiť. A ostatní nie. To je tá prvá fáza. Druhá fáza je, že ten právny chaos by už bolo potrebné nejak nastoliť na ten demokratický a aby boli nastolené právne istoty pre každého občana. Lenže ešte tu existujú tí, ktorí to zo začiatku riadili. Nemôžu chcieť, aby už existoval normálny právny poriadok preto, lebo nemôžu sa priznať, že ako k tomu majetku sa dopracovali. Preto ešte nepodporujú vznik oficiálnych štruktúr polície, efektívnych, s efektívnymi právomocami, trestné zákony, ostatné zákony, ktoré rámcujú demokratický spôsob riadenia spoločnosti. A v tomto chaose vznikajú rôzne zločinecké organizácie, ktoré sa snažia tým najviac bohatým, najviac majetkovo zdatným kradnúť, brať, útočia na všetky smery, lebo sú to zločinci a vidia ten priestor tam, kde je. Tam, kde nič neni, tam teda nepôsobia. Tým len zabezpečujú služby, ktoré sú oficiálne ne... zákonmi neprípustné. Čiže vznikajú mafie, by som to nazval. Lenže tie mienkotvorné štruktúry, tie so silným ekonomickým pozadím nepotrebujú alebo nechcú ešte nahlásiť, že ich ohrozujú tí mafiáni, zločinci, organizovaní zločinci, ako som už povedal, lebo by museli priznať, že skade majú ten majetok, o ktorom hovoria, že na nich útočia. Takže urobia taký kompromis, že sa s nimi dohodnú, najmú si ich na ochranu, platia ich, aby ich ochraňovali a tým ten organizovaný zločin ešte viac narastá, nadobúda silu ekonomickú, štrukturálnu, akúkoľvek. Až do tej miery, keď už tá verejná mienka, tí občania zistia, že ten organizovaný zločin je pre nich nebezpečný fyzicky. Útočia už na občanov tým, že poskytujú ochranu, aj keď ju nikto nechce. Zabezpečujú hromadne násilie, ľudia sa boja, tak vtedy sú ochotní pristúpiť na zmenu legislatívy aj tí, ktorí tú legislatívu tvoria. Toto sa u nás stalo v roku 1998 až v roku 2001, 2002 bola tá verejná mienka už tak silná, že politická garnitúra bola ochotná pristúpiť na to, že legislatívne zakotví tie najefektívnejšie formy metódy, prostriedky, legislatívne možnosti policajných zložiek, aby s tou organizovanou kriminalitou si vedela rady, aby ich vedela objasniť, odhaliť, nakoniec aj odsúdiť. V tomto štádiu sa trestnoprávna legislatíva tvorila tak, že ministerstvo vnútra, ministerstvo spravodlivosti sa opýtalo policajných zložiek. Lebo tak, jak správne pán minister spravodlivosti uviedol, že štát, hlavnou úlohou štátu je garantovať bezpečnosť všetkých občanov. Chrániť ich pred kriminalitou a pred všetkými negatívnymi javmi, ktoré s tou kriminalitou súvisia. Na to má štát zriadené útvary, orgány, ktoré presadzujú právo. Jeden z nich je Policajný zbor, následne prokuratúra. Čiže ak chce štát naozaj efektívne bojovať s tou kriminalitou, tak v prvom rade, keď chce tvoriť trestnoprávnu legislatívu, sa musí opýtať tých policajných zložiek, či ich oprávnenia sú dostačujúce, či aktuálna legislatíva im umožňuje postupovať tak, ako by mala postupovať, ak chce odhaľovať organizovanú kriminalitu, a potom podľa toho policajného návrhu vytvoriť adekvátnu legislatívu, ktorá fakt bude chrániť tých občanov, lebo bude pomáhať policajným zložkám. Preto keď sa ma minister vnútra opýta, že čo by potrebovala polícia, aké legislatívne zmeny, štrukturálne zmeny alebo organizačné, aby dokázala efektívne bojovať s tou organizovanou kriminalitou, tak som mu povedal nasledovné: potrebujeme zefektívniť program ochrany svedkov. Potrebujeme zlúčiť úsek vyšetrovania s úsekom služby kriminálnej polície. Potrebujeme vytvoriť útvar, špecifický útvar na boj proti organizovanej kriminalite. To vieme urobiť vo vlastnej réžii ministerstva vnútra. A legislatívne potrebujeme adekvátnu súčasť prokuratúry, lebo dovtedy pôsobiace útvary prokuratúry, čiže okresné a krajské, neboli schopné akceptovať iné formy metódy, iné postupy, ktoré sú efektívne pre boj s tou organizovanou kriminalitou. Mohol by som vám tu rozprávať veľa dní v rôznych, rôzne prípady, že kedy to tak bolo a prečo to tak bolo a prečo sme ako polícia trvali na tom, že musí alebo mala by teda aspoň existovať špeciálna súčasť prokuratúry, ktorá vie už od začiatku, aký je plán, aké sú taktické, strategické postupy policajných zložiek špeciálnych, špecifických a v symbióze, v súčinnosti s nimi chápe kam, odkiaľ a kam sa až chce dopracovať a čo je ten finálny výsledok celej tej procedúry, ktorá má viesť k likvidácii alebo aspoň k eliminácii tej organizovanej kriminality v tých najvyšších zložkách jej organizovania. Mohol, dobre, ešte poviem vám aspoň jeden taký prípad, kedy fakt bol problém, že klasická forma prokuratúry nakoniec náš efektívny ťah alebo boj s tou organizovanou kriminalitou v podstate znefunkčnila, znemožnila. Ten boj proti organizovanej kriminalite nespočíva, vôbec nespočíva v trestno-procesných úkonoch. To je, trestno-procesné úkony sú len už ten bonbónik alebo čerešnička na torte, ten boj sa začína úplne niekde inde a cieľavedomým postupom sa možno podarí dopracovať až k tomu trestno-procesnému postihu. Treba aplikovať rôzne úskoky, rôzne kroky, treba zaviesť tú organizovanú kriminalitu, lebo ona totižto nikdy nedodržiava zákony, ani ústavu, ani obyčajné zákony, proste nič. Robí si svoj biznis bez ohľadu na to, aké sú ľudské práva, základné ľudské práva, akákoľvek právna úprava pre nič, oni si robia svoju robotu, svoj biznis. Policajné zložky zas vždy musia dodržiavať zákony a zákonné postupy. To je v podstate antagonistický postup. Takže základný predpoklad je zo strany polície prísť až na tú hranu zákonnosti a poťažne navodiť rôznu situáciu a čakať, že tá organizovaná kriminalita alebo aktéri tej kriminality si to nevšimnú, že to je len pasca, postupujú podľa toho a následne môžu byť odhalení. Čiže poviem príklad. Jeden z hlavných a najnebezpečnejších prejavov tej organizovanej kriminality je výpalné alebo raketing, jak sa to nazýva odbornejšie. Jeho eliminácia chráničskými metódami, že prídeme na miesto, zadržíme tých aktérov, tých výpalníkov, to sú tí najposlednejší vojaci tej organizovanej kriminality. Ich zadržanie poťažne aj obvinenie a odsúdenie v podstate vôbec neublíži, lebo prídu iní a budú vypalovať iní. Dôležité je odstíhať tých organizátorov. Takže ono sa to začalo legalizovať formou zakladania rôznych súkromných bezpečnostných služieb, ktoré akože legálne poskytovali ochranu podnikateľom, rôznym prevádzkam prevažne reštauračných a maloobchodných aktivít. Prišli sme, alebo podľa toho predpokladu, že je to organizovaná kriminalita, nikdy nedodržia zákon, nedodrží, tak sme vymysleli úskok, že sme novelizovali zákon o súkromných bezpečnostných službách tak, že sme tam uviedli, ako sa vykonáva fyzická ochrana objektu, že sa musí vykonať tak, že fyzicky strážnik, príslušník súkromnej bezpečnostnej služby musí byť na mieste a musí tam strážiť, poskytovať tú ochranu. Vedeli sme, že oni to neurobia, že budú postupovať v rozpore s tým, tak sa aj stalo. Zákon bol schválený, novela bola schválená a bola, bola odôvodnená, že je to spôsob eliminácie prieniku organizovanej kriminality do spoločnosti. No lenže my sme ich stíhali za trestný čin porušovania záväzných pravidiel v hospodárskom styku. S tým nerátali, lebo záväzné pravidlo bol, bol zákon o súkromných bezpečnostných službách. Oni v rozpore s tým zákonom poskytovali tú fyzickú ochranu. Ja som na tlačovke povedal, že vlastne sme eliminovali výpalné. Tým som sa snažil ich ešte viac zmiesť, oni nechápali, aké výpalné. Oni všetkých tých vypaľovaných podnikateľov chodili, navštevovali a presviedčali, že keď ich bude volať polícia na výsluch, aby povedali, že si vybrali tú súkromnú bezpečnostnú službu preto, že bola najlacnejšia na trhu, že preto. Žiadna, žiadne násilie, žiadne nútenie, tak my sme presne toto potrebovali. Všetci tí podnikatelia presne toto povedali, že preto si ich vybrali, že boli najlacnejší zo všetkých možných. Lenže potom sme zaistili účtovníctvo tých SBS-iek a zistili sme, dali sme si vyhotoviť posudky z oblasti ekonómie a účtovníctva, ktoré potvrdili, že ak by dodržali zákon a všade nasadili strážnika, tak by to nemohli robiť za toľko málo peňazí. Že preto boli najlacnejší, že vlastne porušili záväzné pravidlo hospodárskeho styku a tým si zabezpečili neoprávnený prospech. A celý ten prospech sme vedeli vydokladovať, že legalizácia príjmu z trestnej činnosti. Keďže sa jednalo o trestnú činnosť a sme dokázali obviniť hlavných aktérov zločineckej organizácie, lebo ešte v tých prvopočiatkoch ešte dokonca na vlastné meno mali založené tie SBS-ky, tým, že vlastne jednoznačne sme vedeli preukázať, že ide o založenie, zosnovanie zločineckej skupiny s cieľom robiť túto trestnú činnosť. No. A v tomto momente sa začala zriaďovať, už bola konštituovaná špeciálna prokuratúra a títo, tie špičky zločineckej skupiny, ktorí boli obvinení z tohto skutku, dostali paniku, že keď už raz bude tá špeciálna prokuratúra aj súd, že už sa nijak, nijak raz z tohto nevymocú, tak intenzívne začali pôsobiť cez advokátov, snažili sa dostať rôznymi obštrukciami z výkonu väzby, lenže sa im to nepodarilo. Sme navrhli podať obžalobu. Prokurátorka, s ktorou, ktorá to mala v dozore, už sme nakladali spis na Áviu, vtedy nám zatelefonovala, že chvíľu počkajte, lebo čakám na pokyn generálneho prokurátora. O chvíľu nám poslala fax, že na základe záväzného pokynu generálneho prokurátora ruší trestné stíhanie, prerušuje trestné stíhanie v tejto veci, lebo sa nejedná o trestný čin. To vtedy bolo záväzné, neprekonateľné, záväzný pokyn prokurátora pána Trnku. Nevidel v tom trestný čin. Argumentoval tým, že ústava garantuje občanovi robiť všetko, čo neni zakázané. A keďže v tom zákone o SBS nebolo napísané, že je zakázané robiť tú ochranu formou tej hliadky, nejakej lietačky, tak že v podstate neporušili žiadny zákon. Len zabudol zvážiť tú skutočnosť, že tu sa jedná o inú formu zákona, ktorý vlastne prikazuje, ako sa to má robiť, ak sa to robí v rozpore s ním, tak dokonca stanovuje sankcie za to, že nemôže si to robiť, ako chce. Musí to robiť presne tak, ako je v zákone, a ešte keď to nerobí, tak dostane aj sankciu. Tak na takomto, na takejto banalite z teórie štátu a práva nám to generálny prokurátor zrušil celé. Preto som ešte viac sa utvrdil v myšlienke a presadzoval som, že musí byť naozaj tá špeciálna prokuratúra so špeciálnymi prokurátormi, ktorí chápu túto činnosť polície niečo predstierať, niečo imitovať, niekedy aj zavádzať a potom využiť situáciu v trestnom konaní nakoniec. Čiže to som povedal len na margo toho, že aké je dôležité špecifické konanie policajné, aké dôležité je špecifické konanie trestno-procesné, prokurátorské a nakoniec aj súdne, aby dokázali pochopiť a akceptovať, že prečo sa to robí, tak ako sa to robí, lebo inak sa to urobiť nedá. Aby sme sa dopracovali až k tým špičkám toho organizovaného zločinu. Ja som tento náš príklad uvádzal na takom seminári, o ktorom som už teda hovoril, ktorý, ktorý nás požiadali organizovať, teda požiadal Europol, a v podstate obdivovali nás iní policajti, aj Taliani, aj všetci, že akú fintu sme vedeli vymyslieť na potieranie toho raketingu alebo výpalného. Čiže je dôležité. No a teraz z druhej strany. Ten spolupracujúci obvinený, alebo vo všeobecnosti spolupracujúca osoba, už som tu vo všetkých predchádzajúcich mojich vystúpeniach hovoril, že to je kľúčom k tomu, aby sa polícia aj celá spoločnosť zbavila tých najvyšších foriem zložiek organizovaného zločinu, ktorý najviac v podstate parazitujú na spoločnosti, najviac. Jediná možnosť obhajoby v tomto prípade je, nielen v tomto, vo všetkých, je spochybniť svedkov, obyčajného svedka, ktorému hrozí trestné stíhanie za to, keď krivo svedčí, alebo spolupracujúceho obvineného, alebo spolupracujúcu osobu, ktorá svedčí. Tak tu je jednoducho to spochybňovanie založené na tom, že dostal príliš alebo neprimerané benefity, alebo že len na základe tých benefitov sa rozhodol svedčiť. Proste všade na svete takto spochybňujú tých spolupracujúcich obvinených, že v podstate to, čo hovorí, ani možno nemusí byť pravda, len hovorí niečo, aby sa vyvinil, aby si zabezpečil nižší trest, proste aby obchodoval s tou spravodlivosťou, a v podstate je zneužívaný policajnými alebo prokurátorskými zložkami na obvinenie, stíhanie v podstate nevinných ľudí. Čiže spochybňovanie. V prípade teraz aktuálneho diania posledné roky dochádza k tomu masívnemu spochybňovaniu, k masívnemu. Na tlačovkách skoro každý týždeň, každý deň o osobách, ktoré sú tí spolupracujúci obvinení alebo spolupracujúce osoby, lebo nemusí byť obvinený, v rôznych štádiách trestného procesu sa to môže diať, sú definovaní ako udavači, zradcovia, zlí ľudia, nezaslúžia si znížiť trest. Proste to je masírovanie tej verejnej mienky, o ktorej som hovoril, že je veľmi dôležitá, aby dokázala pochopiť tento inštitút a umožniť vôbec takýto postup v prospech toto väčšieho dobra v rámci celej spoločnosti. Čiže tá obhajoba vždy sa snaží spochybniť spolupracujúceho obvineného, svedka. Deklaruje, že dostal výhody. V minulosti, bez, ešte teraz aktuálny právny stav je taký, že tá obhajoba na tom súdnom pojednávaní môže požiadať sudcu, aby si vyžiadal od prokurátora všetky zoznamy alebo všetky výhody, ktoré boli poskytnuté tomu spolupracujúcemu, ktorý je akurát svedok. Prokurátor to aj poskytne, aj teraz nemusí byť na to nejak špeciálne zákonom upravená judikatúra alebo proces, a ten sudca na základe objektívneho zváženia, nezaujatého, nestranného, zváži, že či tomu svedkovi uverí, či jeho svedeckú výpoveď bude brať v úvahu ako relevantnú, alebo nie, lebo bude predpokladať, že je krivená kvôli nejakým neprimeraným benefitom. Ale je to na tom sudcovi. To je podstata veci, že doposiaľ tá obhajoba v takomto procese nikdy neobstála. Nakoniec ten sudca v spleti tých rôznych iných dôkazov, iných svedeckých výpovedí aj všetkého, čo na tom súdnom pojednávaní odznelo, sa rozhodol, že tento svedok, aj keď dostal akýkoľvek veľký benefit, tak hovorí pravdu, lebo to sedí do toho reťazca všetkých dôkazov. No a teraz v čom tkvie podstata celých týchto noviel? Podstata tkvie v tom, že táto novela je neštandardne pripravovaná nie zo strany policajných požiadaviek, ktoré by mali byť prioritné, ale zo strany obhajoby. Obhajcovia, ktorí sami sú obhajcovia osôb, ktoré momentálne sú obvinení, žalovaní, pripravujú novelu Trestného poriadku, ktorá prioritne rieši a umožní do budúcna vyhodnotiť takéto postupy voči tým spolupracujúcim osobám buď ako nezákonné donútenie, alebo nezákonný benefit, a keď sa to takto vyhodnotí, tak potom tento dôkaz, táto svedecká výpoveď zo zákona nemôže byť použitá ako dôkaz. Čiže ani len sa nedostane pred toho sudcu, ktorý by mohol zvážiť, že či mu verí, alebo neverí, či odsúdi, alebo neodsúdi, ale sa to nebude môcť použiť ako dôkaz. Vôbec sa to nedostane pred toho sudcu, možno celý prípad, lebo keď vypadne, keď vypadne jeden článok z tej spleti dôkazov, tak natrhne sa reťaz a už v podstate je nemožné urobiť tú dôkaznú situáciu takú, aká bola predtým. Áno, je potrebné upresniť, špecifikovať, zjednotiť ten postup, akým sa spolupracujúca osoba stane spolupracujúcou, za akých podmienok, všetko uznám, aj som ochotný tolerovať, akceptovať, aj neuznám to, ak sa toto povedzme zneužije, o čom sa tu hovorí zo strany predkladateľov sústavne, že masívne sa to zneužívalo, masívne dochádzalo k zásahom do základných ľudských práv a slobôd, ale tu počúvame vždy len vyjadrovania tej strany, ktorá v podstate je obžalovaná a obvinená. Vyzerá to ako obhajovacia reč na súdnom pojednávaní. My ako poslanci to tu máme, máme prijať novú novelu, ktorá to má akože upresniť, aby nedochádzalo k tomu masívnemu zásahu do ľudských práv a slobôd, ale my nepoznáme tie argumenty z tej druhej strany. Stále len z tej strany akože obhajoby. Aj súd je tak postavený. Prokurátor verí spolupracujúcej osobe, obhajca a obvinený-obžalovaný neverí a je ten súd, ktorý má rozhodnúť podľa celkového stavu, že či uverí, alebo neuverí. A my máme komu veriť? Navrhol pán Grendel, aby sem bol prizvaný a vysvetlil svoje postoje k tomu celému pán špeciálny prokurátor, pán Lipšic, aby aj on povedal svoje stanoviská, že či porušovali zákon, alebo neporušovali, ako to bolo celé vykonávané. Zatiaľ sme sa o tom nič nedozvedeli. My nepoznáme tie spisy, nikto z nás nevie, ako to v tom spise je zadokumentované, či tá dôkazná situácia je silná, slabá, koľko svedkov, koľko spisov, koľko dôkazov, ale obhajoba vždy, vždy bude hovoriť, že to je nezákonné, neprimerané. Lenže podľa tejto novely to bude môcť aj zo zákona povedať v určitých podmienkach, v ktorých to teraz bolo zákonné, nebolo to obchádzanie zákonov, nebolo to nezákonným spôsobom robené preto, lebo súdy pri pojednávaniach to akceptovali a odsúdili ľudí, ktorí boli žalovaní na základe takto pripravovanej dôkaznej situácie. Áno, je možné, lebo to my vôbec nemôžeme vedieť, ja už tiež nie, tí zo strany obhajoby, čo pripravujú túto novelu, oni možno vedia, že v niektorých možno prípadoch tá polícia alebo tá prokuratúra išla nad rámec zákona. Hovoria to, že podľa nich išla, že to bolo nezákonné udeľovanie benefitov, lenže to tvrdia oni. To treba dokázať. Ak sa to dokáže, tak potom treba individuálne vyhodnotiť tých, ktorí takto to nezákonne urobili, a nie likvidovať celé inštitúcie a celý koncept boja proti organizovanej kriminalite. V prípade, že naozaj policajti, príslušníci NAKA alebo prokurátori Úradu špeciálneho prokurátora nezákonne niečo urobili, nezákonne, udelili nejaký benefit, tak v tom prípade si nezaslúžia, aby sme tu za nich všetci bojovali, demonštrovali na uliciach, lebo ani nemôžme o nich tvrdiť, že sú nejaká špička alebo že sú nejakí, elita, elita spoločnosti a prokuratúry, lebo v takto závažných veciach, o ktorých tu ide, urobiť nezákonnosť, trestno-procesnú chybu, ktorá je nezákonná, alebo, tak toto je fakt obrovská chyba. Ak ju urobili, ak to tá obhajoba dokáže, tak v tom prípade nech nesie zodpovednosť ten, ktorý to urobil, ale nie inštitúcia a nie koncept a nie systém, ktorý keď sa touto novelou prijme, tak v podstate znemožní používať efektívne inštitút spolupracujúcej osoby aj do budúcna. A v podstate podľa mňa toto sú odpovede, tu je odpoveď na tie otázky, ktoré tu povedala aj pani poslankyňa Kolíková, že prečo, prečo to robia, prečo v skrátenom, prečo tie tresty sú tak nízke, prečo tie premlčacie lehoty len tak mirnix-dirnix bez nejakej logiky sú, sú skracované? No to je preto... Čo sa deje, pán Dostál? (Reakcia z pléna.) Nechajte ho, nech, aj tak nič neuloží. Ma vyrušujete. Budem pokračovať, len musím chytiť niť zase. Ešte dobre, že tu neni pán Pročko. Čiže prečo? No preto, že aby už nikdy do budúcna nebol motivovaný nejaký zločinec, páchateľ trestnej činnosti, ktorý je v tom súkolí na tej strane nezákonnosti, sa rozhodol byť spolupracujúcou osobou. To viackrát tu spomínal aj pán minister spravodlivosti, že tie vysoké tresty v podstate nútili tie osoby byť tými kajúcnikmi. Áno, lebo ten zločinec, ten organizovaný zločinec nikdy nemyslí na to, že aký bude mať trest, jednoducho oni páchajú vraždy, oni robia čokoľvek, nemyslia na to, že aký trest im hrozí, lebo sú súčasťou organizácie, ktorá ich ochráni, ktorá pre nich urobí všetko, ak náhodou nie, tak sú fondy, ktoré majú zabezpečiť život ich rodinám, ich deťom, čiže v podstate on začne rozmýšľať o tom vysokom treste až v momente, keď je zadržaný, keď je mu vznesené obvinenie, kde sa prečíta, že z akého trestného činu je obvinený a aký trest mu za to hrozí. Až vtedy začne rozmýšľať, že keď desať, pätnásť, dvadsaťpäť rokov? Že čo je preňho výhodnejšie. Lebo sú to zločinci, sú to obchodníci, sú to špekulanti, to nie sú normálni ľudia. Ak sa stane niečo obdobné policajtovi alebo osobe, ktorá je v tých štruktúrach bojujúcich proti kriminalite, tak tá hrozba toho väzenia je o to, o to väčšia, lebo dostať sa do výkonu trestu ako policajt, to je strašné aj pomyslieť na to, medzi tých, ktorí jeho vplyvom v podstate sú tam. Čiže z takéhoto človeka sa stane kajúcnik raz-dva. On urobí čokoľvek. Preto jak vidíme túto peripetiu za posledných pár rokov, že čo policajt, to kajúcnik, alebo colník, alebo niekto podobný. Za to nemôžu tí čurillovci. Oni nemuseli nikoho nútiť, jak sa tu hovorí, alebo vydierať. Z pozície obhajoby sa tento proces, prerod od obvineného až po spolupracujúceho obvineného, podľa obhajoby je to nasilu nútenie, presviedčanie, týranie. Neverím, že tí policajti to robili takýmto spôsobom, lebo vo väčšine, vo viacerých prípadoch je problém práve opačný, že tá obhajoba, ktorá je súčasťou obhajoby aj tých vyšších štruktúr, ona práve chce zabrániť tomu nižšie postavenému, aby niečo obdobné spravil. Skôr ho presviedčajú, že ak náhodou nezačal rozprávať, aby nebol ten kajúcnik, že ho z toho vysekajú, že ten trest nebude taký, alebo že mu vybavia všeličo možné, proste odhovárajú ho od toho kajúcnictva, čo v podstate je možné v jeho neprospech. Preto niekedy, keď sa ten človek rozhodne, že chce byť spolupracujúci, chce sa zbaviť toho trestu, chce svedčiť, len obhajca mu v tom bráni, radí mu niečo iné. Tak preto sa stane vo viacerých prípadoch, že zmení obhajcu, lenže obhajoba to prezentuje verejne, že tí pracovníci Naky akože nútia, aby si zmenili obhajcu, ktorý obhajca bude podporovať tú jeho aktivitu, aby sa stal tým spolupracujúcim a svedčil o vyšších štruktúrach organizovanej kriminality. Čiže v tejto novele sa hovorí o tom, alebo vo všeobecnosti hovoria predkladatelia, že cieľom tej novely týchto inštitútov ohľadom spolupracujúcich osôb je spresniť, zozákoniť, proste znemožniť zneužívanie, nadužívanie, lenže áno, v niektorých prípadoch je to tak, ale v niektorých prípadoch je to tak, že práve tým spresnením ešte viac uvoľnia výklad celého toho postupu. Dnes na branno-bezpečnostnom výbore som sa práve kvôli tomu pýtal predkladateľa, bol tam štátny tajomník za ministerstvo spravodlivosti, aj predsedu výboru pána Gašpara, že nech mi vysvetlia, ako chápu jednotlivé pojmy v tých nových úpravách, lebo či to chápem dobre, alebo nie. No a oni mi jednoznačne nevysvetlili, že nezákonné donútenie. Bolo aj doteraz nezákonné donútenie v § 119, ak bol základ, bol dôkaz získaný nezákonným donútením alebo hrozbou takého donútenia, tak ten dôkaz nemôže byť použitý v trestnom konaní. To tam bolo doteraz. Teraz to vyčiarkli a napísali tam novú formu zas s tým nezákonným donútením, ale aj s nezákonným benefitom alebo sľubom nezákonného benefitu. Z tohto evokuje, že oni to nezákonné donútenie môžu aplikovať aj pri donucovaní toho obvineného stať sa tým kajúcnikom. Tak som sa pýtal, čo bude sa považovať za nezákonné donútenie. Pán Gašpar mi povedal, že keď s pištoľou naňho namieria. Tak áno, to bolo doteraz, že s pištoľou, lenže či to platí aj na ten proces tých kajúcnikov alebo na ten proces, čo bol doteraz aplikovaný. Lebo teraz to vyzerá, že to spolu súvisí, nezákonné donútenie, nezákonný benefit. Na tlačovkách sa stále hovorí, že boli nútení, nútení, vydieraní, silení, týraní, trýznení, čiže či toto myslia, ten proces, že môže byť aj nejak nezákonný, že či bude nezákonné to, že keď vyšetrovateľ po zadržaní obvineného ho obviní, prečíta mu, aký trest, a navrhuje ho do väzby, lebo existujú, reálne existujú dôvody väzby. Spracuje sa návrh a