23. schôdza NR SR - 7.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2024-12-04
Poslanec: Stohlová, Tamara (PS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

4. Dobré ráno. Až som sa zľakla, pán predsedajúci, že pod čo som sa to podpísala, ale teda je to v poriadku. (Povedané so smiechom.) Ďakujem vám pekne za slovo. Vážené pani poslankyne, pani poslankyňa, vážení páni poslanci, ja musím priznať, že som si čítala veľmi pozorne veto pána prezidenta, najmä to jeho odôvodnenie, lebo tam sú vystihnuté všetky námietky a výčitky, ktoré pán prezident voči zákonu o posudzovaní vplyvov na životné vzniesol, a musím povedať, že som si ho prečítala s pomerne dosť veľkou radosťou, keďže v tom odôvodnení sa spomínajú v podstate všetky tie hlavné, tie najväčšie výčitky, ktoré sme mali aj my Progresívne Slovensko, o ktorých sme tu v podstate mesiace debatovali v parlamente a snažili sme sa presvedčiť aj pána ministra Tarabu, aby teda upustil od týchto škodlivých ustanovení v danej tejto predmetnej novele. Ja sa teda povenujem jednotlivým tým bodom, ktoré spomína pán prezident vo svojom odôvodnení veta, postupne. Čiže pán prezident má námietky s ktorými sa teda stotožňujeme, voči zužovaniu práv verejnosti, ktoré prináša táto novela, ktorá po novom nemôže byť účastníkom v zisťovacom konaní. Len si pripomeňme, že v procese posudzovaní vplyvov na životné prostredie v tomto zisťovacom konaní, niekto to pozná pod pojmom tzv. malá EIA , tak v tomto režime je niekde medzi 90 – 95 % všetkých konaní, kde sa posudzujú zámery, či je to výstavba, či sú to zmeny v nejakých prevádzkach, jednoducho veci, ktoré sa týkajú našich, našich životov. Prechádzajú takým tým procesom a až takého vysoké percento, čiže absolútne drvivá väčšina ide v zisťovacom konaní a táto novela prináša novinku, že dotknutá verejnosť už nemôže byť účastníkom v tomto zisťovacom konaní a pán prezident sa s touto výčitkou stotožnil. Ja budem aj citovať z toho jeho odôvodnenia: „Dotknutou verejnosťou sa podľa § 3 písm. s) rozumie verejnosť, ktorá je dotknutá alebo pravdepodobne dotknutá konaním týkajúcim sa životného prostredia, alebo má záujem na takomto konaní. Platí, že mimovládna organizácia podporujúca ochranu životného prostredia má záujem na takomto konaní. Kým podľa § 24 má dotknutá verejnosť postavenie účastníka v konaniach uvedených v tretej časti zákona, teda aj v zisťovacom konaní, podľa schváleného zákona má mať dotknutá verejnosť postavenie účastníka iba v konaní o posudzovaní vplyvov na životné prostredie.“ Čiže aj pán prezident hovorí o tom, že verejnosť vrátane tých mimovládnych organizácií, o ktorých sa tu veľa hovorí v rôznych dehonestujúcim spôsobom, má záujem zúčastňovať sa na takomto konaní, pretože ak sa venuje environmentálnej činnosti, je to úplne prirodzené. Ale teda kým doteraz mohla byť účastníkom aj v zisťovacom konaní, po novom to tak nebude. Bude môcť byť účastníkom iba v tom oklieštenom percente naozaj obrovských zámerov, čo sa rovná približne 5 %. Verejne treba povedať, že tejto verejnosti vrátene tých mimovládnych organizácií, lebo tá verejnosť sa veľmi často združuje v týchto rôznych občianskych združeniach lokálneho charakteru, kde sa snaží vybojovať si nejaký vlastný záujem, jednoducho snaží sa zaujímať a presadzovať to, aby sa im dobre žilo v ich vlastnom susedstve, tak tejto verejnosti sa po mesiacoch debát aj po našich pripomienkach podarilo, našťastie, vybojovať aspoň možnosť odvolať sa, čo je teda dôležitý inštitút, hoci treba podotknúť, že bez riadneho prístupu do toho zisťovacieho konania to vnímam ako pomerne neefektívnu a chaotickú úpravu, ktorá môže znamenať ďalšie prieťahy v týchto procesoch, čo mal byť hlavný účet tej novely, aby sa tie prieťahy skrátili, aby sa ten celý proces zefektívnil, pretože ak verejnosť nebude mať dostatočný prístup do tých zisťovacích konaní, tak nebude mať dostatočný prístup k informáciám, na základe ktorých má podávať odvolania. Druhú výraznú pripomienku, povedala by som, že ešte omnoho dôraznejšie prejednávanú v tom odôvodnení prezidenta (krátka pauza, rečníčka sa obrátila k predsedajúcemu), sa týkala samospráv. Prezident rovnako ako my má námietky voči zužovanie definície dotknutej obce. Rovnako ako my uvádza teda dnešnú úpravu, kde je definícia dotknutej obce taká, že ide o obec, kde sa má daný zámer realizovať alebo ktorá ním môže byť zasiahnutá, pretože životné prostredie nepozná hranice katastrov. Znečistené ovzdušie, znečistená podzemná voda jednoducho sa nebude držať nutne územia katastra a tej obce, na ktorom, v ktorom sa má zámer realizovať, to znamená, kde sa má postaviť trebárs nejaká fabrika. Takisto hluk, hej, sa nešíri len po hranicu katastra, tam si povie, však stačí . A jednoducho má to zmysel aby aj obec, ktorá môže byť tým zámerom zasiahnutá, bola považovaná za dotknutú. No ale po novom novela hovorí, že pôjde len o obec tú, kde sa má priamo na území, ktorej sa má zámer realizovať. A opäť si pomôžem citáciu pána prezidenta, ktorý hovorí že: „Dotknutou obcou sa podľa § 3 písm. a) rozumie obec, na ktorej území sa má navrhovaná činnosť alebo jej zmena realizovať, alebo územie, ktorej sa týka navrhovaný strategický dokument, alebo územie ktorej môže byť zasiahnuté vplyvom navrhovanej činnosti, jej zmeny alebo prijatím navrhovaného strategického dokumentu. Kým súčasná právna úprava zisťovacieho konania počíta aj s účasťou viacerých dotknutých obcí, schváleným zákonom sa má táto účasť zúžiť len na tú dotknutú obec, na území ktorej sa má navrhovaná činnosť alebo jej zmena realizovať.“ To platí aj pri úprave práva podať odvolanie, to sa dostávame k tým konsekvenciám, ktorá má zužovanie tej definície dotknutej obce, čiže právo podať odvolanie, ktoré by podľa schváleného zákona mala mať iba dotknutá obec, na území ktorej sa má navrhovaná činnosť alebo jej zmena realizovať. Aj podľa pána prezidenta ide teda o oslabenie procesného postavenia zasiahnutej obce, pretože kým dnes môže podať odvolanie, po novom už bude môcť podať iba tzv. nevyžiadané stanovisko. Ja si myslím, že ten názov je už na prvú taký pomerne veľavravný. Opäť si pomôžem citáciou z odôvodnenia veta pána prezidenta: „Príslušný orgán má zohľadniť nevyžiadané stanoviská“ , aby sme chápali, že ako bude fungovať také nevyžiadané stanovisko, čiže „príslušný orgán ho má zohľadniť, a vysporiadať sa s nimi v záväznom stanovisku zo zisťovacieho konania.“ Podľa pána prezidenta ide o zjavný regres, ktorý je badateľný najmä na príklade inej dotknutej obce ako tej, na území ktorej sa má navrhovaná činnosť alebo jej zmena realizovať. Podľa súčasnej právnej úpravy takáto dotknutá obec má právo podať odvolanie. Podľa schváleného zákona by to bolo iba nevyžiadané stanovisko, ktoré však nemá priamy právny účinok. To znamená, že je veľmi otázne, ako sa s týmito nevyžiadanými stanoviskami, ako sa s nimi príslušnými orgán vysporiada, akým spôsobom ich zapracuje, nemáme tu absolútne žiadnu garanciu, že tie výhrady obce, ktorá bude zasiahnutá napríklad kvôli hluku alebo znečisteniu ovzdušia či vody a bude mať voči tomu výhrady, ako sa s nimi ten príslušný orgán vysporiada, pretože nevyžiadané stanovisko nemá priamy právny účinok. No tu pokračuje pán prezident takou pomerne rozsiahlou staťou o tom, o územnej samospráve, o obciach ako takých, kde vlastne hovorí, že obec je základná jednotka územnej samosprávy. No a pomerne veľa si tu pomáha vo svojej argumentácii ústavou, čiže ja opäť budem citovať: „Ústava akceptuje územnú samosprávu, ktorej jednotkou je obec, ako významnú ústavnú hodnotu, ktorá požíva samostatnú ústavnú ochranu, a princíp územnej samosprávy považuje za jeden zo základných princípov, na ktorých je ústava postavená. Možno teda povedať, že územná samospráva je nevyhnutne spätá s demokratickým a právnym štátom.“ Nedá sa inak, len súhlasiť s tým, ako argumentuje aj pán prezident vo svojom vete. Ďalej hovorí o tom, že zákonodarca na základe ústavy a v súlade s tým, čo sme si povedali, že je to jednoducho dôležitý sú... dôležitá súčasť fungovania demokracie a procesov v našej spoločnosti, tak zákonodarca na základe ústavy obci zveril aj príslušné úlohy vrátane tých environmentálneho charakteru, čiže aby, tak ako je to dnes stanovené, obec má právo a povinnosť starať sa o životné prostredie svojich obyvateľov. Lenže tu prichádzame k tomu problému, ktorý teda zmieňuje aj pán prezident, ako má, ak ten schválený zákon prejde, teda bude, pôjde do účinnosti, ako to má tá dotknutá obec, teda obec, ktorá bude zasiahnutá zámerom, ale po novom už nebude považovaná podľa tohto zákona za dotknutú, ako to má robiť, pretože jediný nástroj, ktorý na to bude mať, je nevyžiadané stanovisko bez priameho právneho účinku. To znamená, je tam pomerne veľký priestor, ako sa s tým príslušný orgán môže vysporiadať a máme s tým aj skúsenosť, alebo je tu, máte pravdu, je to, je tu aj druhá, je tu aj druhá možnosť, môže tak urobiť aj formou dotknutej verejnosti. Čiže takáto obec, ktorá už po novom teda nebude mať postavenie ako predtým, nebude môcť podávať odvolanie, tak si povie, že nebude vystupovať ako obec, ale bude vystupovať ako verejnosť. No a to je pomerne absurdný spôsob, pomerne absurdná alternatíva, ako sa s tým môže tá obec vysporiadať, pretože to by znamenalo, že by vôbec nevyužívala svoje špeciálne postavenie, ktoré ako jednotka územnej samosprávy má. A ja neviem, že či je potrebné vysvetľovať, že je naozaj dôležité rozlišovať medzi postavením obcí a postavením samosprávy, že tu nejaká odlišnosť je, že tu nejaké práva a povinnosti sú, jednoducho že sú to iné jednotky a nemalo by sa to zamieňať, že veď, veď oni môžu k tomu pristúpiť ako dotknutá verejnosť. A opäť si pomôžem argumentáciou pána prezidenta, ktorý teda zdôrazňuje ten rozdiel medzi postavením obce a postavením dotknutej verejnosti a hovorí: „Takéto osobitné postavenie obce v rozhodovacích procesoch v oblasti životného prostredia potvrdil aj Ústavný súd Slovenskej republiky, keď konštatoval, že účelová podstata účasti zainteresovanej verejnosti na rozhodovacích procesoch ovplyvňujúcich životné prostredie tak, ako ju má na mysli Aarhuský dohovor, nadobúda v prípade obce vlastnú a jedinečnú tvár.“ Čiže to je ten argument, prečo obec nemá vystupovať ako verejnosť. „Transformuje sa do pozície obce ako subjektu združujúceho osoby majúce na jej území trvalý pobyt a zároveň nositeľa zákonom zverených verejných úloh vyjadrujúcich povinnosť starostlivosti o územie obce a o životné prostredie v obci. Obec je dokonca na tento účel vybavená aj štátom decentralizovanou verejnou mocou, ktorú je povinná využívať na dosahovanie naznačených cieľov.“ A týmto, týmto všetkým sa od verejnosti líši. A prečo by teda obec mala vystupovať z pozície verejnosti, keď má, aj Ústavný súd to potvrdzuje, že má vlastné a jedinečné postavenie, má na to, má povinnosť starať sa o prostredie, v ktorom žijú jej obyvatelia, a má na tom aj zákonom dané nástroje? Z tohto vyplýva, z tej úpravy, ktorú navrhol, navrhol minister Taraba a ktorú schválil tento parlament, zabraňuje takejto obci napĺňať svoje zákonom dané povinnosti starostlivosti o životné prostredie. No a ak by to nestačilo, tak okrem toho, že obec má povinnosť starať sa o životné prostredie svojich obyvateľov, má samospráva aj povinnosť informovať ich, čím sa oblúkom dostávame naspäť k verejnosti, veď všetko to robíme pre ľudí. Však? Alebo aby to tak aspoň tak malo byť. A ono sú to spojené nádoby, pretože aj tá obec má predsa myslieť na záujem svojich obyvateľov. No a je teda aj podľa pána prezidenta potrebné zdôrazniť, že dotknutá obec v konaní je aj nositeľom informačných povinností vo vzťahu k verejnosti . Čiže nemá len povinnosť starať sa o životné prostredie svojich obyvateľov, ale má aj povinnosť ich informovať. Zároveň pán prezident dodáva, že táto úloha má dôležitý význam v rámci uplatňovania práva na včasné a úplné informácie o stave životného prostredia podľa článku 45 ústavy . Ja zdôrazňujem, že je tu pomerne dosť veľa spomínaná ústava, základné práva a že to naozaj nie je len tak, že to, o čom sa tu rozprávame, nie je len tak, že sa to dotýka základných práv občanov na Slovensku, a dotýka sa to aj základného postavenia práv a povinností obce, ktoré takisto, obcí, ktoré takisto vychádzajú z ústavy. Čiže prezident – a ja môžem len súhlasiť – konštatuje, že zúžením definície dotknutej obce nedôjde len k negatívnemu vplyvu na schopnosť starať sa o životné prostredie svojich obyvateľov obce, ale bude to mať aj negatívny dopad na informovanosť občanov. A čo môže byť dôsledkom? Dôsledkom potom môže byť to, že veľká časť obyvateľov sa o takomto zámere, ktorý bude mať, jednoducho v realite bude mať ten vplyv na ich životy tak, že veľká časť obyvateľov sa o tom vôbec nemusí dozvedieť. A to sa, keď si to vezmeme do konzekvencií, tak to sa potom negatívne odrazí na zníženej účasti občanov na správe vecí verejných, ktorá je opäť garantovaná ústavou. Prezident Pellegrini sa ešte na záver dotkol aj Aarhuského dohovoru, o ktorom sa tiež v rámci tejto debaty o zákone o posudzovaní vplyvov na životné prostredie pomerne dosť hovorilo, tak si pripomeňme, že Národná rada s ním vyslovila súhlas v roku 2005. Je to medzinárodná zmluva, čiže má prednosť pred zákonmi, a spomína štyri... tri, tri konkrétne články, ktoré podľa argumentácie prezidenta tento zákon s nimi nie je v súlade. Je to článok 4, ktorý hovorí o prístupe k informáciám, je to článok 6, ktorý hovorí o účasti verejnosti na rozhodovaní, a článok 9, ktorý hovorí o prístupe k spravodlivosti. A toto všetko sa týmto zákonom narúša. No a preto podľa môjho názoru pán prezident veľmi správne, využívajúc svoje ústavou dané právo prezidenta, navrhuje, aby došlo v súvislosti so zisťovacím konaním a postavením obcí, verejnosti k zachovaniu súčasnej úpravy. Toto si prečítame v poslednom bode jeho odôvodnenia veta, teda že odporúča, aby došlo k zachovaniu súčasnej úpravy, pretože je jednoducho výhodnejšia pre spoločnosť a prevažujú záujmy v tomto smere. Prezident teda v podstate vo svojom odôvodnení zhrnul všetky aj naše hlavné výčitky v súvislosti s touto novelou zákona o posudzovaní vplyvov na životné prostredie. Potvrdil tým aj tú argumentáciu, ktorú sme tu prezentovali mesiace v parlamente, o ktorej sme mesiace v parlamente diskutovali, tak by ste si možno mohli myslieť, že super, že tlieskam, výborné, výborná práca, pán prezident, no ale jedine, že by nie, lebo toto, toto veto prezidenta je akési čudné. Pán prezident totiž naozaj na rozsiahlych šiestich, takmer siedmich stranách, argumentoval o tomto všetkom, on proste bojoval za práva verejnosti, za práva obcí, hovoril o Aarhuskom dohovore, ale nakoniec v časti, kde konkrétne navrhuje parlamentu úpravy, sa venuje iba čiastkovej otázke, ktorú v celom svojom sedemstranovom odôvodnení vôbec nespomína, a nijakým spôsobom nenavrhuje zmeny, ktoré by sa týkali postavenia verejnosti, Aarhuského dohovoru, a už vôbec nie postavenia obcí, ktoré vo svojom odôvodnení tak vehementne obhajoval, s ktorými sa nedalo nijako inak, len súhlasiť. A ja si to vysvetľujem tým, že odvaha nebola nikdy tým, čím by bol Peter Pellegrini známy, vždy mu viac záležalo na tom, ako na prvý pohľad, aby na prvý pohľad hlavne dobre vyzeral, a presne takéto je aj toto veto. Na záver len dodám, že teda ide o ďalší vetovaný zákon ministra Tarabu, ktorý má v tomto smere najhoršie skóre spomedzi celej vlády, a vždy sa mu to vracia, vždy sa mu to vracia od toh... aj dokonca od vášho vlastného pána prezidenta s výčitkami, ktoré mu my ako opozícia mesiace ozvučujeme v parlamente. A ja si myslím, že bolo by možno celkom logické, keby namiesto tohto nekonečného cyklu a zhoršovania si svojho imidžu, však videli sme to koniec-koncov aj na poklese dôvery v prípade ministra Tarabu, tak mohol by nás konečne začať počúvať, čo mu hovoríme, keď mu to potom aj samotný prezident opakuje tie isté výčitky, a ušetril by si tým podľa mňa aspoň hanbu, keď už mu nezáleží na obyvateľoch Slovenska. A špeciálne by to mohol robiť v prípade, ak je súčasťou tej novely aj reforma krajinného plánovania, tie úvodzovky sú naschvál, pretože to bol v skutočnosti prílepok, jedna nič nehovoriaca A4, ktorá sa prilepila na záver k tomuto zákonu, ale je dôležité to pripomenúť, je to reforma, ktorá je, od ktorej záleží piata platba z plánu obnovy, ktorú si napriek tomu táto koalícia pred sebou mesiace kopala a presúvala medzi schôdzami, aby ju nakoniec prijímala absolútne na poslednú chvíľu teraz v decembri, však veď ide len o miliardy eur. Ďakujem.