19. schôdza NR SR - 8.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2017-09-14
Poslanec: Dostál, Ondrej (SaS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

12. Vážený pán predkladateľ, vážený pán podpredseda Národnej rady, kolegyne, kolegovia. Návrh zákona, o ktorom práve rokujeme, vnímam ako problematický. Problematický z dôvodov právnych, povedzme, že ústavnoprávnych, a problematický aj z dôvodov politických. Ako upozornili právnici Jozef Vozár a Peter Kubina, podľa ich názoru tento zákon by mohol byť v rozpore s ústavou a prinajmenšom teda priznajme, že je ústavne sporný. Ústava v čl. 2 ods. 2 hovorí, že "štátne orgány môžu konať iba na základe ústavy, v jej medziach a v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanoví zákon". Zároveň ústava v čl. 102 ods. 1 písm. i) zveruje prezidentovi právomoc udeľovať vyznamenania, ak nám to nesplnomocní iný orgán, ak na to nesplnomocní iný orgán prezident. Ak schválime zákon o Štátnej cene Alexandra Dubčeka alebo Jozefa Miloslava Hurbana, tak bude to, bude to konanie štátnych orgánov v medziach a v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanoví zákon. Čiže táto časť čl. 2 ods. 2 bude splnená. Sporné ostane, či to bude aj v súlade s tou prvou časťou, ktorá hovorí, že štátne orgány môžu konať iba na základe ústavy. Pretože ústava hovorí o tom, že prezident udeľuje vyznamenania, ak na to nie je splnomocnený iný orgán, a to, či sa vyznamenanie nazve štátnou cenou alebo vyznamenaním, nie je podstatné, podstatný je, podstatný je obsah. Predsa ak by za úmyslom ústavodarcu nebolo, aby ocenenia v mene Slovenskej republiky, v mene štátu udeľoval prezident ako hlava Slovenskej republiky, tak by mu túto právomoc nezveril. Keby malo ísť o bežnú cenu, akú môže udeľovať každý primátor, každá, každá mimovládna organizácia, každá firma môže udeľovať ocenenie a nič tomu nebráni. A teda áno, viem, že udeľujú ceny aj niektoré ministerstvá, ale to sú rezortné ceny v mene konkrétneho ministerstva alebo nejakej štátnej inštitúcie. Ale je rozdiel, keď vláda ako najvyšší orgán výkonnej moci alebo parlament ako zákonodarný orgán udeľuje, udeľuje cenu, ktorá síce sa nenazýva vyznamenaním, ale de facto vyznamenaním je. Predpokladám, že predkladatelia majú na túto otázku iný názor, ale istá pachuť z ústavnoprávneho hľadiska tam nepochybne, nepochybne ostáva. Neviem, či sa nájde 30 poslancov, ktorí budú mať potrebu preskúmať túto vec, túto vec alebo nechať preskúmať túto vec Ústavnému súdu, ale pochybnosť tu existuje. No a ten druhý aspekt, o ktorom chcem hovoriť, je aspekt politický. Celý ten návrh sa mi zdá detinský. Až doteraz nemala vláda potrebu udeľovať vlastné vyznamenania alebo vlastné ceny. Prezidentom bol Ivan Gašparovič, vláda Roberta Fica mala s Ivanom Gašparovičom dobré vzťahy, tak jednoducho, čo potrebovala, tak si zariadila cez Ivana Gašparoviča. A ak potrebovala niekoho oceniť alebo mala pocit, že treba niekoho oceniť, tak využila zákon o štátnych vyznamenaniach a tú štandardnú cestu, ktorá tu až doteraz od vzniku Slovenskej republiky existovala. Zrazu prezidentom nie je Ivan Gašparovič, ale Andrej Kiska, s ktorým už vláda Roberta Fica nemá až také dobré vzťahy, takže štátne vyznamenania zrazu nestačia. Lebo nie všetky návrhy, ktoré vláda Roberta Fica predloží prezidentovi Andrejovi Kiskovi, prezident akceptuje, a dokonca, aká to opovážlivosť, prezident vyznamenáva aj ľudí, ktorých mu vláda nenavrhne a ktorí vláde nevoňajú. Čo s tým? Budeme rešpektovať platný právny stav, ktorý tu existoval od vzniku Slovenskej republiky až doteraz a nikomu to neprekážalo, žiadna vláda, bez ohľadu na to, aké mala vzťahy s momentálnym prezidentom, sa to neusilovala zmeniť? Nie, radšej zmeníme zákon, radšej, radšej si zavedieme vlastnú cenu prostredníctvom vlastných poslancov, ktorí ten návrh navrhnú, lebo teda asi by zle vyzeralo, keby to bola vláda, že sama si ona chce túto právomoc priznať, tak vládni poslanci jej to navrhnú. A nazveme to po Alexandrovi Dubčekovi, ktorý je nám blízky, lebo teda bol to síce komunista, pôsobil aj pred rokom 68, pôsobil aj v začiatkoch normalizácie, ale teda dnes je vnímaný najmä cez rok 1968 a ten krátky návrat v novembri 89, ale teda je to také ideologicky a srdcu sociálno-demokratickej vlády nesporne blízke, čiže dáme do toho štátneho ocenenia, na ktorom by mala byť široká zhoda, dáme tam aj tento ideologický moment. No ale tým detinskosť nekončí. Detinskosť ešte potom pokračuje, lebo ak má udeľovať štátne vyznamenania, nazvime to štátne ceny, vláda vedená predsedom SMER-u, tak prečo nie aj parlament vedený predsedom Slovenskej národnej strany?! Tak Fico má svojho Dubčeka, tak pán predseda Danko bude mať svojho Hurbana. Tam aspoň to, že teda Hurban žil príliš dávno, aby dnes nejak dramaticky rozdeľoval spoločnosť, ale teda bol predsedom prvej Slovenskej národnej rady, aj keď tá Slovenská národná rada nebola parlamentom v dnešnom slova zmysle, bola, bola ale bola to Slovenská národná rada, čiže môžme sa aspoň, aspoň tváriť, že to, že to bola, že to bola osoba, ktorá svojím spôsobom bol predchodca pána predsedu Danka. Neviem, no celé mi to príde, celé mi to príde detinské, príde mi to ako obchádzanie, obchádzanie ústavy. Samozrejme, že poslanci majú právo navrhovať, navrhovať zákony, ale naozaj by ma aj zaujímal ako názor predkladateľov, ako sa vysporiadali s tou skutočnosťou, že sú pochybnosti o tom, či to nie je, či to nie je obchádzanie ústavy. A zaujímajú ma aj tie dôvody, ktoré ich viedli k tomu, a teda nehovorím o tom, čo je napísané v dôvodovej správe, ale to vysvetlenie, že prečo práve teraz, prečo, prečo, prečo nie pred desiatimi rokmi alebo prečo nie pred, no povedzme, prečo nie pred desiatimi alebo ôsmimi rokmi? Však pred desiatimi rokmi sme tu mali vládu SMER-u, vtedy, vtedy tá potreba nebola, nebola nijak hlboká. Takže ja za tento návrh hlasovať nebudem, nebudem zaňho hlasovať z dôvodu, že ho považujem za ústavne sporný, a z dôvodu, že ho považujem za politicky detinský. Ďakujem za pozornosť.