45. schôdza NR SR - 2.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2019-05-10
Poslanec: Žitňanská, Lucia (-)
Druh vystúpenia: Vystúpenie

229. Ďakujem pekne za slovo, pán predseda. Vážený pán predseda, vážené kolegyne, vážení kolegovia, ja v princípe, až na, myslím, štyri body (povedané s úsmevom), tento návrh zákona tiež podporujem, pretože akýkoľvek pokus o podporu alternatívnych trestov proste je hodný podpory a proste treba tie nástroje využívať. A ak treba v tomto smere urobiť niečo znova a znova v právnej úprave, tak to jednoducho treba upraviť a urobiť. A ja som rada, že pán minister v tomto pokračuje a že je pripravený urobiť maximum aj na tej legislatívnej úrovni pre to, aby tie nové možnosti, ktoré sa ponúkajú pre väčšiu atraktivitu alternatívnych trestov, myslím konkrétne ten monitoring, aby sa jednoducho všetko pre tú podporu urobilo. Čiže s tým bez ďalšieho súhlasím. Vnímam, že táto novela je trošičku aj taký zberák, že sú tam aj veci z rôznych podnetov, či už z prokuratúry alebo od polície. Sú to veci, ktoré prichádzali už dlhodobejšie. V niektorých novelách mali osud, že ten proces nepokračoval. Takže máme šancu, že tieto podnety z praxe vyriešime. Ja sa chcem dotknúť jedného bodu, pretože to je bod, ktorý si podľa mňa zaslúži väčšiu diskusiu, a to sú tí prísediaci a vôbec téma laického prvku pri rozhodovaní v trestných veciach. A ja som si plne vedomá toho, že tak, ako fungujeme v našom systéme, že neplnia prísediaci plnohodnotne ten účel, ktorý by laický prvok v trestnom konaní mal plniť. Ja si pamätám, keď sme prijímali rekodifikáciu, vtedy sa tá téma otvorila. Aj sme začali robiť rôzne porovnávacie štúdie na ministerstve spravodlivosti, ako ďalej s touto otázkou. Potom na tom nikto nerobil. A priznám sa, že vnímam to aj ako trošičku svoj dlh, ale za tie moje dvojročné pobyty na ministerstve spravodlivosti, vždy to bolo v pláne, že keď sa najakútnejšie veci urobia, tak sa vrátime k prísediacim. A ja som sa k tomu, priznám sa, nedostala. Toto volebné obdobie sme zvýšili odmenu v rámci kapacít ministerstva, ale ostáva mi to ako otvorená otázka. A vidím, že je to na stole. A priznám sa, že nie som si istá a nie som rada, že je to na stole v tejto podobe, že sa ten problém jednoducho rieši tak, že zvýšime hranicu trestnej sadzby pre tie trestné veci, kde bude rozhodovať samosudca. Ergo, budeme vo výsledku potrebovať menej prísediacich a tam to už nejako obsadíme, lebo to je v zásade, je to praktické riešenie, ktoré táto novela ponúka. Rozumiem, že asi na tlak súdov a rozumiem aj tomu, že trestní sudcovia by v skutočnosti boli najradšej, keby sme prísediacich vôbec nemali, to z ľudu, hej? To, rozumiem tomu. Ale keď sa nepozrieme na tému laického prvku pri rozhodovaní v trestných veciach zo širšia a prijmeme len takéto riešenie, tak nebude podľa mojej mienky existovať už vôbec žiadny tlak, aby sme sa k tomu raz vrátili, pretože dnes na to tlačia sudcovia, lebo majú problém obsadiť tie miesta. A podľa mňa si to zaslúži väčšiu debatu a väčšie riešenie, lebo výsledok tohto riešenia bude, že po hornú hranicu trestu 12 rokov, lebo tak je to v novele nastavené, bude rozhodovať samosudca. A horná hranica trestu 12 rokov, to je veľa. To nie je málo (povedané so smiechom), to je veľmi veľa. A bude sa to diať, lebo však pokiaľ nejde o nejaké kauzy, tak verejnosť nechodí na pojednávania v zásade masovo. Čiže bude sa to diať medzi tým samosudcom, prokurátorom a jedným obhajcom. A ja nie som si istá, že či v trestnom konaní až po hornú hranicu trestu dvanásť rokov, že či to je v poriadku. A preto si myslím, že to si zaslúži sólo debatu nielen ako súčasť jednej novely, sólo debatu, či nezmeniť vôbec prístup k laickému prvku, ako s tým naložiť a že či všetky tie prípady, kde si povieme, tak ho nepotrebujeme, že či potom to len výsledok má byť, že fakt to majú byť samosudcovské veci? Ja neviem. A nie som ani trestný právnik, ale toto je viac, ako len trestnoprávna rovina. To je skoro ľudskoprávna rovina. Vieš, pán minister, však dvanásť rokov je strašne veľa. A ja viem, že sú odvolacie inštancie, ale neviem sa s tým takto ľahko prakticky stotožniť, že proste vyriešime praktický problém a nie ďalej. A ja by som bola aj za to, keby sa proste k tomuto fakt, my hovoríme, keď chceme-nechceme vyriešiť problém, vytvorme pracovnú skupinu, ale niekedy tie pracovné skupiny treba a možno aj z toho širšieho hľadiska, že nielen s trestňákmi, lebo ja to jednoducho považujem za v skutočnosti veľmi vážnu vec a pritom viem, čo sa chce riešiť. Ale napriek tomu takýmto šmahom ruky to považujem za príliš vážnu vec, aby som sa s tými bodmi, bodmi 15, 16, 17, 25 tejto novely vedela bez ďalšieho stotožniť. Ďakujem pekne.