20. schôdza NR SR - 2.deň - B. popoludní
Dátum: 2011-06-29
Poslanec: Ondruš, Branislav (SMER - SD)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

Ďakujem pekne, pán podpredseda. Vážené kolegyne a kolegovia, ja som rád, že môžem vystúpiť po tom, čo som si mal možnosť vypočuť vystúpenie pána kolegu Markoviča, lebo tiež ma zaujímalo vlastne teda, aké budeme počuť argumenty a vysvetlenia toho, ako reaguje súčasná vládna moc na požiadavky zdravotných sestier. A som tomu rád preto, lebo v podstate naplnili ste, pán kolega, moje očakávanie v tom zmysle, že nebudeme počuť nič, čo by vôbec stálo za reč. A napokon tým svojím záverom pri tej faktickej poznámke ste aj jasne udali tón a vysvetlili, akým spôsobom sa pozeráte na celý tento problém. A v podstate akoby ste robili taký symbolický oblúk medzi tým, ako sa táto petícia na pôdu parlamentu dostala, ako tu začala tú svoju púť a teraz ako končí. Ja tiež nie som lekárom ani zdravotníckym pracovníkom. Ani som v rezorte nikdy nepracoval. Ale pozriem sa preto na to tiež podobne ako pán poslanec Čaplovič, a myslím si, že je to úplne legitímne, keď položil túto otázku. A je zbytočné hovoriť o politizácii alebo nepolitizácii, pretože Národná rada Slovenskej republiky je politická inštitúcia. My sme politici, a preto nijako inak ako politici nemôžeme pristupovať k tejto problematike. A musím povedať, pán poslanec Markovič, že vy ste neboli schopný odpovedať na úplne jasnú, konkrétnu a úplne legitímnu otázku pána kolegu Čaploviča a váš, samozrejme, záujem o celú túto problematiku sa najlepšie prejavuje vaším odchodom počas prerokovávania tohto bodu. Skutočne tu znie základná otázka napriek tomu, alebo práve preto, že aj samotné zdravotné sestry hovoria o 20-ročnom probléme, prečo k takémuto vyhroteniu došlo teraz v týchto dňoch a mesiacoch a prečo k tomu nedošlo pred rokom, pred dvoma alebo pred troma rokmi. A ja si myslím, že kľúčová odpoveď je v prístupe vládnej moci k požiadavkám a k problémom zdravotných sestier a pôrodných asistentiek, ale aj vôbec pracovníkov v zdravotníctve v čase, keď bol predsedom vlády Robert Fico, a v čase, keď je predsedníčkou vlády Iveta Radičová, a predovšetkým v čase, keď je predsedom parlamentu Richard Sulík, lebo, vážené kolegyne a kolegovia, to, akým spôsobom terajšia vládna moc k tomu pristupuje, akým spôsobom vníma požiadavky zdravotných sestier a pôrodných asistentiek, jasne vyjadril práve predseda parlamentu, za ktorým ako prvým do parlamentu petičný výbor prišiel a ktorého ako prvého petičný výbor oslovil, požiadal o stretnutie a informoval o odovzdaní petície do Národnej rady. A ja na tomto mieste musím pripomenúť, že pán predseda parlamentu sa zachoval spôsobom, na ktorý len veľmi ťažko možno nájsť adekvátny výraz tak, aby som ho mohol použiť na pôde pléna Národnej rady. Ale rozhodne to bol spôsob, ktorý prejavil vrchol arogancie vládneho politika vo vzťahu k občanom, keď nielen že ich teda nazval, ako to už v jednom vystúpení spomenul môj kolega pán Maďarič na predošlej schôdzi, výletníkmi, ale predovšetkým keď hlavným problémom, na ktorý sa snažil poukázať alebo na ktorý poukazoval pán predseda Sulík v súvislosti s protestom a s odovzdaním petície zo strany sestier, zdravotných sestier a pôrodných asistentiek, bolo to, že mu akýsi výletný autobus zablokoval vjazd do garáže. Vážené kolegyne a kolegovia, toto tu spomínam preto, lebo toto nie je len symbol, ale predovšetkým charakteristika toho, akým spôsobom súčasná vládna moc pristupuje k oprávneným požiadavkám a k problémom zdravotných pracovníkov a zdravotníctva vo všeobecnosti. A práve tento moment najlepšie charakterizuje rozdiel medzi tým, ako sme k týmto problémom pristupovali my a ako k nim pristupujete vy. Ale, samozrejme, nie je to len rozdiel v otázke symboliky alebo v otázke takých verbálnych prejavov, ale aj v otázke konkrétnych opatrení, ktoré vlády robili na to, aby riešili nepriaznivú situáciu v tomto prípade zdravotných sestier a pôrodných asistentiek. Jedným z konkrétnych opatrení, ktoré boli prijaté v predošlom volebnom období, bolo viacnásobné zvyšovanie miezd zdravotných sestier, a to takým spôsobom, že historicky prvýkrát práve v predošlom volebnom období presiahla priemerná mzda zdravotných sestier priemernú mzdu v národnom hospodárstve. Ja si, samozrejme, uvedomujem, že vnútri systému medzi jednotlivými nemocnicami, medzi jednotlivými typmi zdravotníckych zariadení zostávali a zostávajú rozdiely. Ale musím povedať, že práve tie zariadenia, ktoré patrili alebo patria do priamej riadiacej pôsobnosti ministerstva zdravotníctva, čiže zariadenia, ktoré sme mohli ako politici, ako politici zodpovední svojim voličom priamo ovplyvniť, najvýraznejšie pocítili tieto mzdové opatrenia. A opakujem, historicky prvýkrát sa priemerná mzda zdravotných sestier vyšplhala nad priemernú mzdu v národnom hospodárstve. Tým nechcem povedať, že takéto opatrenie stačí. A tým nechcem povedať, že takéto opatrenie vyrieši problémy zdravotných sestier. Ale hovorím o ňom preto, lebo rád by som upozornil pri tom výpočte toho všetkého, čo sa urobilo alebo čo vláda prisľúbila urobiť, na to, že práve mzdové požiadavky zdravotných sestier a pôrodných asistentiek sú kľúčovými požiadavkami, a to aj vo vzťahu k tej petícii, o ktorej rokujeme. Ja, samozrejme, uznávam, že je možné urobiť nejaké legislatívne, nejaké technické opatrenia, nejaké, nazvime to politickým žargónom, kozmetické úpravy, ale nemôžeme zakryť to, že kľúčovým problémom sú práve nízke mzdy zdravotných sestier. V tejto súvislosti musím povedať, že aj vo vzťahu k tým pozmeňujúcim návrhom, ktoré boli odsúhlasené na výbore pre zdravotníctvo a o ktorých potom rozhodoval gestorský výbor vo vzťahu k Zákonníku práce, ktorým je výbor pre sociálne veci, aj my ako poslanci strany SMER sme niektoré veci podporili, ale pri niektorých sme sa zdržali podpory. Podporili sme napr. návrh, aby sa vrátil do Zákonníka práce § 120, to je úplne rozumné a logické. Myslím, že v tejto požiadavke som rád, že sa nachádza zhoda. Ale napr. váhali sme s podporou pri ďalších požiadavkách, napr. gestorský výbor neodporučil pozmeňujúci návrh, ktorý predložil zdravotnícky výbor, ktorý sa práve dotýka § 120 a ktorý ho rozširuje o tie niektoré koeficienty špeciálne stanovené pre zdravotníckych pracovníkov, nazvime to teda, pre zdravotné sestry a pôrodné asistentky, a to napr. z toho dôvodu, lebo myslíme si, že ten návrh, ktorý prišiel zo zdravotníckeho výboru, nedostatočne reflektuje na požiadavky zdravotných sestier. Ja tu mám konkrétny prepočet, ktorý hovorí o tých troch úrovniach, pretože ten pozmeňujúci návrh sa týkal konkrétne troch stupňov uvádzaných v § 120. A ten prepočet tých návrhov, ktoré prišli zo zdravotníckeho výboru, by vyzeral asi tak, že by mala sestra so strednou školou približne 540 eur, sestra s titulom bakalára 634 eur a sestra s magisterským titulom 697 eur plat, čo je o približne 20, v tom strednom stupni o, povedzme, asi 5 – 6 a v tom vyššom stupni približne o necelých 30 eur menej, ako sú požiadavky petície stanovené ako minimálne požiadavky na jednotlivé mzdové stupne alebo jednotlivé stupne minimálnej mzdy. Osobne sa priznám, že mám vážne pochybnosti aj o tom, nakoľko splní svoj účel aj ďalší pozmeňujúci návrh podaný k Zákonníku práce v tejto súvislosti. A to je návrh, aby zdravotné sestry nemuseli alebo aby mohli byť zaradené do nočných služieb vo veku nad 50 rokov iba v prípade vysloveného vlastného súhlasu. Osobne chápem, samozrejme, zámer vyjsť v ústrety v tom zmysle, aby zdravotné sestry vo veku nad 50 rokov nemuseli slúžiť nočné služby, pretože tie sú predovšetkým z fyzického hľadiska náročnejšie ako služby denné, keďže vtedy je tých zdravotných sestier na oddeleniach menej. Ale z toho, ako je to teraz naformulované, mám vážne obavy, že to bude jednoducho nerealizovateľné, resp. že to neprinesie ten efekt, ktorý je žiadaný alebo deklarovaný v súvislosti s týmto návrhom. A opäť sa vraciame k tým mzdám, pretože dôvodom, prečo si myslím, že toto bude veľmi problematické v praxi realizovať, sú práve nízke mzdy. Treba si uvedomiť, že práve nočné služby alebo služby cez víkend sú často kľúčovým nástrojom zdravotných sestier k tomu, aby si aspoň čiastočne zvýšili svoje mizerné mzdy preto, lebo tie príplatky, ktoré majú za prácu v noci alebo za prácu cez sviatok, im výrazne umožňujú zvýšiť tú základnú tarifnú mzdu. A z tohto hľadiska mám vážne obavy, že mnohé zo sestier pri takto formulovanom návrhu, pri takto formulovanej dikcii v Zákonníku práce jednoducho budú z existenčných dôvodov nútené nedeklarovať nesúhlas so zaradením do nočných služieb a napriek svojmu veku, napriek svojej fyzickej kondícii budú nútené súhlasiť so zaraďovaním aj do týchto nočných služieb. Takýto návrh má, samozrejme, vnútornú logiku, ale iba v prípade, že nájdeme aj kompenzačný spôsob, aby tieto zdravotné sestry neprichádzali o to, čo si môžu na nočných službách alebo na službách cez sviatky, tento návrh sa, samozrejme, tých sviatkov netýka, zarobiť, alebo minimálne aspoň čiastočne aby o ten možný príplatok neprišli. Vážené kolegyne a kolegovia, dovoľte mi ešte vrátiť sa aj k celkovej atmosfére alebo celkovej debate, ktorá sa okolo petície zdravotných sestier rozbehla, a to predovšetkým na politickej scéne. Ale, samozrejme, sa to prenáša aj do médií a podobne. Musím povedať, že som mimoriadne sklamaný z toho, v akom tóne sa táto debata vedie, a som mimoriadne sklamaný z toho, ako neraz vládni predstavitelia sa dopustili vážnych prešľapov, chýb alebo dokonca lží, keď argumentovali o riešení problémov v zdravotníctve. Vari najznámejším sa tu stalo asi vyhlásenie pani premiérky o tom, koľko postelí máme v nemocniciach v Bratislave v porovnaní s Viedňou, čo sa potom veľmi rýchlo ukázalo ako nepravdivá informácia, výrazne skresľujúca a, samozrejme, informácia, ktorá mala akoby dokázať, aké obrovské mrhanie peniazmi zdedila súčasná vláda v zdravotníctve. Jeden dôležitý moment spomínal vo svojom vystúpení už pán poslanec Raši, a to keď hovoril o najnovších údajoch o raste zadlženosti zdravotníckych zariadení, po tom, čo minister zdravotníctva urobil prvé, najmä personálne zmeny. Ukazuje sa, že sa tempo zadlžovania zdravotníckych zariadení nedarí znižovať, nedarí sa ho ovplyvňovať, už vôbec sa nedarí znižovať zadlženie zdravotníctva ako takého alebo to samotné zadlženie ako také, a to jednoducho z toho dôvodu, pretože niet pochýb o tom, že v zdravotníctve je jednoducho málo peňazí. Uvádzam to alebo zdôrazňujem to preto, lebo toto je skutočný dôvod, pre ktorý aj v minulom období vznikalo zadlženie, s ktorým sa potýkalo aj minulé vedenie rezortu zdravotníctva na čele s Richardom Rašim. A ukazuje sa, že tá neustále opakovaná ideologická alebo, nazvime to, politická, populistická a demagogická mantra o mrhaní peňazí a rozhadzovaní peňazí a o tom, že stačí prestať kradnúť, tak by som to povedal expresívne a tak, ako to z úst vládnych politikov zaznievalo, a bude dosť peňazí, jednoducho nie je pravdivá. Treba povedať, že skutočne aj dnes, keď sa pozriete na to, ako sú financované zdravotnícke zariadenia, ako sú financované výkony týchto zdravotníckych zariadení na strane jednej, a na strane druhej keď sa pozriete na ich výdavky, na štruktúru, ale aj objem týchto výdavkov, tak sa jednoznačne ukazuje, že kľúčovým problémom je podfinancovanie zdravotníctva. A v takejto situácii siahať aj na to, čo platí do zdravotníctva štát, napr. v podobe výdavkov za tzv. štátnych poistencov, je mimoriadne nebezpečný krok, ktorý má celkom logické dôsledky. A jedným z tých celkom logických dôsledkov má byť aj prenesenie väčšieho bremena za platenie zdravotných výkonov priamo na plecia občanov. Čiže ľudia si majú okrem zdravotného poistenia, ktoré platia na základe zákona, platiť ešte oveľa viac, má sa zaviesť akýsi systém pripoistenia, čo neznamená nič iné, iba to, že priame platby nahradí nejaký iný spôsob predsa len priamych platieb zo strany pacientov. A zároveň to nepochybne bude viesť k tomu, že v skutočnosti priame výdavky pacientov a občanov na zdravotné služby sa zvýšia, pričom neexistujú žiadne opatrenia, ktoré by mali zabezpečiť, že takéto zvýšené výdavky by zabezpečili aj lepšiu zdravotnú starostlivosť. Naopak, často nepremyslenou likvidáciou nemocničných oddelení v mnohých nemocniciach súčasná vláda znižuje dostupnosť zdravotnej starostlivosti. A treba povedať, že pritom dochádza v niektorých prípadoch k úplne nelogickým a nezmyselným rušeniam oddelení, ktoré sú nielen vyťažené, ale aj potrebné, ako je to napr. v prípade niektorých geriatrických oddelení v niektorých nemocniciach, ktoré, naopak, je to úplne evidentné, sú práve tie odbory, ktoré sú vyžadované aj zo strany občanov a o ktoré je záujem. Vážené kolegyne a kolegovia, je nepochybujem o tom, a to, samozrejme, tu zaznelo z úst aj vládnych predstaviteľov, že je načase a je nevyhnutné, aby sme riešili teda tie požiadavky zdravotných sestier, ktoré nám predložili aj vo svojej petícii, a že sú tie požiadavky oprávnené. Ale treba si uvedomiť, že tie jednotlivé požiadavky majú rozdielnu váhu. Nie je možné, poviem to tak, opiť všetkých, ktorý podpísali túto petíciu. A petíciu podpisovali nielen samotné zdravotné sestry. Ale, samozrejme, vzhľadom na ich počet a na počet tých ľudí, ktorí tú petíciu podpísali, je jasné, že to boli predovšetkým ich „zákazníci“ čiže pacienti. Je úplne jasné, že jednotlivé požiadavky majú rozdielnu váhu. A práve preto si myslím, že je dôležité, aby sme hovorili a aby aj vláda pristúpila k riešeniu predovšetkým tých požiadaviek, ktoré aj samotné zdravotné sestry a pôrodné asistentky označujú za kľúčové. Vychádzajúc z tohto bodu musím povedať, že to, čo tu dnes zaznelo, ma vedie k presvedčeniu, že práve kľúčové požiadavky zdravotných sestier a pôrodných asistentiek definované v tejto petícii nebudú plnené a že vláda vlastne hľadá len výhovorky, akým spôsobom by sa mohla vyhnúť plneniu práve týchto požiadaviek, to znamená, aby sa mohla vyhnúť riešeniu tých problémov, ktoré zdravotné sestry a pôrodné asistentky považujú za kľúčové. Považujem to za veľmi nebezpečný prístup, pretože sa obávam, že výsledkom tohto prístupu môže byť a nepochybne bude ďalšie znižovanie atraktívnosti tohto povolania, zvyšovanie nedostatku kvalifikovaných síl na postoch zdravotných sestier alebo pôrodných asistentiek. A to bude mať v konečnom dôsledku negatívne dopady na zdravotnú starostlivosť a na všetkých pacientov. Práve preto, vážené kolegyne a kolegovia, musím povedať, že sa plne stotožňujem najmä s názvom. A to všetko vyjadruje práve názov petície alebo to hlavné heslo petície. Je naozaj čas, my sa musíme postarať o zdravotné sestry, pretože ak sa nepostaráme o ne, tak potom sa nebude mať kto postarať ani o pacientov. Ďakujem pekne za pozornosť.