43. schôdza NR SR - 5.deň - B. popoludní
Dátum: 2019-04-02
Poslanec: Gaborčáková, Soňa (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

2. Tak ďakujem za slovo. Áno, keby ma pán predseda nechal ešte minútku, dve, tri, tak by som dokončila, ale teraz musím k tomu trošku viac povedať, aby nevyzeralo, že pani ministerka musela dlho čakať. (Povedané so smiechom.) Takže, milí kolegovia, kolegyne, bavíme sa o zákone, ktorý je na takej prestrelke z pohľadu pedagógov. Na druhej strane prikláňajú sa k nemu teda odbory. Ja sa snažím na tento návrh zákona pozerať možno sčasti takým pohľadom iného odborníka pôsobiaceho v školstve a možno taký zdravý sedliacky rozum by som rada do toho vniesla. Skutočne, ak nám záleží na aktívnej skupine, ktorá pôsobí v oblasti vzdelávania, musíme ich akceptovať a musíme ich počúvať. Je pravdou, že tie zákony sa potom robia ťažšie, ale práve zo skúseností z praxe viem, že práve tí, čo najviac vykrikujú a sa snažia, sú aktívni, môžu priniesť nový vietor práve do oblasti, kde pôsobia a ak ich my budeme demotivovať, že ich nevypočujeme, lebo povieme, že je tu iná skupina, túto sme vypočuli, vás sme nevypočuli, tak práve tých aktivistov v oblasti vzdelávania, ktorých už nie je veľa, lebo strašne veľa pedagógov je demotivovaných, oni v podstate už rezignovali na nejaké zlepšovanie v oblasti školstva, takže radšej sa možno potrápiť s tými ľuďmi, ktorí nesúhlasia, alebo podporiť ešte do konca volebného obdobia raz to, aby teda naozaj títo ľudia videli, že tá ich aktivita má význam v rámci Slovenska. Nejasnými zákonmi či zákonmi, ktoré sa narýchlo menia, zneisťujeme týchto ľudí a neprinesie to do oblasti školstva aktivitu, naopak, znechutenie či rezignáciu ľudí. Ja by som sa vyjadrila k iným odborom, okrem pedagógov, ktorí pracujúci v školstve. Ja som vlastne v prvom čítaní vystúpila v rámci sociálnych pedagógov a musím naozaj skonštatovať, že títo ľudia sa necítia ani týmto novým zákonom akceptovaní v rezorte školstva napriek tomu, že ich úloha v rámci rezortu je veľmi dôležitá. Ja som, ja si myslím, že sú to napríklad vychovávatelia, ktorí pracujú práve v reedukačných zariadeniach a nastavením podmienok práve pre týchto zamestnancov, ktorí nie sú len v školských kluboch, ale pracujú v reedukačných zariadeniach, postavenie týchto ľudí nijako nezlepšujeme, naopak, oni sa cítia, a to je dôležité, že samotný človek sa cíti rezignovaný, neakceptovaný v danom rezorte. Je tu na mieste pripomenúť, že profesionalizácia znamená, že aj psychológ, sociálny pedagóg sa bude cítiť súčasťou procesu profesionalizácie v školstve. Avšak touto novelou sa tak neudeje. Ja som, ako som vravela v prvom čítaní, vystúpila s problémom zaradenia sociálnych pedagógov medzi zamestnancov školstva, ale nejakým spôsobom sa tieto veci nezapracovali, alebo máte iný pohľad a hovoríte, že to bolo dostatočné, zatiaľ čo ľudia, ktorí pôsobia ako sociálni pedagógovia, to takto nevidia. Čo sa týka systému kreditov alebo vzdelávania, ktoré nastavujete v zákone, v podstate sa javí, že čo majú spoločné, aj ten váš nový spôsob navrhovania vzdelávania, aj ten kreditný, aspoň z môjho pohľadu je, je to, že v podstate to vzdelávanie opäť finančne ostane na bremenách tých konkrétnych pedagógov a je mi jasné, že neveria ani vašej novej forme, ktorú nastavujete v oblasti ďalšieho vzdelávania pedagógov, pretože aj to kreditné vzdelávanie v minulosti sľubovali, že to a to im zaručí nejaké, nejaké ich istoty a to vaše je v podstate len nahradenie názvu, ale nemyslím si, že to ľudí presvedčí o tom, že to ďalšie vzdelávanie si nebudú platiť zo svojho vrecka a zase príde ďalší minister a tento opäť na nejakú, ako áno, na nejaký čas potiahne a povie, že sú tam nejaké prechodné obdobia, ale zase to nebude to ono, s čím vlastne tí pedagógovia by mohli rátať. V rámci iných odborov - napríklad pôsobím v sociálnej oblasti - je to tak, že týmto ľuďom a dobrým pracovníkom, ktorých si vážime ako špecialistov, toto vzdelávanie preplácame. To znamená, ak by takýto systém bol zavedený, jednak mohlo by to motivovať tých ľudí byť aktívny a keď som aktívny, tak teda mu, tak teda rezort, alebo už škola uhradí to vzdelávanie a keby takýto proces ste po novom nastavili, tak chápem, že by to mohlo byť ako motivačný prvok. Ináč ako zmenu v tom nevidím, len v podstate akože... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.) Glváč, Martin, podpredseda NR SR 3. Pán poslanec Tittel, poprosím kľud v sále. Gaborčáková, Soňa, poslankyňa NR SR 4. ... aspoň, aspoň zatiaľ sa to nejaví tak, aby to nejako novú filozofiu alebo taký nový moment vnášalo do tej motivácie tých pedagógov pracovať na ďalšom vzdelávaní. Poslednú časť, ktorú by som chcela spomenúť, je to, že sme hovorili o tom, že teda pedagogické fakulty doposiaľ nedostatočne vzdelávali našich pedagógov, alebo teda tie výsledky neboli až také markateľné, ako sme možno čakali a preto ste ako zaviedli aj nový spôsob alebo zaviedli nový spôsob ďalšieho vzdelávania. Avšak my sme zabudli na jeden moment a z môjho pohľadu, lebo teda zase to súvisí aj s trhom práce, je podľa môjho názoru to, čo sa nám dialo v odbornom školstve, to sa nám deje aj na vysokých školách. Máme veľa odborov, možno potom ide o degradovanie tých odborov a potom z tých odborov sa produkujú ľudia, ktorí nie sú možno tak zdatní potom v tej praxi a naozaj my si to vyhodnotíme tak, že pedagogické fakulty doteraz, keď vzdelávali tých našich pedagógov, tak neboli dostatočné. Ale podľa mňa problém je v tom systéme. Ak my by sme ozdravili to vysoké školstvo, tak nemuseli by sme hovoriť o tom, že ideme meniť cez metodické centrá vzdelávanie pedagógov, lebo v podstate, ak my si nepomenujeme, kto má byť pedagóg nového milénia, kde chceme a čo chceme, aby naše deti vedeli, tak môžme my metodicky meniť, z vysokých škôl to dávať na metodické centrá, my tú podstatu opäť nevychytíme. Čiže ak naozaj si pomenujeme, koho chceme mať v ďalšom miléniu ako pedagóga a čo majú deti vedieť, tak zistíme, či sme nastavili vzdelávanie pedagógov správne. Ďakujem za pozornosť.