14. schôdza NR SR - 8.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2013-02-08
Poslanec: Poliačik, Martin (SaS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

Ďakujem, pani predsedajúca. Pani navrhovateľka síce hovorila väčšinu svojho času o tom, čo SMER sľúbil a čo by mal splniť, ale myslím si, že v tejto rozprave by sme sa mali v prvom rade rozprávať o princípoch a spravodlivosti pre každého, pretože riešime problém, ktorý je tu 20 rokov, kde na obidvoch stranách sú ukrivdení ľudia. A keď teda máme dve zlá, tak ak sa z nich chceme dostať, tak to musíme urobiť tak, že sa pozrieme na princípy, na ktorých má byť táto spoločnosť postavená. A jedným z princípov, na ktorom je postavená táto spoločnosť, demokraticky právny štát, je súkromné vlastníctvo, právo ho využívať, využívať v plnej miere za normálnych trhových podmienok. A my tu máme 20 rokov ľudí, ktorým bol sprosto ukradnutý majetok komunistami. A oni sa nemôžu dobrať k tomu, aby ho mohli naplno využívať, aby ho mohli predať, aby ho mohli zušľachťovať, aby ho mohli obývať. My tu máme 20 rokov ľudí, ktorí v nespravodlivej situácii oproti iným obyvateľom bývajú v centre Bratislavy, v bytoch, ktoré majú vyše 100 metrov štvorcových, 3 metre vysoké stropy, luxusných bytoch za nespravodlivo nízke nájomné a mali 20 rokov na to, aby túto situáciu riešili. Sú to mnohokrát ľudia, ktorí už ani nie sú tí originálni nájomcovia, buď ktorí tie byty prenajímajú, alebo tam bývajú ich potomkovia alebo ich deti, alebo ich predali. Napriek tomu majitelia týchto nehnuteľností stále k nim nemajú prístup. A toto nie je správne. Toto nie je správne, my tu po dvadsiatich rokoch ešte stále upierame ľuďom prístup k ich vlastnému majetku, ktorým ho sprosto ukradol totalitný režim, nech to budeme zakrývať akýmkoľvek dôvodom, nech budeme menovať prípady ktorejkoľvek tej starenky. Ja viem, že tí ľudia majú ťažký život, ja viem, že pre nich je veľmi ťažké sa presťahovať do niečoho menšieho alebo pre ich rodiny je ťažké nejakým spôsobom riešiť túto bytovú situáciu, ale mali na to 20 rokov, alebo 23 rokov. To nie je o tom, že dnes sa dozvedeli, v akých sú podmienkach. Oni sa to dozvedeli v momente, keď padol režim. Oni vedeli, že v momente, keď boli reštituované tie baraky, že bývajú v niečom, čo vlastní niekto iný, ktorému to bolo sprosto ukradnuté. A pozrime sa na osudy tých ľudí, ktorým komunisti ukradli tie baraky, pozrime sa na to, kde skončili, pozrime sa na to, kde žijú oni. A prídeme tak na to, že, áno, máme tu nespravodlivosť na jednej aj na druhej strane. Ale princípy, na ktorých je založená táto spoločnosť, sú jednoznačne na strane tých, ktorí ten dom vlastnia, pretože sa k nemu nemôžu dostať. Takže po tom, čo im boli ukradnuté tie domy, po tom, čo sa zmenil režim a mali aspoň šancu sa k ním dostať, tu 23 rokov čakajú na to, aby mohli slobodne narábať so svojím vlastným majetkom. Ja chápem, že všetky vlády, ktoré tu boli doteraz, si prehadzovali tento problém ako horúci zemiak a nebolo to riešené šťastne. Chápem, že tu boli sľubované veci, ktoré potom neboli naplnené, a že títo ľudia, bohužiaľ, žili v klame a v omyle od ľudí, ktorí mohli rozhodnúť. Ale ak budeme neustále posúvať ten problém pred sebou, tak rapídne zvyšujeme nespravodlivosť voči tým, ktorý stále čakajú na to, aby sa dostali naspäť k majetkom, ktoré boli sprosto ukradnuté ich rodičom alebo ich starým rodičom, alebo dokonca im samotným. Ak teda máme tento problém riešiť, musíme ho riešiť na základe princípov. A princíp, ktorý jasne vyplýva z našej ústavy, je, že súkromný majetok je nedotknuteľný, súkromný majetok má byť využívaný a ak to tak nie je, tak má byť majiteľ kompenzovaný. A ak by sme sa riadili podľa tohto, tak tie stovky majiteľov domov keby si teraz začali uplatňovať na štáte peniaze, o ktoré prišli vďaka tomu, že sa nevedeli dopracovať ku vlastným bytom, to nebude pozitívny vplyv na štátny rozpočet, pani kolegyňa, a ani na rozpočet samosprávy. Takže ešte raz. Chápem zlú sociálnu situáciu každého jedného toho človeka, ktorý v dobrej vôli si prenajal byt alebo začal bývať v byte za starého režimu a v dobrej vôli ho doteraz zušľachťoval, používal. Ale jednoducho tí ľudia mali 23 rokov na to, aby prijali, že tie byty im nepatria a že bývajú v niečom, čo niekto silou a násilím niekomu inému ukradol. A mali by sme urobiť všetko preto, a by sa títo ľudia čo najskôr dostali ku svojim majetkom naspäť, lebo to je spravodlivosť, o ktorej síce neradi budeme počúvať, lebo je to nepopulárne, lebo nikto z nás nechce mať zástupy dôchodcov pred parlamentom, ktorý nám budú vykrikovať, že ich oberáme o bývanie. Ale toto je správne riešenie, lebo ak naozaj máme ctiť to, kvôli čomu naši rodičia a starí rodičia stáli na námestiach a štrngali kľúčmi, tak si musíme vážiť právo ktoréhokoľvek majiteľov týchto domov narábať so svojím vlastným majetkom. Ďakujem.