49. schôdza NR SR - 6.deň - B. popoludní
Dátum: 2026-04-22
Poslanec: Gažovičová, Tina 
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

Ďakujem za slovo a pekný podvečer. Som rada, že sme sa teda dočkali dneska tohto zákona, na ktorý čakáme už od rána a teda respektíve od včera, ale predbehli sa napríklad skrátené legislatívne konania, ktoré tu ležia od novembra, ale evidentne zrazu teda nabrali veľkú dôležitosť. Ja mám síce formálne k dispozícii 30 minút, ale vzhľadom na to, že o 20 minút končí rokovací deň, tak svoje vystúpenie skrátim a pokúsim sa teda aj na kratšom časovom priestore zdôrazniť to, čo považujeme za najdôležitejšie ako kritický pohľad na tento zákon a chcem o tom hovoriť teraz v prvom čítaní práve aj preto, lebo oceňujem, že tento zákon ide štandardným legislatívnym procesom. Budeme mať na júnovej schôdzi druhé čítanie a dovtedy prípadne bude aj priestor ešte niektoré veci upraviť. Tento zákon teda je prezentovaný ako precizácia alebo také iba technické dotiahnutie toho vysokoškolského zákona nového, ktorý bol prijatý na jeseň. Napriek tomu tu prichádzajú aj niektoré pomerne nové veci a sú to aj veci, ktoré vnímame v Progresívnom Slovensku veľmi kriticky. Ja sa aspoň stručne vyjadrím k štyrom základným veciam v tomto zákone. Tá prvá netýka sa priamo vysokoškolského zákona, ale týka sa APVV, Agentúry pre podporu výskumu na Slovensku, kde nesúhlasíme so znižovaním transparentnosti pri hodnotení projektov a poviem k tomu viacej, kde považujeme toto predložené znenie za nejaký krok späť v odbornosť a transparentnosti hodnotení a prideľovaní finančných prostriedkov na vedu. Mení pravidlá pre hodnotenie projektov do 200 000, ktoré prideľuje APVV. A už viacerí odborníci upozornili aj verejne, aj došli napríklad e-maily nám všetkým členom a členkám školského výboru. Aby tento bod bol stiahnutý, pretože umožňuje to, aby v tých menších grantoch do 200 000 už zasadali alebo rozhodovali iba domáci odborníci, aby sa rozhodovalo iba na základe posudkov, ktoré prinesú odborníci, teda domáci slovenskí. Problém je v tom, že my práveže potrebujeme otvoriť našu vedu a internacionizovať ju. Na Slovensku sme pomerne malá krajina. V každom jednom tom vednom odbore tých odborníkov nie je tak veľa, ktorí by na jednej strane do hĺbky rozumeli danej problematike a zároveň neboli v konflikte záujmov. A ten konflikt záujmov môže byť aj v tom, že sa s niekým príliš dobre poznajú, aj v tom, že s niekým majú zlé vzťahy. Jednoducho my potrebujeme, aby tie projekty posudzovali ľudia, ktorí tam nemajú žiadne osobné zaťaženie, ktorí sa na to pozrú aj v širšej medzinárodnej perspektíve a aby sme tie financie, a tých financií nikdy nie je dostatok, ale tie financie, ktoré máme na podporu vedy a výskumu a inovácií, aby sme ich naozaj prideľovali čo najviac na základe kvality. A to je ten bod, kde výrazne pomáhajú tí zahraniční hodnotitelia a táto zmena by znamenala, že pri tých grantoch do 200 000 už by neboli potrební zahraniční hodnotitelia a to považujeme za krok späť. Krok späť od väčšej transparentnosti, odbornosti aj od tých cieľov, ktoré vlastne boli stanovené v pláne obnovy celkovo pre oblasť vedy a výskumu. A druhý bod, ako som spomenula, tie elektronické prihlášky. A toto je zmena, ktorá, áno, bola prijatá už v tom zákone na jeseň a teraz sa iba precizuje, ale jednoznačne sa tu hovorí, že vlastne na akademický rok 2029/2030 už by malo byť možné prijímať prihlášky výlučne prostredníctvom toho centrálneho elektronického prihlasovania. Centrálne elektronické prihlasovanie v súčasnosti podľa verejne dostupných dát využíva iba šesť z 33 vysokých škôl. Väčšina vysokých škôl má nejaký iný systém, často svoj vlastný systém, ktorý majú zabehaný a ktorým funguje. Toto je pripomienka, ktorú dávalo ešte minulé leto do MPK aj naša najväčšia univerzita – Univerzita Komenského. A obzvlášť, obzvlášť po tých skúsenostiach, ktoré tu teraz vidíme so zbabranými prihláškami elektronickými pre stredné školy, kde aj v týchto týždňoch sa rodičia boja o to, či boli dobre podané prihlášky, nevedia celkom, či tie dáta boli správne odoslané, ako to ovplyvní prijímacie konanie. Iná obrovská obava je spojená s takýmto typom centralizácie. V tomto prípade oceňujem, že aspoň to je s nejakým časovým predstihom, ale napriek tomu si myslím, že je vhodné prehodnotiť, či naozaj potrebujeme takúto centralizáciu, keď vidíme, že na tých iných úrovniach nám nefunguje. Tretí, tretí bod sa týka dĺžky pôsobenia akademických funkcionárov, kde tento zákon jednoznačne upresňuje, že členovia výkonnej rady môžu pôsobiť súhrnne najviac 12 rokov. To je samé o sebe v poriadku. Zároveň nás to ale vracia k debatám, ktoré opakovane sme mali. Napríklad aj sa nás pýtali vysokoškoláci nedávno na ich konvente, kde diskutovali s nami ako zástupcami politických strán, že ako dlho je vhodné, aby akademickí funkcionári pôsobili vo svojich funkciách. A myslím si, že na jednej strane, a tu by som chcela poukázať na ten nesúlad, že na jednej strane tu máme nový predpis, ktorý nám vyčleňuje alebo precizuje, že teda funkciu člena výkonnej rady bude možné súhrnne vykonávať najviac 12 rokov. Na druhej strane nám idú nastupovať noví rektori, noví dekani, ktorí na základe zmien, ktoré prijalo už toto plénum počas tohto volebného obdobia, tak ich funkčné obdobia presiahnu tých 12 rokov. A ja by som tu chcela akoby prinavrátiť tú debatu k tomu, že je zmysluplné, aby aj na univerzitách dochádzalo ku generačnej výmene aj u dekanov, aj u rektorov a nenechajme toto obmedzenie iba pre také funkcie, ako je výkonná rada. A obzvlášť, obzvlášť, keď sa nám v súčasnosti rozširuje problém toho, že sa voľby vyhlasujú v predstihu pred ukončením mandátu, čím sa nejakým spôsobom nerovne ovplyvňuje vlastne tá akademická súťaž alebo ten demokratický proces vo vnútri akademickej samosprávy. A ja viem o jednom prípade z Košíc, z univerzity UPJŠ, kde už je na súde správna žaloba, ak sa dobre vyjadrujem, je na súde prípad toho, kedy akademický senát vyhlásil voľbu dekana viac ako 12 mesiacov pred uplynutím jeho volebného obdobia. Jeho funkčného obdobia. To je ako keby my sme teraz mali voľby, že Slovensko, zvoľte si nových poslancov a poslankyne, ale my tu ešte budeme vyše roka sedieť v tomto pléne a táto vláda ešte bude vyše roka vládnuť, ale už vieme, že o vyše roka ich vymení niekto iný. A toto sa už opakovalo na viacerých fakultách. Zatiaľ sa teda čaká na rozhodnutie súdu. Využíva sa to niekedy aj práve, keď sa mení dekan, teda boli aj prípady, kedy sa takýmto spôsobom zmenil dekan, ale boli aj prípady, kedy sa takto vlastne predĺžilo funkčné obdobie, ale naozaj z môjho pohľadu neférovým a nejasným spôsobom, čiže myslím si, že sú témy vo vysokoškolskej legislatíve, ktorej má zmysel sa venovať v oblasti toho, aby sme zlepšili ten vnútorný demokratický proces vo vnútri tých štruktúr. A to je niečo, čo tento zákon nerieši. Rieši to teda iba pre tú výkonnú radu. A posledná poznámka, a tým budem končiť, a to je skôr také upozornenie, že pripomeňme si, mali sme riadny legislatívny proces k novému vysokoškolskému zákonu, ktorý sa ťahal asi pol roka minulý rok vrátane MPK, prvé, druhé čítanie, a potom na tom poslednom výbore zrazu prišla zmena autorského zákona bez verejnej diskusie, tej naozaj verejnej, že by sa ktokoľvek mohol zapojiť. Ministerstvo tvrdilo, že to s niekým konzultovalo, nevieme celkom s kým, čím sa zásadne, zásadne zmenili autorské práva. Ja som vtedy vystupovala aj v treťom čítaní, pretože som to považovala za nesprávne narýchlo zasiahnutie do autorských práv. V tomto zákone už sa jedna časť opravuje. Opravuje sa, teda navrhuje sa vyňatie počítačového programu z tohto špecifického režimu zamestnaneckého diela práve s ohľadom na to, aby sa ten zákon dostal do súladu so smernicou Európskeho parlamentu a Rady. Ja som samozrejme rada, že aspoň táto časť sa tu opravuje, zároveň mám potrebu to vyzdvihnúť ako také memento, že naozaj v tomto pléne sa strašne veľa zákonov prijíma narýchlo, v neoprávnených skrátených legislatívnych konaniach, cez prílepky a potom je potrebné ich takto opravovať. A ja teda neviem, či už akoby niekomu to stihlo aj skomplikovať život, tak si jednoducho poviem, čiže nepoznám celkom to pozadie, ale v každom prípade už tuto vidíme, že áno. Keď sa veci prijímajú narýchlo, tak ich potom treba opravovať. Toľko stručne za mňa a teším sa na diskusiu. Ďakujem.