35. schôdza NR SR - 1.deň - B. popoludní
Dátum: 2014-05-13
Poslanec: Mičovský, Ján (OĽANO)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

112. Ďakujem za slovo. Vážená pani podpredsedníčka Národnej rady, vážené kolegyne, kolegovia, vážený pán minister, pán spravodajca, som presvedčený, že každý zákon, ktorý prichádza do tejto siene, by mal byť motivovaný dobrými úmyslami. Úmyslami niečo zlepšiť, niečomu zabrániť, niečo jednoducho urobiť tak, aby táto krajina fungovala pre svojich občanov lepšie. Chcem úplne bez nejakej irónie vyjadriť presvedčenie, že aj pán minister Jahnátek, aj jeho štáb ministerský pripravil tento zákon s dobrým úmyslom. Možno, ale to už je osud politikov, že to bol úmysel, ktorý trocha korigovala aj skutočnosť, že emócie, ktoré sú spojené s týmto zákonom, presahujú bežný priemer tu prejednávaných zákonov, ale ani toto by som nevytýkal, patrí to k tomu, politici sú už takí, že okrem vecnej roviny reagujú aj na isté emócie. Veď pán minister prináša napríklad za pár dní zákon o lesoch, o ktorom tu budeme rokovať, a ak si dobre pamätám, jedna z emócií, ktorá bola spojená s jeho decembrovým stiahnutím, bola spojená s tým, že občania nebudú môcť chodiť do lesa na huby, takže nechcem o tom polemizovať, ale proste politicky to vyhodnotili ako niečo, čo je nie celkom pre občanov Slovenska dobre idúce do ucha, a preto možno, ale to sú veci, ktoré možno patria aj politikom. Takže dobrý úmysel predpokladám a predpokladám, že aj tie vznešené slová, ktoré sa nachádzajú v dôvodovej správe, sú motivované týmto úmyslom. Hovorí sa tu o verejnom dobre. Hovorí sa tu o dedičstve budúcich generácií. Hovorí sa tu o obrovskom environmentálnom význame lesných pozemkov a poľnohospodárskych pozemkov. Hovorí sa tu o veľkej oblasti toho, čo vytvára pre našu krajinu isté hodnoty, kde možno práve peniaze by nemali byť tým prvotným pri ich posudzovaní. A ak je to všetko pravda, ak naozaj ide o pôdu ako dedičstvo s veľkým významom, ktoré chceme odovzdať budúcim generáciám, pretože od tých predchádzajúcich sme si toto dedičstvo len na chvíľočku požičali a chvíľu ho spravujeme, tak potom tu mám základnú otázku, ktorá vyplýva práve z toho, že ak je toto všetko motivované dobrým úmyslom, vážený pán minister, prečo potom v tomto zákone, v tomto zákone, ktorý naozaj zaujal verejnosť a o ktorom sa tu rokuje dnes s istým nadšením mnohých poslancov preto, aby ten zákon buď nefungoval, alebo aby fungoval lepšie, to je vec politického pohľadu, prečo vlastne v tomto dôležitom zákone ste opomenuli na takú obrovskú časť územia Slovenskej republiky, pôdy Slovenskej republiky, ktorú môžme vyjadriť plus-mínus percentom 20 percent. Takmer, ak by sme brali reálne obhospodarovanej, nie tej, ktorá teoreticky môže prísť, okolo 950-tisíc ha pôdy spravujú, vlastnia drobní alebo teda aj väčší majitelia lesných pozemkov súkromných. A práve táto obrovská časť územia Slovenska, cirka 20 % rozlohy Slovenskej republiky, nie je týmto zákonom vôbec pokrytá. Nuž ak predpokladáme a ja opäť opakujem, s dobrým, s dobrou vierou, že je to tak, váš dobrý úmysel, že chcete chrániť pôdu pred prípadnými nevhodnými narábaniami s pôdou, prečo ste opomenuli takúto obrovskú, nezanedbateľnú časť pôdneho fondu Slovenskej republiky? Určite si spomeniete, aj keď vecí tu veľa sme už porozprávali, ale nebolo to raz, možno 2-, 3-krát, keď sme hovorili o tom, že čo sa deje na lesnom pôdnom fonde v niektorých častiach Slovenska, možno si aj spomeniete na toho pána, ktorého som pomenoval, nejako tak po nemecky znejúceho, pán Schwarz, ktorý vytvára isté nákupy s nie dobrým úmyslom a v istých súkromných vlastníckych pomeroch, súkromných spoločenstiev, vytvára účelové zoskupenia väčšinových vlastníkov, aby ovládol dianie v lesoch; to teraz môžme skrátiť, to sme tu už rozprávali; a výsledok je ten, že títo ľudia konajú nie s dobrým úmyslom. Ja vôbec nechcem tvrdiť, že je to osud len tých zahraničných nákupcov. Ale môžem smelo povedať, že áno, mnohí, viacerí, niekoľkí, neviem, pán poslanec Fecko povedal, hoc jedného zachrániš, aj za to stojí v zákone bojovať, takže istý počet týchto zahraničných majiteľov pôdy, ktorí sa už dostali v minulosti nekalými spôsobmi k lesnému fondu Slovenskej republiky, súkromníkom takpovediac do ich vnútorných vlastníckych vzťahov a nejakým spôsobom ich ovládli, tak už urobili nejednu zlú vec, ktorá, keď povieme veľmi slušne, okradla túto republiku o veľa, nie že tisíc eur, ktoré boli spojené s drevom z týchto lesov, ale o veľa bohatstva, dedičstva, životného prostredia. No ak je toto pravda, tak potom naozaj bude veľmi dobré vypočuť si vaše zdôvodnenie, prečo práve lesné pozemky, keďže táto skúsenosť tu existuje, sú nechránené vaším dobrým zámerom a vaším zákonom, ktorý je predkladaný s dobrým úmyslom. Ja viem, ja už som sa dozvedel dnes na výbore odpoveď, že kvôli tomu, lebo takáto možnosť je tu už odblokovaná od roku 2010 alebo ´11 a že vlastne už tá možnosť, teraz nehovoríme o možnosti robiť obchodné spoločnosti, ktoré si môžu, keď sú na Slovensku založené, tak zobrať do svojho vlastníctva aj práve lesné pozemky, ale hovoríme o fyzických osobách, ktoré údajne - pre mňa, ja sa priznám, je to novinka - už tri roky môžu takýmto spôsobom konať. No ak takýmto spôsobom môžu konať, tak zrejme aj konajú, tie niektoré príklady to dosvedčujú, a vysvetlenie, že kvôli tomu už nemá význam to dávať do zákona, lebo aj tak už nie od 1. mája 2014, ale od 1. januára 2010 alebo ´11 táto možnosť tu je, tak načo by sme vôbec sa tým zapodievali. No ak by sme chceli byť idealisti a povieme, ani od toho 1. januára 2011 sa nič zlého neudialo, tak nemáme dôvod takýto zákon robiť, tak by sme mohli povedať, že vôbec nemá význam, aby sme sa tu takému zákonu venovali. Ale ja hovorím nie, veľa zlého sa stalo v lesných pozemkoch, a práve preto, že sme vás na to neraz upozorňovali, a práve preto, že takýto zákon teraz prinášate vo viere, že teda obmedzíte nešetrné, netransparentné, zištné narábanie s lesnými pozemkami, ktoré vlastnia súkromní majitelia, tak práve preto využite tento zákon na to, aby ste tomu zabránili. Inak je tu veľký nesúlad. Ak by som mal povedať, že potom dobrý úmysel je pokazený nejakou nedôslednosťou vašich úradníkov, to by asi bolo dosť také plytké vysvetlenie, takže možno bude vysvetlenie v tom, že je to komplikácia, že nejakým spôsobom vám to nebolo tak jednoduché rýchlo urobiť, ako ste to urobili s poľnohospodárskym pôdnym fondom. Pán minister, ale nechať 20 %, keď hovoríte o ochrane pôdy, bez krytia touto ochranou, je pre mňa nepochopiteľné a pochopiteľné by to mohlo byť iba v tom prípade, ak by ste si sám mysleli aj so svojimi ľuďmi, že tento zákon vlastne neni zákon, aby riešil skutočný problém, ale je iba zákonom preto, aby ste rýchlo ukázali občanom, voličom, že keďže vidíte, že nespokojnosť tu je, tak na ňu zareagujete tak, aby ste sa ukázali ako politik v svetle istých pozitívnych reakcií občanov, ktorí naozaj dnes, ja si myslím, pomerne netrpezlivo očakávajú výsledok tohto rokovania. Takže prosím na toto odpoveď. A druhú časť, pretože veľmi veľa už argumentov tu zaznelo a opakovanie možno je matka múdrosti, ale zase aj z úcty k času, ktorý ešte budeme venovať tomuto zákonu, napokon veď bude ešte rozprava aj v druhom kole, chcem poukázať na jednu zásadnú vec; teraz už nehovoríme o poľnohospodárskej alebo lesnej pôde, ale o tom vašom zákone; o ktorej si myslím, o tejto veci, že z celého zložitého alebo istého postupu, ktorý ste navrhli, vytvára nefunkčný papier, ktorý nikdy nebude fungovať. Ak som si dobre zrátal, váš zákon ponúka niekoľko stupienkov k tomu, ako teda je možné, aby nadobudli noví majitelia poľnohospodársku pôdu. Najprv to máme teda tých, čo sú v obci, potom to máme tých, čo sú spolupodieloví vlastníci, potom to máme osoby blízke, aj keď osoby blízke, ako som sa informoval u právnikov, to tiež je pomerne vágny pojem a tiež sa za nimi môže skrývať veľa. Ak vyčerpáme tieto tri možnosti, ideme na obec, potom ideme na susednú obec, potom ideme na tých, čo majú u nás 10-ročný pobyt a trojročné skúsenosti v pôdohospodárstve, potom ideme na tých; a teda ten pobyt v danej obci; potom ideme na tých, čo majú tie isté parametre trojročnej skúsenosti, ale 10-ročný pobyt na celom území Slovenskej republiky. Ak som si dobre zrátal tie stupienky, tak ich je šesť. No a potom príde ten siedmy stupienok a bojím sa, že tam, myslím, že to povedal už pán poslanec Galko, ale fakt, to je asi jedna z najväčších slabín, keď mi aj teda nebudete odpovedať na tie lesy, že nájdete na to proste nejaké zdôvodnenie, tak na toto zdôvodnenie prosím, keby ste hľadali, nie kvôli tomu, že ja o tom rozprávam, ale že to fakt tak bude fungovať, ak máte dobrý úmysel, že v tom 7. bode bude to, čo váš zákon ukladá, že ja ako predávajúci si zvolím cenu, ktorú požadujem, no a keďže tú cenu, ktorú ja požadujem, to tomu majiteľovi možno kolegyňa Helenka Mezenská vytkne, že proste by mal byť národovec a nemal by pýtať nejakú nekresťanskú cenu, ale on si povie, keď to raz predávam, tak ja tú nekresťanskú cenu zapýtam, a on si ju zapýta takú, akú mu zaplatí len bohatý človek z veľkého sveta. Túto možnosť mu dávate, on si tú cenu stanoví. Je pravda, že bude musieť prečkať ten istý proces tých šiestich stupňov, ale na tom siedmom stupni aj tak sa stane to, čomu chcete zabrániť, ten nákup sa uskutoční v prospech človeka bohatého, nie pôvodom zo Slovenskej republiky. Takže napokon ten samotný výpredaj, ak by sme sa cítili ním ohrození, ja teraz nechcem posudzovať realitu, zjavne tu narážajú rôzne pocity a nikto z nás nedisponuje dostatočnými faktami, aby si vedel predstaviť, čo sa udeje, je to skôr otázka istého presvedčenia ako faktov. No ale ak by to tak malo byť, ak tomuto ste chceli zabrániť, tak potom, vážený pán minister, treba hľadať naozaj účinný spôsob, čo urobiť s cenou, tak, aby nefungoval práve tento mechanizmus, lebo ja chcem veriť, že sa iste nájde isté percento ľudí, ktorí povedia, áno, je to hruda, ktorú ja nezapredám cudzincovi, ale v realite, v akej žijeme, množstvo majiteľov sa bude orientovať pri rozhodnutí o predaji práve na tých, ktorí mu dokážu doniesť cenu, zaplatiť cenu, ktorá vôbec nebude záležať od toho, či bude z domácich alebo zahraničných zdrojov vyplatená, ale či bude vysoká alebo nízka. To máme presne tak ako s potravinami, o ktorých neraz pekne rozprávate, a ja s tým naprosto súhlasím, že treba podporovať domácu spotrebu. Ja sa snažím naozaj tak sa aj rozhodovať pri regáloch. Len ja mám momentálne iné finančné možnosti, takže si to môžem dovoliť zaplatiť za slovenské maslo o pár desiatok centov, eur vždy viacej ako na tom, kde je napísané nenápadným nápisom, že je vyrobené v Nemecku. Ja to naozaj tak robím, viem, že to je správne. To neni politika, to je realita. No ale ako môžem vytknúť tomu, kto nemá poslanecký ani ministerský plat, že si pozerá nie to, či je to maslo vyrobené na Slovensku alebo v Nemecku, ale že sa pozerá na to, ktoré je o pár desiatok centov lacnejšie? A verte, že presne to isté sa udeje bez ohľadu na veľké slová o národnom povedomí aj pri predaji pôdy, a nemôžme sa diviť. Takže ak tomu chcete zabrániť, je potrebné nájsť riešenie, ktoré potom s touto cenou urobí niečo, čo aj keď si neviem predstaviť, nemám tu ten návrh, možnože budem ešte o tom rozmýšľať. Netrúfam si ani uvažovať, ako by sme práve túto časť argumentácie toho predávajúceho vedeli týmto zákonom upraviť. A skončím tým, že sa mi zdá, že možno je tak umelo tu vytvorená tá čiara, aj to už tu zaznelo, aj na výbore som to povedal, aj tu povedal niekto z poslancov, to heslo je na prvý pohľad ľúbivé, ale je zlé. A ozaj sa pod ním urobilo veľa zla. "Svoje si nedáme a cudzie nechceme." Presne ako keby týmto smerom sme chceli rozdeliť tú našu Európu, na ktorú sme hrdí, že sme do nej vstúpili, alebo teda niektorí hrdí viac, niektorí menej, ja osobne si stále myslím, že to bolo dobré riešenie, že chceme hľadať umelé hranice medzi slovenským a neslovenským, či by náhodou nebolo treba hľadať umelé hranice alebo teda skutočné hranice medzi kvalitným a nekvalitným využitím toho, čo moderné poľnohospodárstvo ponúka. Technikami, postupmi, možno hľadať aj hranice medzi tým, kto dokáže sa venovať bioprodukcii oproti modifikovanej produkcii. Našli by sme takýchto hraníc oveľa viacej, ja by som bol za to, aby sme možno práve tam zamerali svoju pozornosť a aby sme nepodliehali možno tomu do istej miery emotívnemu tlaku, ktorý sa vracia k tomu heslu, ktoré ja naozaj nemám rád. Asi toľko. Ďakujem za pozornosť.