14. schôdza NR SR - 9.deň - B. popoludní
Dátum: 2013-02-12
Poslanec: Mikloško, Jozef (KDH)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

80. Vážený pán predseda, vážená osirelá Národná rada, už som mal strach, že nechytíme ani Ligu majstrov, za chvíľu začína a my tu čakáme na Godota. Ešte tri hodiny? No, tak to není ešte také zlé. Ja dosť dlho už čakám na tento svoj vstup, ku ktorému som sa v mladíckej nerozvážnosti už predtým prihlásil, ale už keď som sa prihlásil, tak budem aj rečniť, tak prečo nie? Ja oceňujem snahu za každé zníženie nezamestnanosti na Slovensku a, samozrejme, aj tento zákon, ktorý je iste dobre mienený. Avšak z pozície starých ľudí, seniorov, najmä tých tu reprezentujem, som k tomu chcel povedať pár slov z druhej strany. Nedávno bol Benedikt XVI. v domove seniorov, ktorý sa volá že "Nech žijú seniori", bývalí anciáni, je tomu asi 2 mesiace. Bolo to v Ríme, ten dom náhodou poznám, je v komunite sv. Egídia, oni sú kandidáti na Nobelovu cenu mieru a je to veľmi zaujímavý domov dôchodcov. A tam Benedikt XVI. mi pekne povedal, že dlhý vek je požehnaním a darom od Boha, ktorý si máme vážiť. Pápež sa aj pozastavil na skutočnosti, že v súčasnej spoločnosti často vládne logika efektivity a zisku a úspechu, ktorá si neváži vysoký vek. Ako povedal - dokonca on neraz odmieta - považujú starších ľudí za neproduktívnych, nepotrebných. Toľkokrát počujeme o utrpení tých, ktorí sú marginaliziovaní, žijú ďaleko od domova alebo prežívajú opustenosť. Do tretice pápež povedal aj to, že úroveň spoločnosti, možno dokonca civilizácie sa posudzuje podľa toho, ako sa chová k starým ľuďom. A podotkol - a to sa týka aj jeho - že aj ja poznám veľmi dobre ťažkosti, problémy a limity staroby. Myslím si, že poznanie týchto problémov, o ktorých hovoril, vyústila aj do včerajších udalostí, ale to je už iná téma. Vážení prítomní, ja som tu v parlamente vďaka seniorom, najmä vďaka Združeniu kresťanských seniorov, je to asi 5-tisíc ľudí, ktorých som predsedom. Oni ma podstatne svojimi hlasmi sem dostali, a teda aj pri tomto zákone ma mnohí žiadali, aj naše predsedníctvo, aby som povedal niečo aj v ich mene. Na Slovensku je asi milión seniorov dnes, 60 +, určite sa im nežije dobre. Skôr by som povedal, sú na okraji spoločnosti. Treba sa ich určite zastať a ja musím strážiť a snažím sa to ich záležitosti, aj keď nie som vo výbore sociálnom. V príspevku by som chcel veľmi pokojne a konštruktívne poukázať na niektoré ich problémy, ktoré by vznikli aj uplatnením tohto zákona. Vieme, že na Slovensku je dôchodok 375 eur priemerný. Vieme, že asi 15-tisíc ľudí má menší dôchodok ako 200 eur. Čiže naše penzie sú stále socialistické, ale ceny sú svetové, kapitalistické, a teda seniori často nemajú na základné životné potreby, na lieky, na lekársku starostlivosť, na zubárov. Medzi tými 20 tisícmi šancami na zamestnanie mladších ľudí je veľa penzionovaných učiteľov. Neviem presne koľko. Sú tu ľudia s penziou tak 300-400 eur, celý život učiteľovali, je to ich povolanie, je to ich vec srdca. Viete, že učiť dnes mladých je veľmi ťažké, náročné, bez srdca sa to nedá. Moja žena učila celý život, má penziu okolo 370 eur. Keby nemala muža, tiež by musela ísť asi učiť ďalej. A neraz sa vracala domov, nechcem povedať, že s plačom, keď si nevedela rady so žiakmi a keď niesla bremeno dnešného učiteľovania. Na druhej strane, učiteľstvo je povolanie, vec srdca, vec na celý život. Pochybujem, že miesto týchto učiteľov penzistov, ak by odišli, by naozaj prišli mladí ľudia, ktorí by dostali nástupný plat 508 eur, čistých asi 400 eur. Možno chvíľu, na čas, na rok, na dva by tam išli, ale potom by znova našli niečo lepšie a by išli ďalej. A učiteľstvo nie je vec na pár rokov, je to skoro, by som povedal, ak chcete byť dobrý učiteľ, tak na celý život. Ďalej medzi tými 20 tisícmi prípadnými voľnými miestami sú aj lekári, starí odborníci, za ktorých často nie sú náhrady. Mnohí mladí sú často už dnes v zahraničí iste aj preto, že si mnohí starí nevychovali svojich nástupcov, ale až by odišli, tak neviem, kto by ich nahradil. A poznám prípad starého lekára, ktorý do 80-ky stále bol vynikajúci odborník na svojom mieste, platil odvody a vlastne nemal náhradu za seba. Teraz mu mnohí závidia, že má vysokú penziu, už keď nepracuje, ale má penziu, ktorá naozaj je veľmi vysoká. Ale podľa našich platných zákonov. Ďalšou, treťou kategóriou sú napríklad vysokoškolskí učitelia, ktorí dnes môžu učiť do 65-ky a garantom môžu byť do 70-ky. 50 % dnešných garantov by sa toto týkalo, ich vlastne nemá kto nahradiť, tým pádom by 37 našich vysokých škôl, univerzít naraz stratilo svojich garantov aj svojich profesorov. Neviem, ako by to celkom skončilo. A ešte druhá poznámka je v súvislosti s dôvodovou správou, kde sa ako príklad berie Nemecko. Túto krajinu dobre poznám, 2 roky som tam bol ako vedecký pracovník a občas sa do nej vraciam. Môže byť naozaj naším príkladom kvôli poriadku, pracovitosti, kvality práce, kvality výrobkov. Ovšem porovnávať nezamestnanosť alebo zamestnanosť a náš sociálny systém a sociálny ich systém s naším, sa skutočne nedá. Tam, keď človek dosiahne penzijný vek, v štátnej a verejnej správe sa musí rozhodnúť medzi penziou a platom. Ale aká je situácia u nás? Ako som už povedal, u nás sú penzie 375 eur priemer, u nich okolo 1 300 - 1 500, presne teraz neviem. Viem, že keď tam človek ide do penzie dostáva až 80 % zo svojho platu. Ja som člen tzv. Auslandsgesellschaft Deutschland - Zahraničnej spoločnosti Nemecka, kde naši členovia, je ich do 20, boli ľudia 52 až 55-roční ambiciózni, dobre platení manažéri, temer všetci odišli do predčasnej penzie v týchto rokoch a všetci dostali vyplatených v tom čase asi 100-tisíc DM na osobu, čiže toto sa ťažko porovnáva s našimi pomermi. A takisto priemerný plat v Nemecku je 3 350 eur, u nás je 750 eur. Priemerný počet odpracovaných hodín týždenne v Nemecku je 34,4 - u nás je 40,4 - je to štatistika roku 2010. Dočítal som sa, že v Nemecku pre rok 2013 platí nasledovné: Stanovili príjem 1 150 eur mesačne ako hranicu, každý občan, ktorý ju nedosahuje, má nižší príjem, má právo na sociálnu podporu, príspevok na ubytovanie, energie, dorovnanie príjmu na, za, na hranicu chudoby. Čiže toto tiež je veľmi ťažko porovnať s naším systémom, kde naozaj je to podstatne, podstatne ináč. Vážená Národná rada, ešte raz zdôrazňujem, že moje poslanie v parlamente je naozaj všímať si problematiku seniorov, a teda svoj príspevok som si dovolil povedať v mene Združenia kresťanských seniorov a, samozrejme, odporúčam každému hlasovať o tomto zákone v súlade so svojím svedomím. Ďakujem.