7.schôdza NR SR - 6.deň - B. popoludní
Dátum: 2010-10-20
Poslanec: Tomanová, Viera (SMER - SD)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

Ďakujem pekne. Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, pri čítaní návrhu zákona, ktorý máme pred sebou, som sa nemohla zbaviť dojmu, že pre pána poslanca Kaníka sú najväčším problémom podmienky férovej konkurencie a spravodlivé podmienky zamestnávania. Pán Kaník zakaždým keď sa dostane k moci, sa pokúša zlikvidovať v demokratickom svete všeobecne uznávaný inštitút rozširovania záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa. Tieto snahy pána Kaníka mi vždy pripomínajú rečnícke vystúpenia rímskeho senátora pána Marca Porcia Cata, ktorý vlastne každé svoje vystúpenie končil záverom: „A Kartágo musí byť zničené.“ Mám taký pocit, že Kartágom pána poslanca Kaníka sú skutočne extenzie kolektívnych zmlúv, ktoré musia byť zničené a z praxe vymazané. Toľko snáď na nejaký úvod. Ale keby to nebola taká vážna vec, tak je to skutočne úsmevné, pretože navrhovatelia tu navrhujú nelogicky a absurdne podmieniť extenziu kolektívnej zmluvy súhlasom dotknutého zamestnávateľa, na ktorého sa má záväznosť kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa vykonať. Vážené dámy, vážení páni, pozrime sa teda skutočne o čo ide. Inštitút rozširovania záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa na ďalších zamestnávateľov v odvetví, odborne nazývaný aj pojmom extenzia kolektívnej zmluvy, je zaužívaným inštitútom v demokratických štátoch s trhovou ekonomikou. Využívajú ho prakticky všetky členské štáty Európskej únie a tiež väčšina štátov združených v Medzinárodnej organizácii práce. Na pôde Medzinárodnej organizácie práce bolo medzi vládami, zamestnávateľskými organizáciami a odbormi dohodnuté, že štát môže ovplyvňovať pokrytie zamestnancov kolektívnymi zmluvami. Deje sa tak spravidla v dôsledku znižovania pokrytia zamestnancov kolektívnymi zmluvami a tiež preto, aby firmy v danom odvetví, teda v odvetví ekonomickej činnosti, nemali konkurenčnú výhodu vo forme nižších cien na trhu tovarov a služieb z dôvodu nižších nákladov v porovnaní s firmami, ktoré pokryté sú kolektívnymi zmluvami. Štát môže ovplyvňovať, teda zvyšovať pokrytie zamestnancov kolektívnymi zmluvami o. i. aj zákonnými úpravami pre rozšírenie kolektívnych zmlúv na zamestnávateľov a zamestnancov, ktorí nie sú priamo pokrytí kolektívnou zmluvou vyššieho stupňa, teda kolektívnou zmluvou v danom odvetví. Ustanovenia na rozšírenie kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa sa navrhujú najčastejšie preto, aby sa kompenzovala slabosť potenciálnych vyjednávacích strán alebo neexistencie partnera na realizáciu kolektívnych zmlúv. Podstatou inštitútu rozšírenia záväznosti kolektívnych zmlúv vyššieho stupňa v rámci zákona o kolektívnom vyjednávaní je o. i. ochrana sociálneho zmieru vo všeobecnosti, ochrana pracovnoprávnych vzťahov zamestnancov, stabilita výrobných a pracovných postupov u zamestnávateľa, ale aj zamedzenie sociálneho dumpingu a zabezpečenie férových podmienok hospodárskej súťaže v rámci konkurenčného prostredia. Rozšírenie kolektívnych zmlúv je založené na princípe erga omnes, teda na princípe dobra, ktoré umožní, aby sa príslušná kolektívna zmluva stala všeobecne záväznou v rámci jej oblasti pôsobnosti, a to tak, že sa explicitne rozšíri záväznosť tejto kolektívnej zmluvy aj na zamestnancov a zamestnávateľov, ktorí nie sú členmi zmluvných strán. Dôvod, pre ktorý toto rozšírenie sa aplikuje, je, že odbory a zamestnávateľské združenia, ktoré vedú kolektívne vyjednávania, často nemajú všetkých zamestnancov a zamestnávateľov, ktorí formálne patria do oblasti pôsobnosti ich združenia, zväzu, ako svojich členov. Závery prakticky všetkých recentných medzinárodných konferencií, summitov či rokovania Rady ministrov Európskej únie organizovaných či už Medzinárodnou organizáciou práce, Európskou komisiou, Radou Európy alebo inými medzinárodnými inštitúciami sa vždy vyslovili za význam inštitúcií extenzií, a to najmä v období, kedy sú ekonomiky Európy a sveta zasiahnuté globálnou finančnou a hospodárskou krízou. Len príkladom spomeniem významné Ôsme európske regionálne zasadnutie Medzinárodnej organizácie práce, ktorého sa zúčastnili zástupcovia vlád, zástupcovia zamestnávateľov, zamestnancov zo 46 štátov, predstavitelia, zástupcovia Európskej únie, Svetovej federácie odborov, Medzinárodnej organizácie zamestnávateľov, Medzinárodnej konfederácie odborov, Business Europe, Európskej konfederácie odborov, Organizácie Spojených národov pre potraviny a poľnohospodárstvo a Európskej vzdelávacej nadácie. Rovnako bohatej účasti na najvyššej úrovni na túto tému sa tešila aj medzinárodná konferencia v novembri 2008 organizovaná Európskou komisiou a Medzinárodnou organizáciou práce. Systém extenzií kolektívnych zmlúv sa opiera o Dohovor Medzinárodnej organizácie práce č. 98 z roku 1949 o práve organizovať sa a kolektívne vyjednávať, na ktorý nadväzuje podrobná úprava inštitútu a podmienok extenzií kolektívnych zmlúv, ktorá je zahrnutá vo IV. časti Odporúčania Medzinárodnej organizácie práce o kolektívnych zmluvách č. 91 z roku 1951. Podľa tohto citovaného dokumentu vnútroštátne zákony alebo predpisy môžu rozšíriť kolektívnu zmluvu. A ja presne budem citovať, za akých podmienok to môže byť. Po prvé je to kolektívna zmluva, ak už pokrýva istý počet príslušných zamestnávateľov a pracovníkov, ktorý je podľa názoru kompetentného orgánu dostatočne reprezentatívny. Po druhé je to, ak v zmysle všeobecného pravidla žiadosť na rozšírenie zmluvy predloží jedna alebo viacero organizácií pracovníkov alebo zamestnávateľov, ktoré sú zmluvnými stranami. Po tretie je to, ak pred jej rozšírením zamestnávatelia a pracovníci, na ktorých by sa zmluva mala vzťahovať, dostanú príležitosť, aby predložili svoje pripomienky. Teda zhrniem to. Sú tam určené tri podmienky pre extenziu; reprezentatívnosť kolektívnej zmluvy, ktorá má byť predmetom extenzie, legitimita žiadateľa, teda musí ísť o zmluvnú stranu, ktorá kolektívnu zmluvu uzatvorila, a napokon je to príležitosť na predloženie pripomienok dotknutými zamestnávateľmi a pracovníkmi. Ak si to teda zhrnieme, nikde sa nepíše o tom, že by podmienkou extenzie mal byť aj súhlas dotknutého zamestnávateľa, na ktorého by sa rozšírenie záväznosti kolektívnej zmluvy malo vzťahovať. Je to logické, pretože podstatou extenzie je nútený zásah štátu do zamestnanecko-zamestnávateľských vzťahov, teda do pracovnoprávnych vzťahov všeobecne záväzným právnym predpisom tak, ako je to aj v iných prípadoch, kedy zákon či iný všeobecne záväzný právny predpis nútene zasahuje do pracovných vzťahov či iných právnych vzťahov zamestnávateľa a podnikateľa. Ani v tomto prípade nie je možné podmieniť prijatie všeobecne záväzného právneho predpisu súhlasom konkrétneho dotknutého zamestnávateľa. A už vôbec nemožno takýto súhlas s vydaním právneho predpisu podmieniť priamo v zákone. Dámy a páni, ak by sme prijali takúto tézu, hrubo by sme zasiahli do ústavného poriadku, konkrétne do ústavného postavenia ministerstva ako štátneho orgánu. Konkrétne by išlo o nedovolené obmedzovanie právomoci ministerstva dané čl. 123 Ústavy Slovenskej republiky, podľa ktorého ministerstvá na základe zákonov a v ich medziach môžu vydávať všeobecne záväzné právne predpisy, ak sú na to splnomocnené zákonom. Ústava nepredpokladá, že by všeobecne záväzný právny predpis mal byť podmienený súhlasom akéhokoľvek mimoústavného orgánu a už vôbec nie individuálneho zamestnávateľského subjektu ako subjektu súkromného práva, voči ktorému budú smerovať povinnosti vyplývajúce z tohto všeobecne záväzného právneho predpisu. Slovenská republika vo svojej platnej právnej úprave rozširovania záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa rešpektuje všetky podmienky uvedené v predmetnom odporúčaní Medzinárodnej organizácie práce. Nedá mi, aby som sa neobzrela na chvíľu do histórie a nehovorila o tradícii rozširovania záväznosti kolektívnych zmlúv vyššieho stupňa na území našej republiky, ktorá bola zavedené už za Prvej česko-slovenskej republiky, za masarykovského poňatia demokracie, kedy v zákone o hromadných kolektívnych zmluvách z roku 1937 tento inštitút bol právne upravený a nebol ani v tom čase nezmyselne podmienený súhlasom dotknutého zamestnávateľa. Tento inštitút spolu s garanciami koaličných slobôd a slobodného kolektívneho vyjednávania bol v ére totality z právneho poriadku vypustený a znovu bol zavedený ako výraz demokratických zmien po roku 1989 zákonom č. 2/1991 Zb. o kolektívnom vyjednávaní. Vtedy bol zákon pripravovaný federálnym ministerstvom práce, sociálnych vecí s expertnou podporou Medzinárodného úradu práce za účasti a bezvýhradného súhlasu sociálnych partnerov, opakujem, za účasti a s expertnou podporou Medzinárodného úradu práce a za bezvýhradného súhlasu sociálnych partnerov, teda hovorím o zástupcoch zamestnancov i zamestnávateľov. S rozširovaním záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa do prijatia tzv. Kaníkovej novely zákona o kolektívnom vyjednávaní v roku 2004 neboli žiadne problémy. Zamestnávatelia pred rozšírením záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa vyjadrovali svoje stanovisko k predmetnému rozšíreniu. A tripartitná odborná komisia pri ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny posudzovala obdobné sociálne a ekonomické podmienky zamestnávateľa, na ktorého sa extenzia mala vykonať. Na rozšírenie záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa sa nevyžadoval súhlas zamestnávateľa až do zmeny zákona o kolektívnom vyjednávaní v roku 2004, a to zákonom č. 585/2004 Z. z. Od 1. decembra 2004 sa na návrh vtedajšieho ministra práce, teda teraz pána poslanca Kaníka, zákon zmenil v tom zmysle, že extenziu možno vykonať len vtedy, ak zamestnávateľ, na ktorého sa má rozšírenie záväznosti kolektívnej zmluvy vzťahovať, s rozšírením kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa súhlasí. V praxi to znamenalo podstatné zníženie počtu rozšírenia záväznosti kolektívnych zmlúv, čo sa preukázalo aj štatistickými údajmi. Keď pán minister, teraz už pán poslanec Kaník, predkladal túto novelu, dôvodil, že 60 % zamestnancov je pokrytých kolektívnymi zmluvami. V roku 2006 tak bolo necelých 30 % pokrytých kolektívnymi zmluvami. V roku 2007 nebola už rozšírená žiadna záväzná kolektívna zmluva vyššieho stupňa. Tým sa absolútne znížilo pokrytie zamestnancov kolektívnymi zmluvami. Zákon č. 328/2007 Z. z. na návrh pani poslankyne Janky Vaľovej opäť zmenil text § 7 ods. 1 zákona o kolektívnom vyjednávaní v tom zmysle, že ministerstvo môže na návrh jednej zmluvnej strany alebo na návrh oboch zmluvných strán kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa ustanoviť všeobecne záväzným predpisom, že kolektívna zmluva vyššieho stupňa je záväzná aj pre ďalšieho zamestnávateľa, ktorý nie je členom organizácie zamestnávateľov, ktorá túto kolektívnu zmluvu uzavrela. To znamená, že podmienka súhlasu dotknutého zamestnávateľa na vykonanie extenzie bola zo zákona vypustené. Keďže niektorí reprezentanti Republikovej únie zamestnávateľov prejavovali výhrady voči právnej úprave extenzií, obrátila som sa v roku 2008 ako ministerka práce, sociálnych vecí a rodiny na Medzinárodný úrad práce o poskytnutie odbornej pomoci v oblasti rozširovania kolektívnych zmlúv. Medzinárodný úrad práce nám poskytol odbornú, pomoc, a to prostredníctvom pána profesora Niklasa Bruuna z Fínska, experta Medzinárodnej organizácie práce pre slobodu združovania a pre kolektívne vyjednávanie. Jeho odborná misia sa uskutočnila v Slovenskej republike v dňoch 4., 5., 6. mája 2009, a to za účasti zástupcov a odborníkov Republikovej únie zamestnávateľov, reprezentatívnej organizácie zamestnávateľov, Asociácie zamestnávateľských zväzov a združení, Konfederácie odborových zväzov a Nezávislých kresťanských odborov, ale aj ďalších odborníkov, ktorí participovali na príprave novely zákona o kolektívnom vyjednávaní prijatej v roku 2009. Odborná pomoc sa zamerala na nasledovnú problematiku spojenú s rozširovaním záväznosti kolektívnych zmlúv, a to najmä na úpravu zákonných podmienok pre rozširovanie kolektívnych zmlúv, procesu rozširovania kolektívnych zmlúv, výnimky z rozširovania kolektívnych zmlúv a, samozrejme, reprezentatívnosť zamestnávateľov a reprezentatívnosť pracovníkov ako odborov. Na základe výsledkov týchto konzultácií som v roku 2009 predložila novelu zákona, ktorá aj bola parlamentom prijatá a ktorá skvalitnila postup pri rozširovaní záväznosti kolektívnych zmlúv vyššieho stupňa. Novela zákona nanovo upravila znenie § 7 ods. 1, 2 a 4 zákona. Rozšírenie záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa dnes sa na základe odporúčania experta Medzinárodnej organizácie práce vykonáva na celé odvetvie, teda na všetkých zamestnávateľov s prevažujúcou činnosťou v odvetví označenom kódom odvetvovej klasifikácie ekonomických činností, ak sú splnené podmienky reprezentatívnosti, to znamená pokrytie určitého minimálneho počtu zamestnávateľov a ich zamestnancov. Text novely ešte pred schválením bol posúdený aj menovaným expertom Medzinárodného úradu práce, ktorý k nemu zaujal podporné stanovisko. Dámy a páni, chcem zdôrazniť, že platná právna úprava rozšírenia záväznosti kolektívnych zmlúv vyššieho stupňa v Slovenskej republike je kompatibilná s právnymi úpravami rozširovania záväznosti kolektívnych zmlúv v krajinách Európskej únie. Z porovnávacej štúdie Európskeho observatória kolektívnych pracovných vzťahov Európskej nadácie pre zlepšovanie životných a pracovných podmienok vyplýva, že všetky členské štáty Európskej únie s výnimkou Veľkej Británie využívajú inštitút extenzií. Zdôrazňujem, že ani v jednom členskom štáte Európskej únie, ani v jednom členskom štáte Európskej únie nie je rozšírenie záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa podmienené súhlasom dotknutého zamestnávateľa. Platná právna úprava rozširovania záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa na ďalších zamestnávateľov je dobrá a vychádza z medzinárodných dokumentov, ktorými je Slovenská republika viazaná, samozrejme, najmä z Európskej sociálnej charty, revidovanej, z Európskeho dohovoru o ľudských právach a základných slobodách, z Medzinárodného paktu o hospodárskych, sociálnych a kultúrnych právach, Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o použití zásad práva organizovať sa a kolektívne vyjednávať č. 98 a z Odporúčania Medzinárodnej organizácie práce o kolektívnych zmluvách č. 91. Účelom právneho inštitútu rozširovania záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa je aj v jeho dnešnej podobe ochrana sociálneho zmieru, priaznivejšia úprava pracovných podmienok a podmienok zamestnaní a zamestnancov, zabezpečenie relatívne jednotného štandardu pracovnoprávnych a mzdových podmienok pre skupinu zamestnávateľov s prevažujúcou činnosťou v odvetví označenom kódom odvetvovej klasifikácie ekonomických činností. Je to na zabránenie sociálnemu dumpingu, zamedzenie neférovému konaniu niektorých zamestnávateľov, ktorí sa nestali členmi organizácie zamestnávateľov s úmyslom vyhnúť sa extenzii, aj keď nemajú dôvod na oslobodenie od plnenia. Naproti tomu predložený návrh skupiny poslancov na zmenu zákona o kolektívnom vyjednávaní, v ktorom navrhujú zmenu podmienok extenzie kolektívnych zmlúv, je zlým návrhom, ktorý škodí nielen rozvoju pracovných priaznivých podmienok férovej konkurencie v trhovej ekonomike, ale aj postaveniu zamestnancov v danom odvetví, na ktoré sa uzatvorené kolektívne zmluvy nevzťahujú. Tento návrh podporuje ambície len tých zamestnávateľov, ktorí nie sú ochotní zdieľať spoločné európske ideály podnikovej sociálnej zodpovednosti vyznávanej a podporovanej napr. aj takou vážnou organizáciou zamestnávateľov, ako je Business Europe, v ktorej sú združení najvýznamnejší zamestnávatelia Európy. Mimochodom, nedá mi, aby som tu nepripomenula aj Republikovú úniu zamestnávateľov, ktorá je paradoxne hlavným iniciátorom tejto navrhovanej zmeny. Tento návrh podporuje len tých zamestnávateľov, ktorí nie sú ochotní dodržiavať elementárne princípy férovej konkurencie, ba naopak, ktorí si chcú vylepšovať svoju pozíciu na trhu voči slušným konkurentom v odvetví, v ktorom podnikajú, najmä znižovaním nákladov na pracovnú silu. Konkurenčnou výhodou je pre nich lacná pracovná sila s minimálnymi nárokmi na dĺžku dovolenky, na pracovnú dobu, na bezpečnosť a ochranu zdravia pri práci, na podporu regenerácie pracovnej sily, na doplnkové dôchodkové sporenie a na ostatné segmenty podnikovej sociálnej politiky. Neférovosť konkurenčnej výhody spočíva v tom, že znižovanie nákladov je na úkor sociálneho postavenia tých, ktorí pre zamestnávateľa v skutočnosti vytvárajú zisk. Zamestnávateľ, ktorý vyznáva princípy podnikovej sociálnej zodpovednosti a ktorý uskutočňuje priaznivú sociálnu politiku voči svojim zamestnancom, je oproti zamestnávateľovi uplatňujúcemu sociálny dumping v zjavnej konkurenčnej nevýhode. Takto si, páni pravičiari, predstavujete vytváranie zdravého konkurenčného prostredia, zákonnou podporou sociálneho dumpingu? Alebo nalejme si teda čistého vína: Ktorý dotknutý zamestnávateľ už len bude súhlasiť s extenziou, ak sa dobrovoľne neprihlásil k signatárstvu kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa už v procese vyjednávania, ak mu potom ešte dáme aj možnosť extenziu odmietnuť? Vážené kolegyne a kolegovia, ešte raz podčiarkujem, návrh zákona je zlý, absurdný. Škodí predovšetkým vytváraniu zdravého a férového konkurenčného prostredia. Škodí sociálnemu postaveniu zamestnancov a je v rozpore s duchom relevantných dokumentov Medzinárodnej organizácie práce, ako aj v rozpore s princípmi podnikovej sociálnej zodpovednosti formulovanými samotnými sociálnymi partnermi v rámci Európskej únie a Medzinárodnej organizácie práce. Zároveň postráda elementárnu logiku. Ak extenzia vydaná všeobecne záväzným právnym predpisom je všade uznávaným núteným inštitútom rozšírenia záväznosti kolektívnej zmluvy, je skutočne absurdné a nelogické podmieňovať jej vydanie súhlasom zamestnávateľa. Zároveň je aj neprimeraným zásahom do ústavných práv štátneho orgánu, keď vydanie všeobecne záväzného právneho predpisu zákonom podmieňuje súhlasom individuálneho súkromného subjektu, na ktorý sa má tento všeobecne záväzný právny predpis vzťahovať. Vážené dámy, páni, vzhľadom na to, čo som uviedla, a na to, že som si dovolila vám predstaviť z odborného hľadiska, ako majú vyzerať extenzie záväznosti rozširovania kolektívnych zmlúv, musím povedať, že takýto návrh nemôžem ani ja, ale ani poslanci strany SMER – sociálna demokracia podporiť. V súlade s § 73 ods. 3 písm. b) rokovacieho poriadku žiadam nepokračovať v rokovaní o tomto návrhu zákona. Žiadam o tom hlasovať. Ďakujem za slovo. (Potlesk.)