20. schôdza NR SR - 4.deň - A. dopoludnia
Dátum: 2011-07-01
Poslanec: Beblavý, Miroslav (SDKÚ – DS)
Druh vystúpenia: Vystúpenie v rozprave

Ďakujem pekne. Vážení kolegovia, vážený pán guvernér, dovoľte, aby som vystúpil k predkladanej správe a dovolil si predložiť svoje stanovisko k nej. Dovoľte mi na úvod začať trošku zoširšia pár slovami o Národnej banke Slovenska a jej postavení v súvislosti práve s tými otázkami, ktoré budeme dnes preberať. A myslím si, že verejnosť, dokonca často ani odborná verejnosť si neuvedomuje, že Národná banka predstavuje na Slovensku inštitúciu možno s najväčšou mierou nezávislosti v tejto krajine, a to z dôvodu, že kombinuje tri typy nezávislostí tak, ako, pokiaľ ja viem, ich nekombinuje nikto iný. Nezávislosť Národnej banky Slovenska je chránená Ústavou Slovenskej republiky, nezávislosť Národnej banky Slovenska je chránená Maastrichtskou zmluvou, resp. európskou legislatívou, ktorá ustanovuje, že všetky centrálne banky musia byť nezávislé, najmä z hľadiska udeľovania pokynov na výkon jej činnosti. A čím Národná banka disponuje unikátne, je finančná nezávislosť v tom zmysle, že vďaka určitým monopolným postaveniam, ktoré sme jej ako centrálnej banke zverili a ktoré, samozrejme, ako centrálnej banke patria, má aj finančnú nezávislosť. To znamená, že v podstate tento parlament na rozdiel od takmer akokoľvek inej podobnej inštitúcie nevie ani cez financovanie nejakým spôsobom ju manažovať alebo nejakým spôsobom vstupovať do jej hospodárenia. Z takejto veľmi vysokej miery nezávislosti, ktorá, treba zdôrazniť, je štandardná v rámci eurozóny, to znamená nejde o niečo výnimočné, hádam s výnimkou tej ústavnej garancie, tá sa v iných ústavách väčšinou nenachádza, ale to až taký rozdiel nie je, vyplýva aj veľká zodpovednosť, zodpovednosť regulovať sám seba, keď ma nemôžu regulovať iní. Preto na Národnú banku Slovenska je nutné sa aj pozerať v niečom prísnejšie ako na iných z hľadiska toho, ako sama seba dokáže manažovať vo verejnom záujme, ako sama k sebe pristupuje, pretože nikto iný to za ňu urobiť nemôže, dokonca ani my, dokonca ani keby sme sa tu na tom ústavnou väčšinou zhodli, pokiaľ by sme nechceli porušiť európsku legislatívu a v podstate zmeniť základné funkcie centrálnej banky, nemôžeme mocensky vstúpiť napr. do hospodárenia Národnej banky Slovenska. Je to tak v poriadku, ale prináša to už spomenutú väčšiu zodpovednosť. Pozrime sa na to, ako sa Národná banka historicky s touto svojou veľkou nezávislosťou a zodpovednosťou vyrovnávala. Tá história je rôznorodá. Máme tu aj príklady vynikajúceho výkonu v deväťdesiatych rokoch vo vzťahu k menovej politike, ktorý dodnes všetci odborníci označujú za nielen ekonomický, ale aj politicky veľmi rešpektovateľný a úctyhodný. Máme tu aj menej impresívnu skúsenosť s bankovým dohľadom v tom istom období, ktorý, naopak, odborná verejnosť vidí spätne skôr ako zlyhanie. A napriek tomu Národná banka Slovenska určite patrí medzi inštitúcie, ktoré sú brané verejnosťou, aj odbornou, aj širšou, veľmi vážne. Pozrime sa z tohto hľadiska na dokument, ktorý nám bol dneska predložený, ktorým je analýza jej efektívnosti. Národná banka sa v ňom opiera primárne o tri argumenty, ktorými zdôvodňuje, prečo nie sú možné nejaké väčšie zmeny smerom vo zvýšení efektívnosti. V tejto súvislosti ja chcem oceniť, že pán guvernér dnes už vo svojom prejave mierne modifikoval niektoré tie veci a upozornil, že teda aj to myslenie sa vyvíja v diskusii. Takže dovoľte mi, aby som ja najprv tiež povedal niečo k pôvodnej verzii toho materiálu a potom možno na záver už reagoval na tie aktuálnejšie vyjadrenia. Národná banka sa opiera vo svojom materiáli o tri veci, ktoré tam podčiarkla. Takže tie aj ja beriem ako najvážnejšie, keď ich samotný autor podčiarkne ako kľúčové informácie. Prvým argumentom je, že nečerpá prostriedky zo štátneho rozpočtu. To je, samozrejme, pravda. Ale zároveň je to úplne irelevantné, pretože Národná banka, samozrejme, nežije zo vzduchu a ani nežije z nejakého úspešného nezávislého podnikania, ktoré by do nej vložili nejakí akcionári, ale žije z peňazí a monopolov, ktoré sme jej zverili my ako občania tejto krajiny, čo je potom úplne v poriadku. Ale teda tento argument z hľadiska hospodárnosti veľmi neobstojí. Inými slovami, Národná banka práve preto, že fyzicky nepýta v tejto chvíli hotovosť , nemyslím, si že má nejaký nárok hospodáriť menej efektívne ako iný. A hneď chcem teda oceniť, že keď už pán guvernér dnes hovoril, tak tento argument nejako veľmi neforsíroval, hovoril práve naopak, čo sa snaží vedenie banky urobiť pre to , aby banka efektívnejšia bola. Druhý ten argument v tom materiáli sa týka nízkych prevádzkových nákladov Národnej banky Slovenska na hlavu v porovnaní s inými bankami eurozóny a osobitne teda veľmi nízkymi personálnymi nákladmi. Tam je problém v tom, že to je síce tiež pravda, ale to nevyplýva z nejakého osobitne efektívneho hospodárenia Národnej banky Slovenska, ale je to jednoducho faktor, ktorý je daný nízkou cenovou hladinou a nízkou úrovňou HDP na hlavu na Slovensku, ktorá prispieva k tomu, že akákoľvek inštitúcia na Slovensku, osobitne verejná, má nízke prevádzkové náklady na hlavu a osobitne nízke personálne. Keby sme zobrali ministerstvo financií a porovnali ho s ministerstvom financií v Rakúsku, dovolím si povedať, že by vyšli rovnaké a podľa mňa ešte nižšie čísla. To znamená, že ani tento argument celkom podľa môjho názoru neobstojí. Potom je tam argument, ktorý hovorí o tom, že centrálna banka je pomerne malá v absolútnom vyjadrení, myslím, že je piata najmenšia, ak som to správne citoval, ospravedlňujem sa, ak som si nezapamätal to číslo správne, čo opäť nie je veľmi relevantný argument, vzhľadom na to, že v každej krajine veľkosť centrálnej banky súvisí, samozrejme, aj s funkciami, ktoré vykonáva. Ale súvisí aj s počtom obyvateľov. Teda je iné obsluhovať 50-miliónový štát, iné je obsluhovať 5-miliónový štát. No a posledná vec, ktorú by som ja zdôraznil, než sa dostanem k svojim otázkam záverečným, je to, že v prvom rade tie banky eurozóny, s ktorými sa tam porovnáva, a tam uznávam, že to nie je chyba centrálnej banky, je to vecou toho zadania, sú tiež pomerne pekne vypasené. To znamená, že neporovnávame s nejakými vychudnutými dokatovanými inštitúciami našu Národnú banku, porovnávame ju s inými nezávislými, historicky tiež celkom pekne, by som povedal, nakŕmenými centrálnymi bankami. A tým pádom, samozrejme, čo z tohto vyplýva, je, že je vedomé toho, že ten benchmark možno je správny, ale že ten benchmark je pomerne štedrý, a teda aj tak ho treba interpretovať. No a tým by som sa dostal aj k tým otázkam, ktoré mne, naopak, v tej analýze chýbajú. Ja si nemyslím, že niekto zvonku môže nahrádzať v tejto analýze Národnú banku. A akékoľvek poznámky, to viem, že aj pán predseda výboru mal v minulosti, aj pán poslanec Matej mal v minulosti, aj ja som sa k tomu vyjadril niečo, sú naozaj len poznámky zvonku. Na to, aby sme vedeli povedať, ako by Národná banka mala vyzerať, by sme museli byť jej súčasťou. A v tom smere si myslím, že naozaj nakoniec je vždy na manažmente Národnej banky, dokonca aj keby nebola nezávislá, teda nezávislá je, aby urobila analýzu. My, čo môžeme urobiť, je, že môžeme tie analýzy podrobiť svojmu skúmaniu a vyjadriť sa k nim, či ich považujeme za dostatočné a nedostatočné, a v čom. A z tohto hľadiska dovoľte mi, aby boli interpretované aj otázky, ktoré ja predložím. Otázky, ktoré ja mám, sú nasledovné. Prvá je, že v roku 2009 sme vstúpili do eurozóny, a dá sa predsa len predpokladať, že v súvislosti so vstupom do spoločnej menovej politiky klesne, by som povedal, nevyhnutné množstvo funkcií, najmä v súvislosti s prípravou a realizáciou menovej politiky, ktoré Národná banka vykonáva, napriek tomu s výnimkou členov Bankovej rady, čo inak chcem oceniť, tento krok, ak sa nemýlim, ešte minulej vlády, že sa pristúpilo k reforme aspoň počtu členov Bankovej rady, tak nedošlo k nejakému výraznejšiemu zníženiu počtu zamestnancov po vstupe do eurozóny, do akej miery je to podľa vedenia Národnej banky v poriadku. Druhá moja otázka je, ak iné verejné inštitúcie, ktoré sú v tomto štáte, mohli bez zásadného obmedzenia svojej funkčnosti v posledných rokoch ušetriť pomerne výrazné prostriedky na samých sebe , opäť prvý krok urobila už vláda Roberta Fica, aj keď sa úplne až tak nepodaril, ale bola tam snaha, a k ďalšiemu sa pristúpilo v tohtoročnom rozpočte, a tu už naozaj dochádza k masívnemu znižovaniu napr. zamestnanosti vo verejnom sektore, čo teda vedie manažment Národnej banky k vyhláseniu, že podobné zníženia v prípade Národnej banky by viedli k nejakému zásadnému znefunkčneniu alebo nie sú možné bez odčlenenia funkcií. To znamená, naozaj pracujú ľudia v Národnej banke tak tvrdo a tak intenzívne, všetci do jedného, do posledného „šroubku“, že nie je tam ten priestor? V tejto súvislosti chcem opäť oceniť, že toto, čo pán guvernér už dneska dával najavo, asi ani manažment si úplne nemyslí a že hľadá už spôsoby, ako predsa len z inštitúcie vyťažiť trošku viac a trošku menej. Takže v tomto veľmi oceňujem, že dochádza k posunu. Potom sú otázky, ktoré sa netýkajú počtu zamestnancov, ale týkajú sa napr. toho, prečo Národná banka považuje za optimálne mať plošnú výnimku zo zákona o verejnom obstarávaní, samozrejme, sú určité veci, kde, aj ja to chápem, a na tom sa zhodneme, je dobré mať výnimku, najmä vo vzťahu k Mincovni ap., či je teda vhodné mať tú výnimku tak plošne definovanú, ako v dnešnom zákone to je, a či by napr. aj to nemohlo prispieť k efektívnejšiemu hospodáreniu. Ďalšia otázka súvisiaca s prevádzkou súvisí s budovou, či naozaj táto budova je teda nevyhnutná len pre Národnú banku alebo by mohlo dôjsť opäť k zníženiu nákladovosti tým, že by tá budova bola využitá nejakým efektívnejším spôsobom. Posledná otázka v tejto súvislosti je, či nie je možné analyzovať, prečo Národná banka na počet obyvateľov má o 20 až 30 % viac zamestnancov, ako by to z matematického porovnania vychádzalo, a to dokonca berúc do úvahy aj šírku funkcií Národnej banky. Tam opäť chcem oceniť, že pán guvernér v dnešnom vystúpení reagoval na túto otázku výlučným preventívnym spôsobom. Jeho argument bol, že tie dodatočné funkcie viac než kompenzujú teda tento vyšší počet. Ja by som povedal, že ja si to rád dám vysvetliť. Ale teda je mi len ľúto, že to nemáme na papieri, nemáme to v tej analýze, aby sa to naozaj dalo podrobiť určitému skúmaniu. Ale cením si to, že vedenie takto vážne pristúpilo aj k tomuto argumentu. Dovoľte mi teda skončiť tam, kde som začal. A to je tým, že s veľkou nezávislosťou prichádza aj veľká zodpovednosť sa samuregulovať a samospravovať v záujme občanov tejto krajiny a Národná banka ako inštitúcia asi s najväčšou mierou nezávislosti v tejto krajine má tú zodpovednosť osobitne veľkú a pre mňa osobne touto analýzou tú zodpovednosť nenapĺňa tak, ako by som ja v ňu veril. A dúfam teda, že ak nie teda voči nám, tak aspoň dovnútra bude pristupovať s väčšou zodpovednosťou, ale aj s väčšou razanciou. A v tejto súvislosti mi dovoľte sa takisto vyjadriť k tomu prejavu pána guvernéra, kde chcem povedať, že naozaj si cením to, že takýmto spôsobom aj on už dneska dával najavo, myslím si, tento typ prístupu. A verím, že to tak bude aj v budúcnosti. Ďakujem veľmi pekne.