Alegzandra/wili-2018-roplus huggingface dataset:
El recorregut per les sales de l'ECCU gira entorn a tres eixos temporals: el passat,el present i el futur. Per aquest mateix motiu la visita es divideix en tres parts. A la primera s'hi projecta un audiovisual, on es poden veure totes les terres regades pel canal. Seguidament es realitza un viatge en el temps mitjançant diverses escenografies en les que s'explica el abans, el durant i el després de la construcció del canal d'Urgell. Finalment s'assenyala en un mapa el recorregut del canal, explicant també algunes de les obres més importants que es van dur a terme, com el Túnel de Montclar, el Pont de Ferro d'Agramunt, la Trinxera de la Caserna, etc.

El 1348 el país patí una forta epidèmia de pesta negra procedent de Provença. Fins aleshores, al camp hi havia superpoblació, terres en estat de penúria i empetitiment de les viles, així com escasSetat de mà d'obra que comportava una economia de subsistència. Després de la plaga, es desertitzà l'interior del país i es reduí l'agricultura, alhora que apareixia el bandidatge endèmic (grups com los pastorèls). A causa de l'epidèmia de la Pesta Negra, el 1343 Albi tenia 2.669 focs i baixaria a 1.200 el 1357; Tolosa tenia 30.000 habitants el 1335 i baixaria a 26.000 el 1385, a 20.400 el 1398 i a 19.000 el 1405.

El seu nom en danès és gammel dansk hønsehund, que literalment significa gos de caça d'aus. Es troba en el grup 7, secció 1 de la Federació Cinològica Internacional.

La tripulació del Cuirassat rus "Potiomkin" es revoltà el 1905 poc després de la derrota de l'Armada a la Guerra russojaponesa. Lenin va escriure que l'aixecament del Potiomkin havia tingut una enorme importància en termes de ser el primer intent de crear el nucli d'un exèrcit revolucionari.

Speyer té un nucli antic compacte dominat per la Catedral d'Espira i l'Altpörtel, que era el portal d'entrada a la ciutat en el passat. Sota l'altar de l'església hi ha les tombes de vuit emperadors i reis germànics, els cossos dels quals es creu que van desaparèixer durant la invasió francesa dels segles XVII i XVIII.

Accedim a l'interior del castell per un pont llevadís, on podem gaudir de la vista de la vall del riu Mula en la cara nord de la construcció, entrant directament a la nau on podem observar la volta de mig canó i podem observar la xemeneia de la guarnició i uns apuntalaments de pedra sobre els quals es recolzava l'antic sostre de fusta. Ens encaminem cap a les escales d'ascensió al terrat baix, on es pot observar el municipi.

A l'Estat espanyol la legislació sobre aquest assumpte és competència de cada Comunitat Autònoma. La inexistència d'una legislació comuna i, fins i tot, la falta de legislació en algunes comunitats autònomes, impedeix destacar unes característiques comunes d'aquesta activitat.

Tot i que, de vegades, és conegut com a peix porc, la seua semblança amb un porc no sembla gens evident encara que els noms porchetto (a Venècia) i pei puorc (a Niça) semblen inspirats en aquesta suposada analogia. Potser l'aplicació del nom de peix porc a aquesta espècie per part de Lloris et al. fou calcada del nom nicenc.
Dels 222 habitatges en un 23% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 11,7% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.

La Gralla és una societat cooperativa de treball situada en ple centre de la ciutat de Granollers (Vallès Oriental) dedicada al món del llibre, la música i la papereria.

Molts cicles termodinàmics estan compostos de diferents processos, entre els quals n'hi pot haver, o no, a volum constant. Un cicle de refrigeració per compressió de vapor, per exemple, segueix una seqüència en la qual el fluid refrigerant canvia entre estats líquid i vapor.

Pérez-Salmerón, Glòria. "La biblioteca digital de Catalunya, una aproximació des de la biblioteca pública". Bibliodoc: anuari de biblioteconomia, documentació i informació, 2006.

Fou una de les cases més importants i potents del lloc. Posseïen finques arreu del terme. Vénen documentats repetidament a les testamentaries dels segles XV, XVI i XVII i en testament atorgat el maig de 1771 consta que Salvador Viladevall deixa com a usufructuària dels seus béns l'esposa Gertrudis Viladevall, mare de Joaquim Viladevall, que institueix com a hereu.

El 2007 hi havia 141 habitatges, 109 eren l'habitatge principal de la família, 24 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 140 eren cases i 1 era un apartament. Dels 109 habitatges principals, 84 estaven ocupats pels seus propietaris, 24 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 5 tenien dues cambres, 24 en tenien tres, 29 en tenien quatre i 51 en tenien cinc o més. 90 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 47 habitatges hi havia un automòbil i a 47 n'hi havia dos o més.

Combatre l'obsolescència dels formats mitjançant l'actualització tecnològica dels objectes digitals. Aquesta és la política en la qual s'emmarca la majoria de les estratègies de preservació. Hi ha tres tipus d'actualització tecnològica: emulació, migració i encapsulat.

L'ECCU també compta amb una sala polivalent, una sala d'exposicions dedicada exclusivament a les exposicions temporals, una botiga i un jardí on s'exposen diverses eines utilitzades en la construcció de l'obra.

Shimada, K. i T. Yoshino, 1992: First records of several gobiid genera Eviota, Sueviota, Trimma and Trimmatom from Japan (I). I. O. P. Diving News v. 3 (núm. 2) (febrer): 2-5. (En japonès i resum en anglès).
Tanmateix, segons aquesta llegenda existeix un esborrany afegit (que no estava en el quadre original de Poussin), que suggereix que falta una paraula. Encara que no sigui necessari en gramàtica llatina, s'ha suggerit la terminació sum per significar: 'I estic en l'Arcàdia'. A més, s'ha especulat que la frase completa Et in Arcàdia ego sum és un anagrama de Arcam dei tango Iesu, que significa "He tocat la tomba de Jesús". Això implicaria que la tomba contindria l'ossera de Jesús de Natzaret. Independentment d'aquesta impresSióant teoria, s'arriba a la conclusió que és simplement un argument sense fonament històric, ja que tot això no és part de la història de la pintura de Poussin, la qual està ben documentada.

El 2007 la població de fet de Beaumont-en-Beine era de 150 persones. Hi havia 60 famílies de les quals 16 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 28 parelles amb fills.

Es jura reinstaurar la dinastia Merovingia, que va governar el regne Franco de 447 a 751 dC, en els trons d'Europa i Jerusalem, malgrat no quedar ni un només descendent acreditat de tal dinastia.

El Corredor Mediterrani o Corredor Ferroviari Mediterrani són un conjunt de línies ferroviàries paral·leles a la costa de la Mar Mediterrània que unirien França amb Algeciras considerades un dels nou corredors intermodals majors del continent europeu. Aquesta infraestructura té l'objectiu d'augmentar la competitivitat de les economies de quatre comunitats autònomes espanyoles (de Nord a Sud): Catalunya, País Valencià, Múrcia i Andalusia. El Pla de Transport Ferroviari de 1987, preveia entre Barcelona i La Encina un traçat de doble via capaç d'admetre velocitats de 200 km/h. Alguns trams es van modernitzar segons aquest pla però la velocitat màxima s'elevà fins a 220 km/h. Posteriorment es va decidir integrar aquests trams amb altres trams modernitzats i trams nous per a construir el que es va començar a denominar Corredor Mediterrani d'alta velocitat.

Nascut a la Ciutat de Nova York, Naish va aparèixer en escena durant uns quants anys abans que comencés la seva carrera al cinema. Va començar com a membre de la troupe d'artistes infantils de vodevil Gus Edwards. Després de la Primera Guerra Mundial, Naish va crear el seu propi espectacle de cançó i dansa a París.

Són moltes les fonts documentals que ens parlen del castell, Emilio Molina, en l'Aproximació a l'estudi de Mula islàmica ens dóna la referència del famós viatger del segle xii, Al-Idrisi, que ens informa de l'existència d'una fortalesa en el lloc, Alfons X el Savi fa referència a la fortalesa i ens diu Mula, es villa de gran fortaleza et bien cercada, et el castiello della es como alcazar alto et fuerte bien torrado... Segons l'estudi de Juan González Castany, la fortalesa al segle xv posseïa un albacar amb una muralla cap al nord, una primera muralla que protegia els aljubs i una segona que custodiava les dues parròquies recentment convertides al cristianisme. Aquestes muralles persisteixen en l'actualitat com a part fonamental del castell del segle xvi.
L'escut s'aprovà per Resolució de 20 de desembre de 2001, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm. 4.182, de 4 de febrer de 2002.

Sobretot, el llibre és una celebració de la riquesa del llenguatge: està ple de neologismes i de jocs lingüístics. Tot això el fa difícil de traduir, per la qual cosa moltes vegades s'ha traduït a partir de la versió en francès de l'obra.

El tatuatge no és un fet recent, sinó de fa milers d'anys, però no se sap exactament quan va ser descobert. Els exemples més antics de què disposem en l'actualitat són els tatuatges a les mòmies. En concret a una mòmia d'un caçador de l'era neolítica que es trobà l'any 1991. Fins aleshores l'exemple més antic de tatuatge era una sacerdotessa de l'antic Egipte (2000 aC). A l'Egipte era realitzat per dones i era símbol de valentia, ja que solia ser un procés dolorós.

L'any 2012, India Martínez torna a aparèixer amb “Otras Verdades” i més tard, l'any 2013 amb “Camino de la Buena Suerte”. L'any 2014, sorgeix “Dual” entre India Martínez i Sony Music amb l'objectiu de recopilar tots els duos que ha protagonitzat la cantant espanyola al llarg de la seva carrera musical.

El seu fill Enric II de Navarra (1513-1555) fou també comte de Foix i d'Armanyac, intentaria recuperar la part peninsular el 1521, però no trobà suport, i el 1526 fou empresonat amb Francesc I a Pavía. Per això, el 1527 va obtenir la Gasconya i Roergue, i el 1530 el rei de França va reconèixer la independència bearnesa com a estat independent i protestant on el gascó era llengua oficial. Instituí els Fors (Organització Foral), que tenien els Syndicats com a poder electiu, i uns Estats que es componien del Cour Majour (per als barons) i el Cour dels Communautes. Tanmateix, el cap del parlament bearnès era nomenat pel rei de França. Alhora, el 1538 va establir un cens de les propietats, una impremta (que promourà la publicació d'obres en gascó i basc), un exèrcit propi i una Cambra de Comptes. Totes aquestes institucions seran regulades amb la publicació el 1552 dels Fors et Costumas de Bearn.

El Centre d'Art Ciutat d'Oviedo va organitzar una exposició antològica de la seva obra, l'any 1998, sota el títol "Des del buit interior a l'essencialitat". També ha dut a terme diverses escultures públiques com "Lucha erótica" (1980) per a l'Ajuntament de O Porriño (Pontevedra); "Ánade", "Homenaje a Galicia" (1984), per als jardins del Castell de Sotomayor a Pontevedra; el disseny del parc Alcalde Gonzalo Ordóñez, a Porriño; el retrat de "Juan de Borbón", la font de "Las Palomas" a Oviedo i el bust de "Isabel II" a la universitat d'aquesta mateixa ciutat.

L'any 1033 ja estava casada, amb Arnau Mir de Tost quan compraren conjuntament el castell de Llordà (Pallars Jussà). D'aquest matrimoni nasqueren tres nens: un Arnau i dos amb el nom de Guillem, pel que un devia morir abans del naixement de l'altre. Cap d'ells sobrevisqué als pares. I també dues filles:

Per simplificar, el volum d'un gas es pot expressar com el volum que tindria en condicions estàndard de temperatura i pressió (0 °C i 100 kPa)
Theophilus, On Divers Arts: The foremost medieval treatise on Painting, Glassmaking and Metalwork. Hawthorne, J.H. & Smith, C.S. (trans), 1979. New York: Dover Publication Edgar Zilse.

Lluis hauria mort intestat a Nàpols el 1571 i fou succei't pel seu germà Antoni, el qual seria conegut com a Antonio II Fernández de Córdoba.

En els primers Jocs Olímpics d'hivern realitzats a Chamonix (França) l'any 1924 participà en les proves de 50 km d'esquí de fons i combinada nòrdica, aconseguint guanyar la medalla de plata en ambdues.

Directrices para la preservación del patrimonio digital (preparat per la Biblioteca Nacional d'Austràlia). UNESCO, 2003. [Consulta: 09-03-2013]

Els protocols dels savis de Sió (en rus: "Протоколы сионских мудрецов", o "Сионские протоколы") és un pamflet antisemita publicat per primera vegada en 1903, en la Rússia tsarista, que el seu objectiu era justificar ideològicament els pogroms que sofrien els jueus. El text seria la transcripció d'unes suposades reunions dels "savis de Sió", en la qual aquests savis detallen els plans d'una conspiració jueva, la qual consistiria en el control de la maçoneria i els moviments comunistes, estesa per totes les nacions de la Terra, i tindria com a fi última el prendre el poder mundial.

Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.

El nom de Betsimisaraka, "els nombrosos per sempre units" o "els nombrosos inseparables" que designa les tres grans comunitats habitant entre Sambava i Mananara, fou donat en el curs de la famosa cerimònia on Ratsimilaho es va aliar amb els cacicats del nord, els antavaratra . Aquesta estratègia política es va estendre a continuació a les poblacions antatsimo del sud (els varimo, tsitambala, tsikoa, betanimena). E.G. Mangalaza, en Vie et mort chez les betsimisaraka publicat l'any 1998 per l'Harmattan, precisa que Ratsimilaho va ser un "filohabe" (un gran cap), i no un rei a pròpiament dit. És precisament per això que es parla de confederació Betsimisaraka i no de regne Betsimisaraka.

Hyla eximia és una espècie de granota endèmica de Mèxic. Els seus hàbitats naturals inclouen boscs temperats, estatges montans secs, prades a gran altitud, rius, corrents intermitents d'aigua, pantans, marismes d'aigua dolça i corrents intermitents d'aigua.

L'Eclesiastès o Cohèlet (hebreu, קֹהֶלֶת, Kohélet, "congregador"), també conegut com a Llibre del Predicador, és un llibre de l'Antic Testament de la Bíblia i del Tanakh, dintre del grup anomenat sapiencial o didàctic o Ketuvim, ja que el seu contingut és un recull de lleis i proverbis populars que van servir de guia als cristians i jueus. En l'ordenació de la Bíblia, l'Eclesiastès segueix als Proverbis i precedeix al Càntic dels Càntics, mentre que a la Bíblia jueva es troba entre aquests dos mateixos llibres, però en ordre invers: abans té el Càntic dels Càntics, i després el dels Proverbis.

Podríem dividir el testament en quatre parts en què hi ha tots els objectes que deixa. Considera seus els objectes personals, els que estan més vinculats a la seva condició de dona:
El 1835 el coronel Pottinger va obtenir el permís per explorar la costa del Sind i el delta de l'Indus; com que la missio no portava comerciants els mirs van interpretar malament el sentit de l'expedició. Hyderabad fou adornada aquestos anys amb grans edificis i també la ciutat de Khudabad, entre els quals les mateixes tombes dels mirs. El dos mirs d'Hyderabad després del 1839 van compartir amb els seus cosins Mir Muhammad i Sobhdar.

Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.

El 2009 a Beaumont-en-Beine hi havia 67 unitats fiscals que integraven 182,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 16.569€.

El 2012 li sorgí competència per a rebre finançament i impuls institucional: el Corredor Central. Des del 2012 des del govern central es deia que el Corredor Mediterrani era una infraestructura molt important.

L'any 1998, amb només dotze anys, va arribar a la final del concurs infantil televisiu "Veo, Veo". A partir d'aquell moment, va començar a actuar professionalment a festivals, concursos i penyes. L'any següent, va participar en la quarta Trobada de Penyes Flamenques d'Almeria i a la Segona Nit Flamenca de Roquetas de Mar. Més tard, l'any 2001 va aconseguir tonar a superar-se i va quedar finalista al Segon Concurs de Saete de Roquetas de Mar.

La Flota del Mar Negre (en rus: Черноморский Флот Txernomorski flot) és una gran subunitat estratègica que depèn de l'Armada Russa, que opera al Mar Negre i en el Mar Mediterrani des de finals del segle XVIII. Els navilis de guerra tenen base en diversos ports del Mar Negre i del Mar d'Azov, mentre que l'aviació i resta de comandàncies estan repartides en diverses bases de Crimea (Ucraïna) i el Krai de Krasnodar (Rússia).

Àlex Palou va començar a competir en monoplaces gràcies a Campos Racing, l'equip de l'espanyol Adrián Campos, qui li va oferir un volant en la Euroformula Open en 2014 i qui el 2015 el va ascendir a les GP3 Sèries. Àlex tenia molt pocs patrocinadors personals, però Adrián va esdevenir el seu patró, ja que veia en ell una semblança amb Fernando Alonso, un pilot a qui Adrián havia dut del kárting fins als monoplaces. Campos va dir que Palou tenia la fortalesa mental d'Antonio García i la maduresa de Fernando Alonso. El 2015, el difícil inici de l'Àlex a la GP3 no va preocupar a Campos, qui va recordar que Alonso també va tenir dificultats en la seva estrena en la Fórmula 3000. Va predir que Palou aconseguiria resultats abans que acabés la temporada. Àlex va tancar l'any amb una victòria en Abu Dhabi.

Vitry-sur-Seine és un municipi francès, situat al departament de la Val-de-Marne i a la regió de l'Illa de França. L'any 2004 tenia 81.500 habitants.

Està situat en el curs del Noguera Pallaresa, a totes dues riberes del riu, el qual, a més, forma una illa justament en aquell lloc, en la qual es troben la Casa de la Vila, l'església de la Immaculada i la Casa rectoral, oi Abadia. És a 1.163,4 metres d'altitud.
Isil té l'església parroquial de la Immaculada d'Isil, situada en una illa que forma la Noguera Pallaresa en dividir-se en dos braços, al costat nord de la Plaça de l'Església i al nord-oest de l'antiga Casa de la Vila, ara seu de l'Entitat Municipal Descentralitzada, que queda a l'esquerra del riu. Entre les cases del poble destaca Casa Sastres.

A la primera partició hi figuren les armes dels Centelles, marquesos de Nules i senyors del castell de la localitat. A la segona partició, una evocació de la Font Calda, brollador d'aigües termals característic de la vila. Finalment, la tercera partició porta l'emblema del martiri de sant Sebastià, el patró local.

La digitalització de recursos d'informació analògics no implica per se una política de preservació que s'hauria d'aplicar als nous recursos o objectes digitals creats perquè aquests siguin accessibles a llarg termini.

Situada dins del nucli antic de la població de l'Escala, al sector nord-oest, amb la façana principal orientada a la plaça Víctor Català. Edifici entre mitgeres de planta rectangular, distribuït en planta baixa i dos pisos, amb la coberta plana. La façana principal es troba emmarcada per dos trams de parament laterals, bastits amb plafons de pedra rectangulars de color gris. A la planta baixa hi ha dos portals d'accés a l'interior, els quals es troben integrats dins de dos grans finestrals de vidre de pla sinuós. Al mig dels dos portals, dues columnes de ferro que sostenen la part de la façana corresponent als pisos superiors. A la primera planta hi ha quatre grans finestres rectangulars, les dues centrals més grans, cobertes per un sistema de persianes a base de lamel·les blanques. Al pis superior, continua el sistema de lamel·les a les obertures, tot i que en aquest cas es tracta de balcons amb barana de ferro de barrots simples. La façana està rematada amb una cornisa sobresortida.

Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola i 1 electricista.

Entre el seu patrimoni immoble destaca l'església de Sant Joan d'Isil, situada als afores de la població, mig quilòmetre a migdia. És una basilica de tres naus capçada per tres absis que se sostenen sobre el riu. Destaca per la decoració de la portalada esculturada amb arquivoltes, similar a les de Sant Lliser d'Alós d'Isil, Sant Llorenç d'Isavarre i Sant Martí de Borén. Cal assenyalar el fris d'arquets cecs que recorre la façana sud i les dues plaques amb relleus que es troben encastades en aquesta mateixa façana.
Mitjançant el testament, podem saber que era una dona culta, que sabia llegir i escriure. La seva guia són les Sagrades Escriptures, amb les quals pensa i dicta testament, que signa amb la seva pròpia mà. El testament és escrit en llatí, amb un vocabulari culte, concís, influït pel català. S'ha de destacar el llenguatge simbòlic i ple de sentiment del text. Arsenda suggereix, demana, suplica que es faci la seva voluntat amb unes frases en què es nota que, malgrat que tenia poder social, en ser dona no podia manar ni ordenar al marit que es fes la seva voluntat. Darrere d'aquest text, mostra una gran personalitat i les seves paraules han captivat els historiadors.

Quan tenia onze anys, es va traslladar a viure amb la seva família a la província d'Almeria. Allà, després de les seves primeres actuacions de cant al barri de Roquetas de Mar, va ser coneguda aleshores amb el nom de “La Niña del Puerto”.

McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontàrio K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index

Humbert Humbert (James Mason), un professor de literatura francesa de mitjana edat, decideix passar un estiu a Ramsdale, New Hampshire, abans de tornar a la feina. Mentre busca una habitació per llogar, arriba a casa de Charlotte Haze (Shelley Winters). Tot i que al principi no li convenç llogar-hi l'habitació, quan Charlotte es disposa a ensenyar-li el jardí descobreix la presència de la filla d'aquesta, Lolita, una adolescent encisadora de 14 anys (Sue Layon) de la qual s'enamora esbojarradament, i decideix llogar l'habitació per estar prop d'ella.

Són en principi ben acollits a Tòquio, però la seva presència esdevé una molèstia en la vida diària dels seus fills. El seu fill gran, Koichi (So Yamamura) és pediatre, casat amb Fumiko (Kuniko Miyake); tenen dos nois. La seva filla gran, Shige (Haruko Sugimura) té un saló de perruqueria. Imaginaven els seus fills amb un estatus social més important. Els fills s'estimarien més passar més temps amb ells, però tenen el seu treball i els seus propis fills, i els tenen una mica abandonats. Només Noriko (Setsuko Hara), la seva nora, vídua de Shoji mort a la guerra, fa verdaders esforços per consagrar-li temps, i els porta així a fer una visita guiada en bus al voltant de Tòquio.

Els historiadors, després d'haver analitzat tot el relacionat al Priorat de Sió, indiquen que l'antiguitat i els escrits sobre aquest no són verídics, arribant a la següent conclusió sobre la història del Priorat de Sió:

El nom de Languedoc apareix a finals del segle XIII a les actes de les administracions reials franceses per designar les regions Partes Occitaniae Linguae obtingudes pel Tractat de Meaux del 1229 i el comtat de Tolosa incorporat a França el 1271 a la mort d'Alfons de Poitiers, gendre de Ramon VII de Tolosa. El Llenguadoc es repartia en tres senescalies: Carcassona, Tolosa i Beucàire, i incloïa el territori comprès entre el Roine i la Garona Tolosana, amb el Velai, fins a Catalunya. Més tard, es crearen noves senescalies: Roergue, Alvèrnia, Carcin i Albigès.
Per a una porció d'un aliment, un CG superior a 20 es considera alta, una CG d'11 a 19 es considera mitjana, i una CG de 10 o menys es considera baixa.

Mogallana, quan va saber que un exèrcit dirigit pel porta-espases i per Jettha Tissa avançava cap al nord i havia acampat a Dolhapabbata, es va posar al front del seu exèrcit i es va acostar a l'enemic però allí unes febres van afectar a l'exèrcit del rei i una gran part de l'exèrcit va quedar incapacitada per lluitar; això fou conegut al campament del porta-espases i Jettha Tissa i es va aprofitar per llançar un atac decisiu derrotant a les forces reials. El propi rei va seguir a les seves forces en la fugida però fou atrapat i mort a Hihagiri.

L'edifici on actualment s'estableix la Biblioteca de Palafrugell va ser la seu de la cooperativa de consum l'Econòmica Palafrugellenca fundada l'any 1865, sent així la primera de les comarques gironines i la tercera de l'Estat. La cooperativa va romandre activa fins al 1992 amb més de 125 anys d'història. L'edifici de la cooperativa és una obra noucentista de Rafael Masó i Valentí protegit com a bé cultural d'interès local.

Un gran turisme és més gran i pesant que altres esportius, la qual cosa afavoreix la conducció esportiva en autopista. Solen tenir dues places davanteres i dues del darrere més petites (2+2). Exemples en són el Jaguar XK, l'Aston Martin DB9 o el Ferrari 612 Scaglietti.

Google Assistant és un assistent personal intel·ligent desenvolupat per Google. Es considera una extensió o cosí de Google Now i es troba actiu en l'altaveu sense fil Google Home, els nous rellotges Android Wear i les aplicacions Allo i Duo.

El 1971, apareixia al seu últim paper al cinema, Dracula vs. Frankenstein (1971), com a científic boig; un paper tret de l'original Dr. Frankenstein per assassinar dones joves per a l'experimentació amb l'esperança de reactivar la creació del seu avantpassat, amb l'ajuda del seu assistent mut, interpretat per Lon Chaney Jr., que també faria el seu últim paper al cinema en aquest film.

Els tatuatges tenen diverses utilitats: identificació, decoració estètica, cosmètica, religió, bruixeria són els exemples més comuns. Un exemple de tatuatges per identificació és el cas de la Segona Guerra Mundial, en què els nazis marcaven als jueus als camps de concentració.

La perdiu d'esperons pigallada (Galloperdix lunulata) és un ocell de la família dels fasiànids (Phasianidae) que habita estepes i turons rocosos del centre de l'Índia i l'oest de Bangladesh.

Steamboat (navaho Tóyééʼ) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Arizona. Segons el cens del 2000 tenia una població de 233 habitants.

Dels 7 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració, 2 d'empreses financeres, 1 d'una entitat de l'administració pública i 1 d'una empresa classificada com a "altres activitats de serveis".
El seu estil era fortament influït pel barroc popular català, però el va evolucionar fins a crear un estil propi, conegut com l'estil Sunyer. També va destacar en l'art litúrgic. Va fundar l'Escola d'Arts i Oficis de la Mancomunitat i també altres agrupacions com els Amics de l'Art Litúrgic i els Amics de Gaudí.

Ha treballat de mecànic, de transportista i de cap de manteniment de maquinària portuària. En l'actualitat compatibilitza la seva tasca municipal amb la direcció de L'Esclopet, un restaurant de gestió familiar. En el mandat municipal entre el 1979 i 2003 va ser regidor i primer tinent d'alcalde, càrrecs que hagué d'exercir amb gran dedicació a causa del delicat estat de salut de l'alcalde Josep Torra i Mundet, que l'impedia d'exercir les seves funcions en plenitud. En les següents eleccions Torra es retirà i Genescà es presentà com a cap de llista de CiU a Granera. Va ser escollit alcalde al 25 de juny del 2003, i revalidà el càrrec a les eleccions del 2007. Per la reduïda població del municipi (el resultat de les eleccions del 2003 van ser 46 vots per CiU i 15 per al PSC), Pere Genescà és alcalde de consell obert, i governa sense regidors.

També va estar relacionat amb els Amics de la Poesia i amb la Societat Catalana d'Estudis Històrics. Fou president del Cercle Artístic de Sant Lluc.

El 27 d'agost de 2009, infants de marina russos van impedir que agents judicials d'Ucraïna fessin complir les sentències judicials ucraïneses quant al retorn a sobirania ucraïnesa dels fars ocupats il·legalment per la FMN. Rússia afirma que els ucraïnesos no podran entrar a les seves bases sense permís. El Ministeri de Relacions Exteriors d'Ucraïna va descriure l'obstrucció de Rússia com un flagrant menyspreu per la legislació d'Ucraïna i l'acord internacional.

La façana presenta portalada dovellada i les finestres conopials de reminiscències medievals. Té un pati interior amb altes galeries amb arcades de mig punt sostingudes per senzilles columnes. A la part baixa s'obren dos grans obertures de mig punt. La majoria de les portes i finestres es troben dovellades i hi ha alguna finestra amb decoració.

D'origen irlandès, mai no va interpretar un irlandès. Va fer de Philip Sheridan, un americano-irlandès en el film de John Ford Rio Grande , explicant: "quan arriba la part d'un irlandès, mai ningú no pensa en mi". Va interpretar altres ètnies, com italià, natiu americà, hispà i xinès, que el va fer guanyar el malnom de "l'Actor de l'ONU.".

Antiga masia restaurada els anys 30, de tres plantes i golfes, cobertes a dues vessants. La distribució interior és la tradicional, gran entrada, escala cap els pisos superiors, amplia cuina i menjador, etc. Cal destacar l'extraordinari ràfec.

Anònim, 1997. Registres de peixos dins de la base de dades de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica Central. MRAC, Tervuren, Bèlgica.
GIMP serveix per processar gràfics i fotografies digitals. Els usos típics inclouen la creació de gràfics i logotips, el canvi de mida i retallat de fotografies, el canvi de colors, la combinació d'imatges usant capes, l'eliminació d'elements no desitjats de les imatges i la conversió entre diferents formats d'imatges. També es pot utilitzar el GIMP per crear imatges animades senzilles.

La forma corporal d'aquesta espècie, de 8,7 cm de llargària màxima, és més ampla que en altres membres del seu grup, essent en comparació més arquejat el contorn dorsal i més plana la superfície ventral. Els mascles són de color groc brillant, amb barres d'un marró difuminat que els travessen el cos, les aletes són d'un groc llis, presenten el front abruptament inclinat i tenen marques en forma d'ou a l'aleta anal. El cos de la femella és d'un pàl·lid blau blanquinós, amb diverses bandes verticals blaves negroses que s'estenen per l'aleta dorsal, el voltant de l'ull d'un groc argentat i les vores de l'aleta caudal de color blau pàl·lid.

Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, els Estats Units.

En el segle XIV, la majoria dels dipòsits de mineral més fàcilment accessibles estaven exhaurits. Per tant, es van introduir els últims avenços tecnològics per tal de mantenir-se al dia amb la demanda de metalls. El laboratori alquímic, per separar metalls preciosos dels més bàsics amb els que normalment es troben mesclats, era una característica essencial de l'empresa metal·lúrgica. Tanmateix, un hiat significatiu en la mineria subterrània es va observar durant els segles XIV i principis del XV a causa d'una sèrie d'esdeveniments històrics amb greus impactes socials i econòmics. La Gran Fam de 1315–1317, la Pesta Negra (1347-1353), que va disminuir la població europea e] un terç, i la Guerra dels Cent Anys (1337-1453), que, entre d'altres efectes, va causar una severa desforestació, també van tenir influències dramàtiques en la indústria metal·lúrgica i el comerç. La gran demanda de material, per exemple, per armadures, no es va poder complir a causa de la falta de mà d'obra i d'inversió de capital.

Hotel rural: acostumen a ésser allotjaments més grans, amb un nombre reduït d'habitacions (habitualment entre 4 i 10, només es limita a algunes Comunitats Autònomes) i compten amb restaurant, i servei diari de neteja de les habitacions. El funcionament és similar al d'un hotel convencional, però amb les limitacions de la seva mida.
Des dels primers temps de la seva actuació pública, Arsenda contribuí a la dotació i construcció d'esglésies. Per mediació seva, l'abat Oliba envià relíquies per a l'església de Sant Martí de Tost, consagrada el 1040. La carta de l'abat especifica que les enviava a petició d'Arsenda. Ella actuà al costat del seu marit en el repoblament de la vall, establint-hi famílies camperoles i atorgant cartes de poblament. També realitzà una tasca conciliadora en uns temps de guerres feudals, com mostra el casament de la seva filla Valença amb en Ramon V de Pallars Jussà. Aquí se'ns presenta en una faceta diplomàtica i pacificadora.

El barranc de Cérvoles, en alguns mapes anomenat barranc de la Plana, és un barranc afluent del Flamisell. Discorre íntegrament pel terme de Senterada, al Pallars Jussà.

El general traïdor fou recompensat amb el càrrec de Malaya Raja i el seu fill amb el de porta-espases del rei. Al segon fill de Sangha Tissa II, que havia quedat a la capital, se li van tallar les mans i peus i va posar preu al cap del rei fugitiu i del seu fill el príncep. Aquests dos foren descoberts tot i el seu camuflatge coma monjos i foren agafats presoners; el rei els va fer executar a Sihagiri; al ministre que els havia seguit inicialment li va perdonar la vida en un primer moment però finalment va decidir executar-lo junt amb el seu senyor.

Segons Pierre Bonnassie, hi ha abundant documentació del segle XI en què les dones hi tenen una gran presència, dames i reines com Ermessenda, Almodis de la Marca o Llúcia de la Marca estan plenament documentades com a aprisiadores (vegeu aprisió), edificadores i repobladores. Hi ha dones en tots els estaments socials (pageses, artesanes, nobles...) que signen documents i apareixen en el ritual del jurament feudal. Arsenda, com a dama noble, contribuí en l'organització i articulació dels espais acabats d'incorporar que ens descriu, en el seu testament, com una vall fèrtil. Ella, com les pioneres anònimes en els temps de la colonització del que ara anomenem la Catalunya Nova, no era una espectadora de la història sinó que actuava sobre el territori.

Speyer té el pati jueu (Judenhof) més antic d'Alemanya, datat del segle XII. Entre les edificacions que s'hi troben hi ha la Mikwe, el lloc on es feia el bany ritual jueu.

5. I finalment, deixa en usdefruit al seu marit els béns immobles, els castells i terres; suggereix la successió a les seves filles i a altres membres de la família.

L’ACTIC pretén millorar qualitativament l’ús de les TIC, augmentar-ne la qualitat i l’estandardització de la formació i homogeneïtzar els nivells competencials de referència per al mercat de treball, afavorint la integració de les empreses en la societat de la informació. De la mateixa manera, té per objectiu incrementar la demanda de les TIC i la cohesió digital.

Khàlid Xeikh Mohàmmed va ser capturat a Rāwalpindi (Pakistan) l'1 de març de 2003 per l'Agència Central d'Intel·ligència i l'Inter-Services Intelligence, possiblement en una acció conjunta amb agents del Servei de Seguretat Diplomàtica (DSS) dels Estats Units, i ha estat en custòdia estatunidenca des de llavors.
El 2007 la població en edat de treballar era de 209 persones, 156 eren actives i 53 eren inactives. De les 156 persones actives 149 estaven ocupades (78 homes i 71 dones) i 7 estaven aturades (4 homes i 3 dones). De les 53 persones inactives 18 estaven jubilades, 19 estaven estudiant i 16 estaven classificades com a "altres inactius".

Espira està excel·lentment connectada per una xarxa de carreteres i autopistes. La Bundesautobahn 61 que enllaça la ciutat de Basel a Suïssa amb el centre de l'estat de Hessen. Amb una importància menor, hi ha les carreteres Bundesstraße 39, que uneix el Palatinat amb la frontera francesa i holandesa, i la Bundesstraße 9 que passa per ciutats com Colònia o Estrasburg a França.

El 2010, oficials del contraespionatge provinents del Servei Federal de Seguretat Rus van retornar a la base de la Flota (russa) del Mar Negre.

Casa rural: un edifici que consta de diverses habitacions amb elements comuns, com són els banys, la sala i la cuina. Freqüentment, se sol compartir amb els propietaris, encara que disposen d'una zona privada. En cas que hi visquin els propietaris, se sol llogar per habitacions (tipus hotel, amb serveis alimentaris) o completa (casa de lloguer complet, que es coneix amb el nom de turisme rural independent) per a grups.

Dins del grup a nivell política cadascú tenia les seves pròpies ideologies (tots antifeixistes i res més), no hi havia problema de militància. Era simplement un odi vers l'extrema dreta.

El 1997, Rússia i Ucraïna van signar el Tractat de Partició, que establia dues flotes nacionals independents i dividia armaments i bases entre ambdós països. Ucraïna també va acordar arrendar grans parts de les seves noves bases a la Flota Russa del Mar Negre fins a l'any 2017. No obstant això, el tractat sembla molt lluny de ser perfecte: les tensions permanents en el control dels detalls d'arrendament (inclosos informes recurrents sobre fars) continuaren. La principal base de la Flota encara està situada a la ciutat portuària crimeana de Sebastòpol. El 2009, el govern ucraïnès de Iúsxenko va declarar que el contracte d'arrendament no s'estendria i que la flota hauria d'abandonar Sebastòpol el 2017. No obstant això, el 2010 els drets d'arrendament de Rússia es van renegociar amb una pròrroga fins al 2042 i una opció per cinc anys, fins al 2047.
La nau espacial no tripulada Dragon de SpaceX va realitzar un encontre de proves amb l'ISS durant l'Expedició 31, com a part del programa Commercial Orbital Transportation Services de la NASA; va ser la primera nau espacial comercial en fer un encontre amb l'ISS. Després d'una sèrie de retards, la Dragon va ser llançada el 22 de maig de 2012, i va atracar amb èxit a l'ISS el 25 de maig, després de conduir una sèrie de proves de maniobres orbitals. La Dragon va transportar uns 544 quilograms de càrrega a l'ISS, incloent menjar, roba, un ordinador portàtil i 15 experiments d'estudiants. Després de ser carregat amb 660 quilograms de càrrega de massa total, incloent experiments finalitzats i equip redundant, va ser desacoblat de l'estació i va tornar a la Terra el 31 de maig de 2012. La Dragon va aterrar intacte a l'Oceà Pacífic i es va recuperar amb èxit, permetent a SpaceX començar els vols regular de subministrament a l'ISS. La primera missió logística, la CRS SpX-1, va ser llançada amb èxit a l'octubre de 2012.

Anys després, Lolita escriu una carta al seu "padrastre" Humbert per demanar-li diners. Aquest la busca i quan la troba descobreix que és casada i està embarassada. Lolita li conta amb qui havia fugit de l'hospital i Humbert, decidit a venjar-se de l'home que li havia furtat 'la seva' Lolita, surt a buscar-lo i quan el troba l'assassina. La història s'acaba quan Humbert és detingut per la policia i després d'un judici és portat a la presó per ser executat.

El lloc, juntament amb l'església i la casa, era conegut fins a l'època moderna amb el nom de Gamissans. Al segle X és documentat com un dels límits d'un important alou que fou cedit al Monestir de Santa Maria de Ripoll, i l'Església de Sant Andreu de Gamissans surt en el llistat de parròquies del bisbat d'Urgell de l'any 1312-1314. Del molí no es conserva cap notícia documental però per les restes trobades cal pensar que és una construcció de finals del segle XIII o més probablement del segle XIV.

La seva forma és semicircular, té una longitud d'uns 800 m i una amplària mitjana de 15 m. L'entorn és pràcticament verge i una perillositat mitjana. El jaç està format per palets i molt poques zones de sorres gruixudes. L'ocupació i urbanització són escasses.

El 2007 hi havia 212 habitatges, 140 eren l'habitatge principal de la família, 62 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 206 eren cases i 1 era un apartament. Dels 140 habitatges principals, 112 estaven ocupats pels seus propietaris, 23 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 5 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien una cambra, 8 en tenien dues, 25 en tenien tres, 44 en tenien quatre i 59 en tenien cinc o més. 87 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 65 habitatges hi havia un automòbil i a 64 n'hi havia dos o més.

Es considera que el primer tatuador profesional va ser C.H.Fellows, però el 1870 Martin Hildebrandt obrí el primer estudi de tatuatges a Nova York. El 1891 s'inventà la primera màquina de tatuar, patentada per Samuel O'Reilly, que s'inspirà en els invents de Thomas Edison. Al voltant de 1900 ja existien estudis de tatuatges a totes les ciutats importants dels Estats Units.
A causa del seu temperament agressiu, necessita un aquari de 200 litres d'aigua com a mínim de capacitat (molt més si s'hi manté més d'un mascle i dues femelles). L'aquari ha d'estar decorat amb moltes roques per tractar d'imitar el seu hàbitat i no cal que tingui plantes, ja que se les menjarà o les destruirà per establir el seu territori. Com a curiositat, la llum blava intensifica l'espectacular color de les femelles i de les cries. Hi ha perill d'hibridació si comparteix l'aquari amb Maylandia barlowi o Maylandia estherae.

Segons l'article I.c de l'original de 1956 dels Estatuts del Priorat de Sió, l'associació va adoptar aquest nom d'una muntanya propera a la ciutat francesa d'Annemasse, cridada Sió. L'objectiu d'aquesta lògia iniciàtica era un moviment avantguardista dedicat a la restauració de la noblesa i la monarquia a França, mitjançant els drets de reialesa de Pierre Plantard.

Pel que fa a l'altra façana, l'element més representatiu són els grans arcs de maó en sardinell de la planta baixa (avui totalment revestits) que permetien crear un espai totalment permeable en la planta baixa, avui dia destinada a espai d'exposicions. De fet, aquest nivell és un del més interessants des del punt de vista crono-estructural de la finca per la gran quantitat i qualitat de testimonis de diversa cronologia que en conserva. Aquesta façana disposa al primer pis d'uns grans finestrals amb brancals i llindes de pedra motllurada que s'obren a sengles balcons en voladís. Aquests balcons, es caracteritzen per la seva estructura de ferro amb paviment de rajola i barana de ferro forjat amb barrots llisos que es combinen amb d'altres helicoïdals. Finalment el segon pis disposa també de finestres i balcons, tot i que en aquest cas, de menor alçaria i amplada en el voladís.

Està dividit entre el cantó de Vitry-sur-Seine-1 i el cantó de Vitry-sur-Seine-2, i forma part del districte de Créteil. I des del 2016, forma part de la divisió Grand-Orly Seine Bièvre de la Metròpoli del Gran París.

Tot i que divideix les matèries en categories àmplies, la classificació és essencialment enumerativa en naturalesa. Proporciona una guia dels llibres que estan realment a la biblioteca, no una classificació universal.

Hi ha més de 300 centres col·laboradors, escampats per totes les comarques de Catalunya, tret de la Vall d'Aran. Més de 40.000 persones han fet la prova d'avaluació.

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 2 d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa financera i 1 d'una empresa immobiliària.

La renda mediana per habitatge era de 43.889 $ i la renda mediana per família de 46.806 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 20.764 $. La renda per capita de la població era de 21.272 $. Entorn del 2,8% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.
Al gener de 1942, els treballs de Enrico Fermi amb grafit i urani van ser declarats secrets. I es va establir un projecte cridat S-1, dirigit per Arthur H. Compton. Però per a aquell llavors, el nucli de científics que configurarien el Projecte Manhattan ja estava tenint converses. A la fi del mes, Fermi va completar el primer reactor nuclear crític operacional.

L'arquitectura del castell és renaixentista de caràcter defensiu i de formes simples, situat sobre un penyal de roca. De les dues entrades, a una d'elles s'accedeix mitjançant la part alta de la muralla i torrasses de l'antic alcàsser musulmà a més d'un pont llevadís. Conté quatre elements diferenciadors: una torre de l'homenatge, una nau central amb volta de canó, un adossat a la nau i un aljub.

Brieulles-sur-Meuse és un municipi francès, situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est a la confluència del Wassieu i del Mosa. L'any 2007 tenia 333 habitants.

Terán abordà aspectes molt diversos. Des del món rural (“Programa para el estudio del hábitat rural”; “Vaqueros y cabañas en los Montes de Pas”; “Huertas y jardines de Aranjuez”; Hábitat rural. Problemas de método y representación; “Vida pastoril y nomadismo”) a l'urbà (“Calatayud, Daroca y Albarracín”; “Sigüenza”; “Ciudad y urbanización en el continente asiático”; “Dos calles madrileñas: las de Alcalá y Toledo”; “El desarrollo espacial de Madrid a partir de 1868”; “La ciudad como forma de ocupación del suelo y de organización del espacio”; numerosos documentos de Información urbanística), passant pels estudis regionals (Imago Mundi; “Galicia”, “Región Asturcántabra”, “País Vasco”, “Meseta septentrional y meridional”, “Extremadura”, “Islas Canarias” y “Plazas africanas” per a la Geografía de España y Portugal dirigida per ell; “Ribamontán al Mar”; Síntesis geográfica de Fernando Poo; Geografía Regional de España; etc.) i sense deixar al marge els teòrics i de pensament (“La causalidad en Geografía humana. Determinismo, posibilismo, probabilismo”; “La situación actual de la Geografía y las posibilidades de su futuro”; “Geografía humana y Sociología. Geografía social”; “Una ética de conservación y protección de la Naturaleza”…).

Els murs són fets amb carreus de mides considerables, ben tallats i polits, i col·locats a trencajunt. La porta d'accés és a migdia i és formada per un arc amb grans dovelles que dibuixen mig punt. Aquest casal té, a la part superior, l'obertura per on el mecanisme accionava les moles (probablement colgades sota la runa) i movia el rodet.

El seu principal èxit esportiu fou la medalla d'or aconseguida als Jocs Olímpics d'Anvers de 1920 en l'especialitat de persecució per equips, junt a Arnaldo Carli, Primo Magnani i Ruggero Ferrario. També va participar en la cursa dels 50 kilòmetres, finalitzant en sisena posició, i en la de velocitat individual, quedant eliminat en la repesca.