Vārds: attaisnojums
Iespējamās nozīmes:
rezultāts --> attaisnot (1); fakts, apstāklis, arguments, kas pierāda (kāda pārkāpuma, nodarījuma) nenozīmīgumu
rezultāts --> attaisnot (2); attaisnošana; fakts, apstāklis, arguments, kas attaisno, pieļauj nesodīt vai nenosodīt, noliedz (kāda) vainu
tas (fakts, apstāklis), kas pieļauj (ko darīt)
tas (fakts, apstāklis), kas pierāda, pamato (kā) lietderīgumu, nepieciešamību, nozīmīgumu

Teikums: — Tieši tā viņi domā par sevi, un šī pārliecība nemitīgi kontrolē viņu vārdus un rīcību, kas diemžēl ir tikai [[attaisnojums]] turpināt šo kaitīgo izturēšanos.
Pareizās nozīmes ID: 35489